Справа 688/4043/16-к
№ 1-кп/688/212/16
Вирок
Іменем України
14 грудня 2016 року Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Шепетівки

кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001154 від 12 жовтня 2016 року, з угодою про примирення між потерпілою та обвинуваченим від 14 грудня 2016 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, українця, громадянина України, з освітою середньою, неодруженого, не працюючого, проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

09.12.2011 року Шепетівським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі; звільнений 03.12.2014 року по відбуттю строку покарання;

про кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 190 КК України,
В С Т А Н О В И В:
26.04.2016 року близько 23 години 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у квартирі, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , яку за усною домовленістю винаймав його знайомий ОСОБА_7 , під час спільного з ОСОБА_8 розпиття алкогольних напоїв помітив у малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , планшет марки «Lenovo TAB II A7-30 WCDMA (900C)», яким вирішив заволодіти. З цією метою ОСОБА_5 , того ж дня, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння указаним планшетом, попросив у ОСОБА_9 надати йому планшет з метою застави його у ломбард, запевнивши останнього, що наступного дня його поверне, проте, малолітній ОСОБА_9 , не зважаючи на те, що знайомий із ОСОБА_5 , відмовив останньому, мотивуючи тим, що планшет потрібен йому для навчання та належить його бабусі ОСОБА_4 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, шляхом обману малолітнього ОСОБА_9 під надуманим приводом використання в особистих цілях та не маючи на меті повертати планшет, 26.04.2016 року близько 23 години 00 хв. попросив малолітнього ОСОБА_9 надати йому планшет «Lenovo TAB II A7-30 WCDMA (900C)» вартістю 2 000 грн., пообіцявши повернути його 27.04.2016 року у вечірній час, на що малолітній ОСОБА_9 погодився та надав ОСОБА_5 вищевказаний планшет, яким у такий спосіб останній заволодів.

Наступного дня, 27.04.2016 року близько 09 години 00 хв. ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 направились за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , де зустрівшись з останньою, по просили її за власним паспортом громадянина України заставити планшет марки «Lenovo TAB II A7-30 WCDMA (900C)» у ломбард Повного Товариства «Ломбард ДОНкредит ТОВ «Інтер-Ріеліті» і Компанія» через те, що в них відсутні паспорта громадянина України, при цьому не повідомляючи ОСОБА_10 про те, кому фактично належить вказаний планшет та у який спосіб ним заволодів ОСОБА_5 .

Погодившись на пропозицію ОСОБА_5 цього ж дня, 27.04.2016 року близько 09 години 30 хв. ОСОБА_10 разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_8 пішли у відділення Повного Товариства «Ломбард ДОНкредит ТОВ «Інтер-Ріеліті» і Компанія», яке розташоване за адресою: вул. Героїв Небесної Сотні, 23, м. Шепетівка Хмельницької області., де ОСОБА_10 , використовуючи власний паспорт громадянина України, у присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_8 оформила фінансовий кредит, передавши установі вказаний планшет у якості предмета застави та взамін отримавши грошові кошти в сумі 1100 грн., які одразу передала ОСОБА_8 , який не будучи обізнаним про злочинні дії ОСОБА_5 половину суми грошових коштів надав останньому. Своїми умисними діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди на суму 2 000 грн.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману(шахрайство), вчиненому повторно.

14 грудня 2016 року потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст.ст. 469-471 КПК України уклали угоду про примирення, визначивши істотним для даного кримінального провадження обставинами:

- примирення підозрюваного та потерпілого;
- визнання ОСОБА_5 своєї винуватості в інкримінованому йому діянні, активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку;
- повне відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, яку сторони визначити в 2000 грн.
Сторони узгодили міру ОСОБА_11 , а саме за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. і дали згоду на призначення ОСОБА_5 цього узгодженого покарання.
З`ясувавши у обвинуваченого, що він цілком розуміє :
1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину, щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:
- мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;
- мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно;
- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь;
2) наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України;

3) характер кожного обвинувачення;
4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом;
з`ясувавши у потерпілої, що вона цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України;

переконавшись у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, - суд, приходить до висновку, що угода про примирення підлягає затвердженню, адже її умови :
- не суперечать вимогам закону (дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК України кваліфіковано вірно, даний злочин є злочином середньої тяжкості і у відповідності з ч. 3 ст.469 КК України угода про примирення може бути укладена, обвинувачений вину визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся в скоєному, повністю відшкодував потерпілій заподіяні збитки, що йому пом`якшує покарання; обставиною, що обтяжує покарання єрецидив злочинів),
- відповідають інтересам суспільства,
- не порушують прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб,
- взяті на себе обвинуваченим зобов`язання виконати можливо,
- наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не вбачає підстав для відмови у затвердженні угоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що він підтримує угоду про примирення, укладену між ним та потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені п.2 ч. 1 ст. 473 КПК України, та просить затвердити зазначену угоду.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, з`ясувавши показання обвинуваченого ОСОБА_5 , думку потерпілої та прокурора, суд прийшов до наступних висновків.

Судом в судовому засіданні встановлено, що дії, які інкримінуються ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК України, дійсно мали місце і були вчинені саме ним і він визнає свою винуватість.

Дане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Суд вважає, що умови угоди від 14 грудня 2016 року про примирення, укладеної між сторонами, а саме: потерпілою та обвинуваченим, відповідають вимогам ст. ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами, визначена у межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України і відповідачє вимогам ст. 65 КК України. Підстав для відмови у затвердженні угод про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, з призначенням узгодженого між обвинуваченим та потерпілою щодо його виду і розміру покарання.

У разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України потерпілий має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку, наслідком чого є призначення судового розгляду в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілою, призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, яке є достатнім для виправлення останнього, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

В ході досудового розслідування запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався. Оскільки прокурор не знаходить підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 , суд з цим погоджується, а томупідстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, суд не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінально-процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 468 475 КПК України,

суд,-

У Х В А Л И В:
Укладену 14 грудня 2016 року між потерпілою ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_13 у кримінальному провадженні №0001154 від 12 жовтня 2016 року угоду про примирення ЗАТВЕРДИТИ.

ОСОБА_6 визнати винним за ч. 2 ст. 190 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5- 7 статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами 6,7 статті 474 КПК України ;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною 3 статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Суддя: