Справа № 308/6187/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -
В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з вищевказаним клопотанням, мотивуючи його тим, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.04.2017 року накладено арешт на транспортний засіб, а саме на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2115» державний номерний знак НОМЕР_1 , темно зеленого кольору, який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що ОСОБА_5 участі в розгляді клопотання про накладення арешту не брав, оскільки його не було належним чином повідомлено.
Вказує, що оскільки на даний час проведені всі експертизи із вказаним транспортним засобом, цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено, вважає, що відпала потреба у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження. У зв`язку з наведеним, просить скасувати арешт на вказаний автомобіль, оскільки такий обмежує права підозрюваного на володіння та користування його майном у найбільш обтяжливий спосіб.
У судовому засіданні заявник підтримав подане клопотання з підстав, наведених у ньому та просив таке задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення поданого клопотання. При цьому зазначив, що ОСОБА_5 , який є підозрюваним у вищевказаному кримінальному провадженні, вчинив злочин керуючи вищевказаним автомобілем і цей автомобіль є речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Разом з тим, підтвердив, що всі експертизи на стадії досудового розслідування вже проведені, цивільний позов на час розгляду даного клопотання не пред`явлено.
На підставі ч. 1 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), фіксація процесуальної дії за допомогою технічних засобів не здійснювалася.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
У відповідності до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.04.2017 року накладено арешт на транспортний засіб, а саме автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2115» державний номерний знак НОМЕР_1 , темно зеленого кольору, який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як визначено в ухвалі слідчого судді арешт накладено для реалізації викладеної мети відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України, оскільки автомобіль відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України та був потрібен органу досудового розслідування з метою проведення експертиз, оскільки він безпосередньо є знаряддям вчинення злочину, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, а також сам по собі містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин в ході досудового розслідування кримінального провадження. Крім того, накладався з метою забезпечення можливого цивільного позову потерпілого у разі його пред`явлення.
Зі змісту ухвали слідчого судді також випливає, що розгляд клопотання про накладення арешту здійснювався за відсутності власника цього майна.
Як випливає зі змісту клопотання та пояснень, наданих у судовому засіданні, про існування вищевказаної ухвали, ОСОБА_5 та його захиснику стало відомо лише 27.06.2017 року під час розгляду слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду клопотання слідчого ОСОБА_6 про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до положень ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Положеннями ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 20.03.1952 року встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як встановлено в судовому засіданні, органом досудового розслідування, наразі, проведені експертизи, цивільний позов потерпілим не пред`явлено.
Як випливає з Довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Стеклолюкс-Ужгород» за вих. № 109 від 26.06.2017 року та характеристики, ОСОБА_5 дійсно працює у ТОВ «Стеклолюкс-Ужгород» на посаді верстатника широкого профілю. Місцезнаходження підприємства та робочого місця у іншому населеному пункті с. Паладь-Комарівці, а графік роботи з 9.00 до 18.00.
Як зазначив у судовому засіданні заявник, органом досудового розслідування зафіксовано усі сліди вчинення кримінального правопорушення, а саме проведено відповідні огляди та експертизи, а отже ризику втрати доказової бази немає. Його підзахисний ОСОБА_5 на даний час докладає значних додаткових зусиль для доїзду до робочого місця із місця проживання, оскільки позбавлений можливості користуватися своїм транспортним засобом.
У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
За таких обставин, враховуючи розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, беручи до уваги, що експертизи із даним транспортним засобом проведені, цивільний позов не пред`явлено, ОСОБА_5 не може вже тривалий час користуватися таким майном, а також те, що слідчі дії з вказаним арештованим майном проведені і до цього майна не може бути застосована конфіскація, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для скасування арешту, накладеного на майно, оскільки потреба в подальшому застосуванні арешту даного транспортного засобу відпала.
Керуючись ст.ст. 170, 174, 309, 532 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнти.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.04.2017 року у справі №308/4007/17 на транспортний засіб, а саме автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2115» державний номерний знак НОМЕР_1 , темно зеленого кольору, який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1