АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпровськогорайонного суду м. Києва від 31 травня 2017 року щодоОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 06.10.2014 року за ч. 2 ст. 309 КК України на 1 рік 7 місяців позбавлення волі; Носівського районного суду Чернігівської області від 04.12.2014 року за ч. 3 ст.185, 69 КК України на 1 рік 8 місяців позбавлення волі, 04.03.2016 року звільненого по відбуттю строку покарання,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, і призначено покарання:
за ч. 3 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 289 КК України п`ять років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності.
На підставі ст. 70 КК України призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності. Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 02.03.2017 року, зарахувавши йому у строк попереднє ув`язнення та тримання під вартою відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, до моменту постановлення вироку, з розрахунку одинь день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін у виді тримання під вартою.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_9 02.03.2017 року близько 03:00год., реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, переліз через огорожу, відчинив двері та проник до приватного будинку АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрав ноутбук марки «Lenovo G580», вартістю 4 000 грн., та зв`язку ключів, в тому числі і від автомобіля марки «Рено Кенго», д.н.з. НОМЕР_1 , що належать ОСОБА_8 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 за допомогою ключів відкрив автомобіль марки «Рено Кенго», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , сів за кермо, запустив двигун та, попередньо відчинивши ворота подвір`я, з місця вчинення злочину на вказаному автомобілі зник, викраденим майном розпорядившись на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 порушує питання про застосування до нього положень ст. 69 КК України та просить призначити йому основне покарання нижче від найменшої межі встановленої в санкції статті, враховуючи пом`якшуючі обставини: щире каяття, сприяння розкриттю злочину та тяжкі сімейні обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги поданої апеляційної скарги; пояснення прокурора та потерпілого, які заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просили вирок суду першої інстанції залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 ,провівши дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів, вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідност. 370 КПК України судове рішення повиннобути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, за обставин, викладених у вироку, є правильним, ґрунтується на зібраних та належним чином перевірених у суді доказах.
З огляду на доведеність винуватості вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднане з проникненням у житло; та за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.
Порушень кримінального процесуального закону, які могли б істотно вплинути на висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого та кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався.
Так, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, обставини їх вчинення, дані про особу ОСОБА_7 , який не працює, раніше неодноразово судимий, обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття, тапризначив ОСОБА_7 мінімальне покарання передбачене, як санкцією ч. 3 ст. 185, так і санкцією ч. 2 ст. 289 КК України, та при визначенні остаточного покарання на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим. При цьому підстав для застосування положень ст. 69 КК України у суді першої інстанції не встановлено.

Положеннями ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Тобто щодо особи, винної у вчиненні декількох злочинів, суд може призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене законом, окремо за кожний злочин або тільки за один із них і остаточно визначити покарання з правилами ст. 70 КК України.

При цьому у доводах на обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_7 не конкретизував за який злочин призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

Крім того, у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані та не надані обвинуваченим у судовому засіданні, що давали б підстави визнати пом`якшуючими обставинами при призначенні покарання ті обставини, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі.

Таким чином, судом першої інстанції вимоги ст.ст. 50, 65 КК України дотримано, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, з чим і погоджується колегія суддів, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо наявності підстав для застосування положень ст. 69 КК України та призначення йому основного покарання нижче від найнижчої межі, - є необґрунтованими.

З огляду на викладене підстав вважати призначене ОСОБА_7 покарання надмірно суворим та явно несправедливим у колегії суддів немає.
Статтею 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Частиною 5 ст. 72 КК України передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», колегія суддів вважає необхідним зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою з 02.03.2017 року до вступу вироку в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року на підставі ч. 2 ст. 404 КПК України змінити в частині заліку досудового тримання під вартою, а в решті вирок залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 у порядку ст. 404 КПК України змінити в частині заліку досудового тримання під вартою.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення та перебування під вартою з 02.03.2017 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У решті вирок залишити без зміни.
Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

_______________ ______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1603/2017

Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1