АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1064/17 Справа № 205/6459/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000274, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 квітня 2016 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 березня 2017 року, ухваленого стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Семенівка Криничанського району Дніпропетровської області, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 березня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання, встановлено іспитовий строк - 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судових авто-технічних експертиз в сумі 1055 грн. 52 коп. та 703 грн.67 коп.

Вирішено долю речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 08.04.2016 приблизно о 21 годині 10 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «МАЗ 543230», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію № « НОМЕР_2 належить ВАТ ДМК ім.Дзержинського, рухався по проїжджій частині вул. Передова м. Дніпро, зі сторони вулиці Донецьке шосе в напрямку Клубного провулку м. Дніпро.

У ході руху водій ОСОБА_7 , рухаючись по зазначеній ділянці дороги, маючи об`єктивну можливість виявити в межах видимості в напрямку руху автомобіля пішохода ОСОБА_10 , не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись в зоні дії дорожнього знаку 5.35.1 «Правил дорожнього руху України», наближаючись до регульованого дорожнім знаком пішохідного переходу позначеному на проїзній частині розміткою, не зменшив швидкість руху автомобіля та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, внаслідок чого навпроти будинку № 237 по вул. Передовій у м.Дніпро допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_10 , який рухався по пішохідному переходу з права наліво відносно напрямку руху вказаного автомобіля.

Своїми діями водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5., 2.3. (б), 12.3. 18.1 Правил дорожнього руху України, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду в частині призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 рік, виключивши його з резолютивної частини вироку. На його думку, призначаючи йому додаткове покарання суд не в повному обсязі надав оцінку особі обвинуваченого, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, нагороджений медаллю «За доблесний труд», є ветераном праці, а також не враховано думку потерпілого.

Вказав, що після скоєння дорожньо-транспортної пригоди він сприяв з?ясуванню обставин, не поїхав з місця вчинення ДТП, надав свій автомобіль для огляду, надав свої пояснення за обставинами вчиненого, з?являвся на всі виклики до слідчого та суду, приймав участь у проведенні слідчого експерименту.

Зазначив, що вказані порушення Правил дорожнього руху України з боку пішохода ОСОБА_10 знаходяться в прямому причинному зв`язку з вказаною ДТП та встановлені матеріалами кримінального провадження, показаннями свідків та обвинуваченого.

Просить суд звернути увагу на той факт, що є єдиною особою в сім?ї , яка має можливість отримувати заробітну плату, оскільки його жінка втратила роботу.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що сприщило потерпілому ОСОБА_10 тяжке тілесне ушкодження, підтверджуються зібраними органами досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами, які отримали належну правову оцінку

Суд дав правильну оцінку доказам і дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфікував за ч.2 ст.286 КК України.

Оскільки доведеність винуватості обвинуваченого і кваліфікація його дій в апеляційному порядку ніким не оскаржується, колегія суддів не вдається до оцінки доведеності і обґрунтованості вироку.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, що ОСОБА_7 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, вину у вчиненому визнав частково, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем роботи на посаді водія ТОВ «Голметресурс-Інвест» характеризувався виключно позитивно, нагороджений медаллю «За доблесний труд».

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд відніс щире каяття, до обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_7 відбуття покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, з призначенням додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 рік, виходить з того, що для потерпілого настали тяжкі наслідки, а саме ампутація на рівні середньої третини лівого стегна, а обвинувачений у свою чергу не відшкодував спричиненої шкоди потерпілому ані моральної, ані матеріальної, незважаючи на тривалий час з моменту скоєння ДТП і правильно прийшов до висновку про застосування ст.75 КК України, оскільки особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що призначаючи йому додаткове покарання суд не в повному обсязі надав оцінку особі обвинуваченого, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, нагороджений медаллю «За доблесний труд», є ветераном праці, а також не враховано думку потерпілого є безпідставними.

Під час розгляду кримінального провадження достатніх підстав для подальшого пом`якшення призначеного ОСОБА_7 , в частині призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 рік, колегією суддів не встановлено.
При вищезазначених обставинах колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку щодо обвинуваченого в частині призначеного покарання, а тому доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного покарання є безпідставними.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 березня 2017 року, ухваленого стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді: