ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/3736/14-к
Провадження № 1-кп/210/25/16

"27" січня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000877 від 04.10.2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Коростятин, Коропецького району, Тернопільської області, громадянина України, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

сторони кримінального провадження та інші учасники кримінального провадження: прокурори: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , потерпілий: ОСОБА_12 , представник потерпілого адвокат ОСОБА_13 обвинувачений ОСОБА_6 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_14 ,

ВСТАНОВИВ:
Так, 04.10.2014 року в світлий час доби, приблизно о 08 годині 20 хвилин в Дзержинському районі м. Кривого Рогу, по сухому асфальтному покриттю проїжджої частини дороги вул. 22-го Партз`їзду, зі сторони вул. Землячки в напрямку вул. Якіра рухався автомобіль «ГАЗ-З110» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 , зі швидкістю близько 60 кілометрів на годину, наближаючись при цьому до регульованого світлофором перехрестя з пр. Металургів.
В цей час по пр. Металургів з боку вул. Димитрова в напрямку вул. Косіора, до перехрестя з вул. 22-го Партз`їзду наближався автомобіль «Рено Сімбол» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався зі швидкістю близько 40 кілометрів на годину.
Водій ОСОБА_6 під`їжджаючи до перехрестя з пр. Металургів повинен був діяти відповідно до п.п. 1.5; 2.3 (б); 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України.
Однак водій ОСОБА_6 діючи зі злочинною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, шляхом не зупинення керованого ним автомобілю «ГАЗ-3110» реєстраційний номер НОМЕР_1 на червоний сигнал світлофору, який регулює проїзд транспорту через перехрестя з пр. Металургів, чим порушив вимоги п.п. 1.5; 2.3 (б); 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:
-«1.5. ... бездіяльність учасників дорожнього руху... не повинні... загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
-«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ...»;
-8.7.3- Сигнали світлофору мають наступні значення:
е) красний сигнал, в тому числі мигаючий, або два червоних мигаючих сигналів забороняє рух;
В результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_6 , виїхав на перехрестя та став перетинати проїзну частину пр. Металургів на червоний сигнал світлофору, при цьому допустив зіткнення з автомобілем «Рено Сімбол» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався через перехрестя, по пр. Металургів на зелений сигнал світлофору.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Рено Сімбол» отримав тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 2404 від 22.10.2014 року потерпілий ОСОБА_12 отримав травми у вигляді: розриву лонного синдесмозу, синця лівої половини тулубу, садна голови та правої нижньої кінцівки. За своїм характером виявлені у нього ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.

Між порушенням водієм ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 1.5; 2.3 (б); 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України та настанням наслідків - спричиненням потерпілому ОСОБА_12 середньої тяжкості тілесних ушкоджень є прямий причинний зв`язок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України за наведених вище обставин спочатку не визнавав, у подальшому визнав у повному обсязі, підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті. Під час допиту зазначив, що в день подій, вранці він рухався по вул. 22-го Партз`їзду, зі сторони вул. Землячки в напрямку вул. Якіра на автомобілі «ГАЗ-З110», р.н. НОМЕР_1 , зі швидкістю близько 60 кілометрів на годину. На перехресті з пр.. Металургів встановлено регульований світлофор, однак під`їжджаючи до перехрестя він був неуважним, не зорієнтувався в дорожній обстановці, не зупинив транспортний засіб на заборонений сигнал світлофору, та допустив зіткнення з автомобілем «Рено Сімбол», р.н. номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався через перехрестя, по пр. Металургів на зелений сигнал світлофору. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати, та не позбавляти його права керування транспортним засобом. Свої дії, які призвели до ДТП та їх наслідки усвідомив. Щодо цивільного позову покладався на думку свого захисника, та зазначив, що має поліс страхування ЦПВВНТЗ.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 зазначив, що 04.10 2014 року близько 08 год. 20 хв їхав по пр. Металургів з боку вул. Димитрова в напрямку вул. Косіора. Рухався по другій смузі зі швидкістю близько 40 км/год. Весь час руху до перехрестя з вул. 22-Партз`їзду рухався зліва автомобіль`Фольксваген» з такою ж швидкістю в крайній лівій смузі. Під`їзджаючи до перехрестя на світлофорі побачив зелене світло, тому він разом з мікроавтобусом бусом продовжив рух прямо. При виїзді потерпілого на перехрестя, він помітив, що автомобіль «Фольксваген» раптово зупинився, і його в ліву частину вдарив автомобіль обвинуваченого, що їхав зліва на право по ходу руху потерпілого через перехрестя на червоний сигнал світлофора. Від удару потерпілий втратив свідомість, коли прийшов до тями поряд були сторонні люди, обвинувачений також стояв поряд, швидка приїхала на місце ДТП, оглянула потерпілого, запропонувала поїхати до лікарні, але він відмовився, так як хотів прийняти участь в огляді місця ДТП, та був у сильному шоці та терпів біль. Після огляду потерпілий проходив курс стаціонарного лікування, а потім амбулаторного.

Крім вищенаведеного, потерпілий та його представник підтримали цивільний позов, просив його задовольнити.

В частині застосування до обвинуваченого покарання з покладанням додаткового покарання позбавлення права керування транспортним засобом покладались на розсуд суду, та враховуючи вік обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, відсутність обтяжуючих обставин, та інші обставини справи не наполягали на його застосуванні.

Крім визнання вини обвинуваченим, та показів потерпілого, вина обвинуваченого підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів.

Відповідно до положень ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В силу ст. 24 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Згідно з ст. 349 КПК України обсяг доказів, та порядок їх дослідження вирішується з урахуванням думки учасників судового провадження.

За клопотанням сторін кримінального провадження судом здійснено допит свідків обставин події ДТП.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , будучи під присягою, судові показав, що він їхав з «95 кварталу» по проспекту Металургів, на своєму автомобілі, по крайній лівій смузі, зупинився на червоний сигнал світлофора на перехресті, де зліва знаходиться «Міськвиконком». Потім загорівся жовтий, потім загорілося зелене світло, він почав рух, лівим боковим зором побачив рух, та в цілях безпеки вирішив загальмувати. В метрі від нього проїхав автомобіль, та він почув удар, заглушив двигун, вийшов з автомобілю та побачив автомобіль обвинуваченого (Волга) та автомобіль Рено (потерпілого). Побачив габарити автомобіля, по слідам від удару, та зрозумів, що спереду проїхав автомобіль обвинуваченого. Також свідок зазначив, що з моменту початку руху на зелений сигнал та до моменту зупинку пройшло 5-6 секунд. Свідок не бачив, який саме автомобіль проїхав перед ним, у нього був шок, він поговорив з потерпілим, автомобілі були розвернуті.

Допитаний під присягою у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що 04.10.2014 року зранку він рухався на автомобілі Рено Транзит по проспекту Металургів зі сторони «95 кварталу» в сторону «Соцміста», по середній смузі, до світлофору залишалося приблизно 100 метрів, горіло червоне світло, коли загорілось зелене світло, відстань між свідком та автомобілем потерпілого була 30 метрів, потерпілий їхав попереду свідка, рухались вони з однаковою швидкістю 55-60 км/год. Потерпілий їхав на зелене світло. Побачив як два авто вилітали на тротуар, а авто обвинуваченого залишилося на дорозі по вул. 22-Партз`їзду, попутно рухався «Бусік». Одразу після зіткнення свідок з`їхав на тротуар, побіг до автомобілю Рено, намагався викликати швидку. Коли загорілося зелене світло потерпілий був попереду до стоп ліній.

Свідок ОСОБА_17 (дружина обвинуваченого), в судовому засіданні зазначила, що то був ранок, вони з обвинуваченим їхали зі сторони цирку, вона сиділа позаду, як все трапилося вона не знає, вона злякалась, опустила голову, та заплющила очі. Приїхала швидка, всім надали допомогу, всі ходили, всім було нормально.

Клопотань про виклик інших свідків не надходило.

Покази вищевказаних свідків є логічними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів в їх достовірності, тому суд визнає їх належними та допустимими доказами вини обвинуваченого в пред`явленому звинуваченні за наведених вище фактичних обставин.

Крім, показів допитаного в суді потерпілого, та свідків, вина ОСОБА_6 у скоєні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, зокрема:

- протоколом огляду місця ДТП від 04 жовтня 2014 року, під час якого оглянуто місце ДТП не регульоване перехрестя вул. 22-Партз`їзду з проспектом Металургів у м. Кривому Розі, та з якого вбачається, що ДТП мало місце в світлий час доби на регульованому перехресті з пішохідним переходом, ясно, без опадів, видимість не обмежена, встановлено що сталося зіткнення транспортних засобів, а також схемою ДТП та фото таблицями до протоколу огляду із загальним виглядом місця ДТП, виявлених слідів після ДТП;

- диском з відеозаписом, де зафіксовано ДТП, внаслідок якого було травмовано водія ОСОБА_12 .

Крім того, наявність в діях ОСОБА_6 складу інкримінованого діяння підтверджується висновками експертиз, а саме:

- висновком судово-медичної експертизи № 2404 від 22 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якого на тілі ОСОБА_12 виявлені наступні тілесні ушкодження розрив лонного синдесмозу; синець лівої половини тулубу, садна голови та правої нижньої кінцівки. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби. П.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверд. наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6. Ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, з обмежено-подовгуватою поверхнею, якими могли бути деталі салону автомобілю, так і при ударі об такі, тобто при обставинах вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи. Час виникнення ушкоджень відповідає 04.10.2014 року;

- висновком судової авто технічної експертизи від 18 листопада 2014 року за № 58/27-321, згідно якої водій автомобіля «ГАЗ-3110» ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «Renault Symbol» діючи у відповідності до вимог п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України. Водій «Renault Symbol» ОСОБА_12 не мав технічної можливості запобігти ДТП. В діях водія ОСОБА_6 з керування автомобілем «ГАЗ-3110» вбачається невідповідність вимогам п.п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України, котрі з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, що настала. В діях водія ОСОБА_12 з керування автомобілем «Renault Symbol» не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, котрі б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з настанням події ДТП.

Вищенаведені висновки експертиз здобуті у спосіб, передбачений КПК України, є належними та допустимими доказами, належним чином аргументовані, та не викликають сумнівів в їх достовірності, правильності та повноти.

Крім того, за клопотанням сторони захисту у судовому засіданні було допитано експерта ОСОБА_18 , який склав висновок судової авто технічної експертизи від 18 листопада 2014 року за № 58/27-321, та який в судовому засіданні підтвердив обставини та механізм ДТП, відображені у висновку.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_6 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України та визнає його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступень тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як вказує законодавець у ст. 50 КК України, - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Обтяжуючих обставин, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Пом`якшуючим покарання обставиною, згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує те, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, є необережним і відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Враховуючи те, що обвинувачений має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, пенсіонер, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, суд, вважає необхідним призначити покарання в межах санкції частини 1 ст.286 України, у виді штрафу.

Розглядаючи питання про призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами, та враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 зі змінами Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті де йдеться про те, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

В ході судового розгляду потерпілий та його представник не наполягали на застосуванні додаткового покарання, та суд враховує думку потерпілого та характер та мотиви допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень, вчинення злочину у сфері забезпечення дорожнього руху вперше, визнання вини у вчиненому, відсутність обставин, обтяжуючих покарання, та особу винного, який є пенсіонером, та не має судимостей.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про можливість не застосування до обвинуваченого додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд вважає, що призначення такого покарання є справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання скоєння ним правопорушень у сфері безпеки руху в майбутньому.

Захід забезпечення кримінального провадження арешт майна, застосований за ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, а саме арешт рухомого та нерухомого майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 в межах суми, що не перевищує 120881,82 грн., та заборонено розпорядження таким майном, без заборони його використання залишити в силі до вирішення питання про його скасування.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Витрати на проведення авто-технічної експертизи за № 58/27-321 від 18.11.2014р. підлягають стягненню з обвинуваченого в порядку ст. 122, 124 КПК України.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 , суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України. Відповідно до цієї правової норми шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає такі елементи, як шкода, протиправність поведінки, причинний зв`язок між ними, а також за виключенням передбачених законом випадків, вина заподіювача шкоди, тобто відшкодуванню підлягає тільки та шкода, яка є об`єктивним наслідком протиправної дії чи бездіяльності.

Згідно з ст. 1166, ст.1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана майну, особистим немайновим правам, а так само і майну фізичної особи, неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В силу ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, і така шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Наявність у потерпілого ОСОБА_12 середньої тяжкості тілесних ушкоджень об`єктивно підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та судового розгляду доказами, зокрема висновком експертизи та довідками з медичних установ.

Матеріальна шкода, завдана потерпілому підтверджується належним висновком авто товарознавчого дослідження, та матеріалами справи у їх сукупності.

В ході судового розгляду встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Київський Страховий Дім».

Як вбачається з матеріалів справи, 15 червня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Київський Страховий Дім» та ОСОБА_6 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1599316, забезпечений транспортний засіб ГАЗ 3110, д.н.з НОМЕР_1 .

За наслідками підготовчого судового засідання до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім».

Суд приходить до висновку, що не зважаючи на те, що ОСОБА_6 має поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, потерпілий не позбавлений права вимагати відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП з винуватця ДТП, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (закон № 1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою до застосування всіма судами.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 є належним відповідачем і з нього слід стягнути як матеріальну , так і моральну шкоду на користь потерпілого.

Суд приходить до висновку, що з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_12 слід стягнути матеріальну шкоду у розмірі 70881,82 грн.

Вирішуючи розмір моральної шкоди, яка підлягає компенсації, суд, враховуючи обставини ДТП, поведінку обвинуваченого після ДТП, під час досудового розслідування та під час судового розгляду, наслідків ДТП, виходячи із вимог розумності та справедливості та співмірності, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, та стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_12 10000,00грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а в задоволенні решти позовних вимог щодо моральної шкоди відмовити у зв`язку з їх необгрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 122, 124, 128, 129, 369 - 371, 373 - 376 КПК України; суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 (п`ять тисяч сто) грн. без позбавлення права керування транспортним засобом.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу відносно ОСОБА_6 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) до ОСОБА_6 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Київський Страховий Дім», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду у розмірі 70881,82 (сімдесят шістдесят п`ять тисяч триста п`ятдесят сім грн. двадцять три коп..); на відшкодування моральної шкоди 10000,00 (десять тисяч)грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на рахунок експертної установи за проведення експертизи №58/27-321 від 18.11.2014р. витрати у розмірі 393,12 (триста дев`яносто три грн. дванадцять коп.).

Захід забезпечення кримінального провадження арешт майна, застосований за ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, а сааме: арешт рухомого та нерухомого майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 в межах суми, що не перевищує 120881,82 грн., та заборони розпорядження таким майном, без заборони його використання залишити в силі до вирішення питання про його скасування.

Речові докази, на підставі ст. 100 КПК України:

- Автомобіль «ГАЗ-3110» д.н.з. НОМЕР_1 , який був переданий, згідно розписки, на відповідальне зберігання ОСОБА_6 20.10.2014 року залишити у володінні останнього;

- Автомобіль «Рено Сімбол» д.н.з. НОМЕР_2 , який був переданий, згідно розписки, на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 залишити у володінні останнього;

- диск «СD-R» з відеозаписом де зафіксовано ДТП внаслідок якого було травмовано водія ОСОБА_12 , який зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0000877 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження № 0000877 від 04 жовтня 2014 року, залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі за № 210/6309/14-к, провадження № 1-КП/210/37/17.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1