Справа № 675/329/17
Провадження № 1-в/675/182/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"09" березня 2017 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи виконання покарань ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ізяславі в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Соледара Донецької області, росіянина, громадянина України, освіта середня, до засудження проживаючого в АДРЕСА_1 , такого, що відбуває покарання в Замковій виправній колонії у Хмельницькій області (№58), про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-
В С Т А Н О В И В :
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, за яким один день попереднього ув`язнення слід перераховувати за два дні позбавлення волі.
У судовому засіданні ОСОБА_5 своє клопотання підтримав, просив суд зарахувати в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 01 травня 2003 року по 26 жовтня 2004 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Прокурор підтримав заявлене засудженим клопотання щодо зарахування в строк відбуття покарання засудженого строк його попереднього ув`язнення з 01 травня 2003 року по 26 жовтня 2004 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Представник Замкової виправної колонії №58 поклався на думку суду.
Заслухавши пояснення засудженого, представника установи, з`ясувавши думку прокурора, перевіривши матеріали особової справи ОСОБА_5 , суд знаходить, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_5 раніше судимий вироком Артемівського міського суду Донецької області від 18 вересня 1997 року за ст.ст. 193 ч. 3, 229-6 ч. 1, 206 ч. 2 КК України на три роки позбавлення волі, звільненого 15 жовтня 1998 року відповідно до Закону України «Про амністію».
На даний момент ОСОБА_5 відбуває покарання на підставі вироку Апеляційного суду Донецької області від 17 жовтня 2003 року, відповідно до якого засуджений за ст. 93 п. «і» КК України (1960 року) на 15 років позбавлення волі, за ст. 187 ч. 4 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, за ст. 115 ч. 2 п.п. 4,6,8,12,13 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно йому визначено довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Ухвалою колегії суддів Судової палати Верховного Суду України у кримінальних справах від 26 жовтня 2004 року касаційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задаволення, а вирок Апеляційного суду Донецької області від 17 жовтня 2003 року щодо ОСОБА_5 - без змін.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У строк попереднього ув`язнення включається, у тому числі, строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.
У тексті закону відсутнє посилання як на покарання у виді «довічного позбавлення волі», так і на покарання у виді «позбавлення волі на певний строк», законодавець обмежився загальною фразою «позбавлення волі». Аналогічно законодавець не вказав на неможливість застосування цього закону до певної категорії засуджених осіб у залежності від призначеного покарання.
Таким чином, суд приходить до висновку, що суб`єктом, до якого можливо застосування вказаного закону, є будь-яка особа, яка перебувала під вартою під час слідства та до вступу вироку у законну силу.
Відповідно до ст.ст.50, 51 КК України покарання у виді позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчинені злочину, які обидва мають початок строку відбуття покарання, яке встановлює суд у вироку.
Було б неправильним вважати, що довічне позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк не є тотожними поняттями, тобто це покарання у виді позбавлення волі, які різняться наявністю чи відсутністю кінцевого терміну відбуття покарання та режимом відбуття покарання, яке регламентується КВК України.
Підтвердження цієї позиції законодавця міститься у наступному.
Зміст ст.64 КК України є логічним продовженням змісту ст.63 КК України. Так в ст.64 КК України відсутнє посилання, що покарання у виді довічного позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до виправної колонії максимального рівня, в той час, як ст.63 КК України містить посилання на те, що вказане покарання полягає в ізоляції засудженого та поміщення його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Виконання покарання у виді довічного позбавлення волі регулюється главою 22 КВК України, яка передбачає виникнення у такої категорії засуджених певних прав, після відбуття останніми певного строку покарання, яким є покарання саме у виді довічного позбавлення волі.
Таким чином, суд вважає, що законодавцем не заборонено застосування до осіб, яким призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, ч.5 ст.72 КК України, так як таке зарахування не встановлює строковість призначеного покарання, не скорочує та не змінює термін відбуття покарання, але може впливати на строк, з якого особа має можливість на реалізацію певних прав, передбачених главою 22 КВК України, зокрема, при сумлінній поведінці і ставленні до праці після відбуття п`яти років строку покарання засудженому може бути дозволено брати участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру (ч.6 ст.151 КВК України). Засудженим до довічного позбавлення волі може бути подано клопотання про його помилування після відбуття ним не менше двадцяти років призначеного покарання (ч.7 ст.151 КВК України).
Згідно з п.4 Положення про порядок здійснення помилування, затвердженого Указом Президента України від 21.04.2015 року №223/2015, у випадку засудження особи до довічного позбавлення волі клопотання про її помилування може бути подано після відбуття нею не менше двадцяти років призначеного покарання. Застосування до ОСОБА_5 , засудженого до довічного позбавлення волі, ч.5 ст.72 КК України не може бути обмежено, оскільки передбачені даною нормою правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення мають істотне значення для обрахування засудженому строку фактичного відбування покарання та використання ним права на звернення з клопотанням про помилування.
Крім того, слід зазначити, що за відсутністю прямої заборони застосування ч.5 ст.72 КК України до осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, практика відмови у такому зарахуванні може свідчити про дискримінацію, яка у будь-яких своїх проявах заборонена як національним законодавством, так і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
З матеріалів особової справи засудженого, зокрема з протоколу про затримання підозрюваного від 01 травня 2003 року, вбачається, що ОСОБА_5 було затримано та направлено до камери попереднього затримання. 04 травня 2003 року судом щодо ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід тримання під вартою. Також, ухвалою Артемівського міського суду Донецької області від 27 червня 2003 року ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою в СІЗО № 6 м. Артемівська Донецької області до чотирьох місяців.
Відповідно до розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили, вирок Апеляційного суду Донецької області від 17.10.2003 року щодо засудженого ОСОБА_5 набрав законної сили 26.10.2004 року.
Отже, до строку позбавлення волі ОСОБА_5 за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з 01 травня 2003 року по 26 жовтня 2004 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.72 ч.5 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання задовольнити.
Зарахувати строк попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_5 з 01 травня 2003 року по 26 жовтня 2004 року включно в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1