Справа № 183/2437/17
№ 1-кс/183/447/17

У Х В А Л А
29 травня 2017 року
Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Луб`янка Білокуракінського району Луганської області, громадянину України, маючого середню освіту, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , судимого
- 24.12.2004 р. Білокуракінським районним судом Луганської області за ст.395 КК України до 1 року арешту;
- 24.12.2007 р. Жовтневим районним судом м. Луганська за ч.1 ст.115, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 13 років позбавлення волі;
- 19.05.2008 Артемівський районним судом м. Луганська за ч.3 ст.15, ч.1 ст.199, ч.1 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі. Згідно ч.2 ст.70 КК України міра покарання за даним вироком поглинена вироком Жовтневого районного суду м. Луганськ від 24.12.2007, призначено остаточне покарання у вигляді 13 років позбавлення волі, 27.07.2016 р. звільнений умовно-достроково на підставі ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, не відбутий термін покарання 3 роки 1 місяць 11 днів.
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
слідчий ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 підтримавши його в судовому засідання і мотивуючи тим, що ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він 26 березня 2017 р. приблизно о 09 год. 00 хв. ОСОБА_6 разом з потерпілою ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_8 знаходився в приміщенні квартири АДРЕСА_2 . В цей момент у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж). Після чого, діючи умисно, повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, знаходячись за вказаною адресою, стоячи навпроти потерпілої ОСОБА_7 , шляхом ривка, відкрито заволодів її мобільним телефоном марки Lenovo Viber P1m (P1Ma40) Dual, імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , вартістю 2 849 грн., який поклав до кишені власного одягу. Після чого, утримуючи в руках викрадене майно, без добровільного дозволу потерпілої ОСОБА_7 , 26 березня 2017 р. приблизно о 09 год. 30 хв. ОСОБА_6 з місця скоєння злочину швидким кроком пішов у невідомому напрямку, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2 849 грн.
Дії ОСОБА_6 , кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна грабіж вчинений повторно.
Обґрунтованість підозри у інкримінованому ОСОБА_6 кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Слідчий ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням, про обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_6 , мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор ОСОБА_3 підтримала заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на її думку наявні ризики передбачені п.1, п.3, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_6 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, вказав, що запобіжний захід тримання під вартою обирати не слід, так як він з`являється до слідчого і не буде порушувати свої обов`язки підозрюваного.
Захисник ОСОБА_4 вказав, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як ОСОБА_6 , має постійне місце проживання, буде своєчасно з`являтися до слідчого, сьогодні також добровільно з`явився в судове засідання, тому можливо обрати йому запобіжний захід домашній арешт.
Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши обставини справи, наявність ризиків, вказаних у клопотанні вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
27 травня 2017 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, що також відповідає правовим позиціям, викладеним в п.49 рішення ЄСПЛ "Ніколова проти Болгарії". Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельєр проти Франції», суд вважає обґрунтованим висновок слідчого про необхідність обрання підозрюваному виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ. При обранні запобіжного заходу суд також враховує принципи конвенційного прецедентного права, який передбачає одну із основних підстав: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, встановленого у рішенні у справі «Штеґмюллер проти Австрії»
Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_9 є особою судимою та підозрюється у вчинені злочину в період умовно-дострокового звільнення за ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 липня 2016 р., що свідчить про те, що він перебуваючи на свободі продовжує скоювати кримінальні правопорушення.
Про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_6 , розуміючи, що йому загрожує реальне покарання за вчинене ним діяння, намагається незаконно вплинути на свідка ОСОБА_8 шляхом її залякування з метою, щоб остання змінила свої показання, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме допитом свідка ОСОБА_8 та її зверненням до чергової частини Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 13.05.2017 р.
Відповідно до ст. 178 КПК України суд на підставі наданих стороною кримінального провадження матеріалів, оцінивши їх у сукупності враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання за вчинений злочин до шести років позбавлення волі, яке може бути призначено у разі визнання його винуватим, тому суд враховує, що перебування на волі ОСОБА_6 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Суд встановив відсутність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які слідчий посилається у клопотанні, оскільки вони нічим об`єктивно не доведені і є, на думку суду, припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності таких ризиків, тому такі ризики для врахування при обранні запобіжного заходу суд врахувати не може.
Суд не зазначає розміру можливої застави, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України ОСОБА_6 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення вчиненого із застосуванням насильства.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,
клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 задовольнити та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою на шістдесят днів до 15 год. 30 хв. 27 липня 2017 року.
Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1