В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 161/1968/17

Провадження № 1-кп/161/227/17

03 травня 2017 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004717 від 16.10.2016 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працює, судимого:
вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.04.2006 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; 05.08.2008 звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 11 місяців 16 днів;
вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.08.2013 за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання із випробувальним терміном 1 рік 6 місяців;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 близько 14 години 00 хвилин 12.10.2016, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав з приміщення кімнати, в якій проживав ОСОБА_4 , ноутбук марки «Lenovo Pentium b950 c/№wb07919678» вартістю 12000 грн. та сумку для ноутбука вартістю 500 грн., які знаходились на дивані у вищевказаній кімнаті, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 12500 грн.
Органом досудового розслідування, вказані умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковані як вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця і часу та вартості викраденого майна, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що він дійсно, близько 14 години 00 хвилин 12.10.2016, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , таємно викрав з приміщення кімнати, в якій проживав ОСОБА_4 , ноутбук марки «Lenovo Pentium b950 c/№wb07919678» та сумку для ноутбука, належні ОСОБА_4 , які знаходились на дивані у вищевказаній кімнаті. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати, вказуючи, що потерпілому не відшкодував завданих збитків, однак намагається відшкодувати завдані збитки після отримання заробітної плати, виплату якої затримують не з його вини.
Незважаючи на повне визнання обвинуваченим вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними досудовим розслідуванням, дослідженими в суді доказами по кримінальному провадженні та показами свідків, які були допитані у судових засіданнях.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що знімав кімнату у квартирі АДРЕСА_2 , де тимчасово проживав протягом 2016 року. Повернувшись 12.10.2016 ввечері помітив, що з його кімнати зник ноутбук марки «Lenovo Pentium b950 c/№wb07919678». Після перегляду відеозапису із камер зовнішнього спостереження супермаркету «Наш Край», що неподалік будинку проживання, встановили гр. ОСОБА_5 , який в руках ніс ноутбук. Обвинувачений завдану своїми протиправними діями шкоду не відшкодовував.
З повідомлення «Ломбард» Заставно-кредитний дім» № 3137/11 на № 14624 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно закладався ноутбук марки «Lenovo Pentium b950 c/№wb07919678».
У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що знайомий із ОСОБА_5 12.10.2016 зранку він випадково зустрів у магазині обвинуваченого. Вирішили провести разом час. Разом пішли за мобільним телефоном ОСОБА_6 за місцем його тимчасового проживання, що за адресою АДРЕСА_3 . В дану квартиру заходили двоє. На вулиці ОСОБА_6 помітив, що ОСОБА_5 забрав ноутбук марки «Lenovo", належний ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_7 , будучи допитаною в судовому засіданні, пояснила, що 12.10.2016 зранку вийшла із чоловіком ОСОБА_6 на роботу. Ввечері, коли повернулася із роботи, їй стало відомо, що зник із кімнати ОСОБА_4 ноутбук марки «Lenovo Pentium b950 c/№wb07919678», який належав останньому.
Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.
Оцінюючи кожен безпосередньо досліджений судом доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та аналізуючи їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, сумнівів щодо яких не виникає, суд прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 . Досліджені судом докази повністю між собою узгоджуються.
Підстав для його виправдання немає.
Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_5 таємного вчинення чужого майна, вчинене повторно, тобто в його діях є склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не вбачає.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує його задовільною характеристику по місцю проживання, відомості про притягнення його до кримінальної відповідальності, а також думку потерпілого ОСОБА_4 , який вказує на невідшкодування йому завданих збитків обвинуваченим, при цьому не заперечує, щоб обвинувачений добровільно відшкодував йому збитки.
З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, в межах санкції частини статті, за якою його засуджується у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши обвинуваченому два роки іспитового строку, із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України.
Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів, так і іншими особами.
У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: DVD диск із записом з камер відеоспостереження супермаркету «Наш Край» - залишити при матеріалах справи.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1