Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/539/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.07.2017 року м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при ОСОБА_5 ,

за участю ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000032 від 11 січня 2016 року стосовно ОСОБА_9 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Новоукраїнськогорайонного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка Кіровоградської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, що не працює, зареєстрований та проживає за адресою по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19 липня 2002 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-27 листопада 2002 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 12 червня 2003 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, звільнений 13 липня 2006 року з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

- 18 травня 2007 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

-14 квітня 2010 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.19 грудня 2013 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

визнановинуватим та засуджено за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_9 в строк відбуванняпокарання, призначеного за даним вироком у виді позбавлення волі, зараховано строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 11 січня 2017 року по день набрання вироком законної сили.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 - 7411,00 грн.. у відшкодування завданої матеріальної та 100 000 грн. моральної шкоди.

На користь держави з ОСОБА_9 стягнуто 491,04 грн. судових витрат за проведення експертизи.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 при слідуючих обставинах.

Так, 10 січня 2016 року приблизно о 20.00 год., між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , під час спільного розпиттяалкогольних напоїв разом з ОСОБА_12 у домоволодінні ОСОБА_13 , розташованого в АДРЕСА_2 , виникла словесна сварка, яка супроводжувалась взаємними образами та брутальною лайкою.

В ході цієї сварки, ОСОБА_9 з метою заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, умисно, з неприязні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, наніс ОСОБА_11 удари руками в область голови, в результаті яких останній упав на підлогу.

Після цього, ОСОБА_9 ,маючи намір довести свій злочинний умисел до кінцяпродовжив наносити ОСОБА_11 удари ногами в область голови, при цьому ОСОБА_14 намагалась припинити побиття ОСОБА_11 , однак, ОСОБА_9 наказав їй не втручатися.

Припинивши наносити удари ОСОБА_11 , ОСОБА_9 ліг відпочивати в цьому ж будинку, залишивши ОСОБА_11 лежати на підлозі.

11 січня 2016 року зранку ОСОБА_12 виявив ОСОБА_11 на підлозі в кухні домоволодіння без ознак життя.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №55 від 10.02.2016 року, при судово-медичному дослідженні трупу ОСОБА_11 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми - синці обличчя (область чола справа, правої щоки з переходом на область щелепи, лівої щоки з переходом на область щелепи і нижнє віко лівого ока, на рівні лівої носо-губної складки з переходом на область щелепи; надпереносиці з переходом на верхні віки двох очей, спинку носа і бокові поверхні носа з осадженням), садна шкіри верхньої губи; крововилив в слизову верхньої губи на рівні перехідної складки; крововилив в білкову оболонку лівого ока; поверхнева рана верхнього віка лівого ока; закритий багато уламковий перелом кісток носа; крововилив в м`які тканини тім`яно-потиличну область голови; крововилив під тверду мозкову оболонку над правою півкулею головного мозку, об`ємом 250 мл, крововилив під м`яку оболонку двох півкуль головного мозку; закритої тупої травми грудної клітини - перелом сьомого ребра з ліва по лопатковій лінії з крововиливом в міжреберні м`язи, без ушкоджень пристінкової плеври. Тілесніушкодження в областіголовиутворились в результатівід не менше шести травматичнихконтактів, нанесених з достатньою силою, тупими предметами, індивідуальніякостіяких в ушкодженнях не відбились, могли бути спричинені через короткий проміжок часу і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя у момент їх виникнення. Тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітини з переломом сьомого ребра утворились від одного травматичного впливу тупого предмету, індивідуальні якості яких в ушкодженнях не виявилося. Тілесні ушкодження у вигляді кровотечі лівої кістки виникло від не менше двох травматичних впливів тупими предметами, індивідуальні якості яких в ушкодженнях не відбились.

Причиною смерті ОСОБА_11 є закрита черепно-мозкова травма з крововиливом під тверді і м`які мозкові оболонки, про що свідчать дані судово-медичного дослідження трупа і дані судово-гістологічного дослідження.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , яка приймала участь в розгляді справи судом першої інстанції,не оспорюючи фактичних обставин цієї справи та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121 КК України, просить скасувати вирок суду першої інстанції,у зв`язку з невідповідності призначеного ОСОБА_9 покарання,ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушеннята його особі, ухвалити новий вирок, згідно з яким прокурор просить призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.

Свої вимоги прокурор, з посиланням на вимоги ст. 50, 65 КК України та положенняп.1 Постанови Пленуму Верховного суду Українивід 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінальногопокарання» обґрунтовуєтим, що суд при призначенні ОСОБА_9 покарання, не в повній мірі тяжкість вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення та його особу, який раніше неодноразово судимий, вчинив новий, тяжкий, умисний злочин маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, за місцем проживання характеризується негативно,вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду, вказуючи на необ`єктивність та неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України та невідповідність висновків суду,викладених у вироку, фактичним обставинам цієї справи.

Зокрема ОСОБА_9 зазначає, про те, суд у вироку неправильно виклав показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , які в судовому засіданні підтвердили те, що він участі у розпиті алкогольних напоїв не приймав, сварку не розпочинав, що першим розпочав бійку сам ОСОБА_11 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, міг померти на місці пригоди в результаті падіння та удару головою о підлогу, а не в результаті нанесення йому декількох ударів, у зв`язку з він просив суд допитати свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а також провести незалежну експертизу.

Однак суд, безпідставно, на думку ОСОБА_9 відмовив у задоволенні його клопотань, чим порушив його права на захист, не з`ясував всі обставини цієї справи та не врахував, що потерпілий першим почав ображати його нецензурними словами, розпочав бійку, а він в даній ситуації змушений був захищатись, умислу на заподіяння ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень або позбавлення його життя не мав.

Обвинувачений ОСОБА_9 вважає, що наведені обставини не були враховані судом при ухваленні вироку, що вплинуло на його законність та обгрунтованість.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 також просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, вказуючи на відсутність у матеріалах справи достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_9 в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_11 саме тяжких тілесних ушкоджень, що призвело до його смерті, свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , перебували у стані сильного алкогольного сп`яніння і не були очевидцями подій, а тому сторона захисту до показань цих свідків в судовому засіданні відноситься критично.

Крім того, захисник зазначає, що затримання ОСОБА_9 відбулось з порушенням його права на захист, оскільки слідчий повідомив Кіровоградський регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги лише о 13 годині 12 січня 2016 року, при тому, що ОСОБА_9 було затримано близько 17.00 год. 11 січня 2017 року, тобто захисника допущено через 21 годину після затримання.

Вважає, що заява ОСОБА_9 про застосування до нього недозволених методів досудового розслідування розглянута прокурором поверхово, а призначене ОСОБА_9 покарання є надто суворим та несправедливим.

Заслухавши доповідача, провівши судове слідство в обсязі дослідження характеризуючих даних обвинуваченого ОСОБА_9 , в дебатах думку прокурора, потерпілої ОСОБА_8 , які повністю підтримали апеляційну скаргу прокурора і заперечували проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час досудового розслідування і в судовому засіданні не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 як і на правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 121 КК України.

Висновки суду ґрунтуються на достатніх і допустимих доказах, в тому числі даних:

- протоколів огляду місця події від 11.01.2016 року, згідно з яким зафіксовано місце події житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.п.104-112);

- огляду місця події від 16.01.2016 року - приміщення слідчого відділення Новоукранського ВП, що знаходиться за адресою: м. Новоукраїнка, вул.. В.Денченка,7, згідно з яким ОСОБА_19 добровільно видала слідчому чоловічу кофту з плямами бурого кольору та чоловічу білизну в які був одягнутий ОСОБА_11 у момент заподіяння йому тілесних ушкоджень(т.1 а.п. 114-116);

- висновку судово-медичної експертизи від 10.02.2016 № 55, згідно з яким під час проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_11 виявлено: закриту черепно-мозкову травму крововиливи обличчя (область чола справа, правої щоки з переходом на область щелепи, лівої щоки з переходом на область щелепи і нижнє віко ока, на рівні лівої носогубної складки з переходом на область щелепи; надпереносиці з переходом на верхнє віко обох очей, спинку носа і бокових поверхні носа з осадненням) садна шкіри; крововиливи в слизову верхньої губи на рівні перехідної складки; крововилив в білу оболонку лівого ока; поверхнева рана верхнього віка лівого ока; закритий багатоуламковий перелом кісток носа; крововилив в м`які тканини тім`яно-потиличної області голови; крововилив під тверду мозкову оболонку над правою півкулею головного мозку об`ємом 250 мл, крововилив під м`яку мозкову оболонку двох півкуль головного мозку; крововиливи (2) по внутрішній поверхні лівої кісті; закритої тупої травми грудної клітки 7 ребра зліва по лопатковій лінії з крововиливом в міжреберні м`язи, без пошкоджень пристінкової плеври (т.1 а.п.123-128);

- висновку судово-медичної експертизи №46 від 12.01.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 наявні тілесні ушкодження у вигляді: ссаден в між лопатковій області, поясничній області, правої носо-губної складки, на підборідді зліва, рані на лбу справа. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів (предмета), в результаті не менше 5-ти травматичних дій, можуть відповідати вказаному строку і відносяться до категорії легких тілеснихушкоджень. Пошкоджень, характерних для боротьби та самооборони, а такожпадіння з висотивласногозросту, не виявлено. Локалізаціяпошкоджень доступна для завданняїхвласною рукою (а.с.207);

- протоколу проведення слідчого експерименту від 17.02.2016 року з відеозаписом, згідно з яким свідок ОСОБА_20 розказав і показав на місці про обставини нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень (а.с.178-181);

- протоколу проведення слідчого експерименту від 18.02.2016 року з відеозаписом до нього, відповідно до якого ОСОБА_9 вказує про обставини заподіяння ним тілесних ушкоджень ОСОБА_11 (а.с.182-185).

Достовірність даних вищевказаних протоколів слідчих дій, правдивість показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 під час досудового розслідування перевірені судом першої інстанції, а доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , про те, що ОСОБА_9 не мав умислу на заподіяння потерпілому саме тяжких тілесних ушкоджень, обґрунтовано визнані судом безпідставними.

Зокрема в оскаржуваному вироку, суд зазначив, що оцінюючі досліджені докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд визнає належними та допустимими доказами свідчення потерпілої ОСОБА_8 , показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , протоколи огляду місця події, слідчих експериментів, висновки судово-медичних експертиз, а їх сукупність такою, що доводить спрямованість умислу ОСОБА_9 на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та настання смерті останнього внаслідок отримання таких ушкоджень.

Колегія суддів відмічає, що умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень і причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК)

Крім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини зумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

Суб`єктивне ставлення винного до наслідків його дій, яке є визначальним при відмежуванні умисного протиправного заподіянні тяжких тілесних ушкоджень іншій людині від убивства з необережності, необхідно оцінювати не лише виходячи з показань винного, а з урахуванням сукупності всіх доказів: показань свідків, потерпілих про характер дій винного, знарядь вчинення злочину, причини припинення злочинних дій, поведінка винного після цього, а також ставлення до наслідків, висновків судово-медичної експертизи про локалізацію і характер тілесних ушкоджень.

ОСОБА_9 факт нанесення потерпілому ОСОБА_11 ударів рукою в область голови під час досудового розслідування, в суді першої та апеляційної інстанціях не оспорює, разом з цим стверджує, що від цих ударів ОСОБА_11 не міг померти на місці пригоди, а тяжку травму голови міг отримати при падінні.

Згідно правових висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розглядузаяв про перегляд судового рішення по даній категорії справ, якщо особа бажала заподіяти потерпілому будь-які тілесні ушкодження, в тому числі й ті, що фактично настали, але при цьому не бажалас мерті, хоча мала б її передбачити, такі дії охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Таким чином, за встановлених судом першої інстанції фактичних обставин даної справи, дії ОСОБА_9 мали умисний, активний характер, були протиправними, між цими діями та їх наслідками існував прямий причинний зв`язок, а саме наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, які були спричинені потерпілому ОСОБА_11 в результаті умисних ударів в область головита в грудну клітину, що призвело до його смерті.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 про те, що він не мав умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень і що смерть потерпілого ОСОБА_11 настала в результаті падіння з висоти власного росту та удару головою о підлогу, колегія судів вважає безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами кримінальної справи, у тому числі даними судово - медичної експертизи № 55 від 10.02. 2016 року та показаннями експерта ОСОБА_23 в суді першої інстанції, яка чітко пояснила механізм спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, кількість, характер та ступінь небезпечності нанесених ОСОБА_9 травмуючи ударів в область головипотрепілого.

Крім того, колегія суддів, досліджуючи мотив злочинних дій ОСОБА_9 , відмічає, що конфлікт між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , виник з неприязні під впливом алкоголю, який супроводжувався взаємними образами та брутальною лайкою, місце події, спосіб нанесення, кількість, характер і локалізація чисельних тілесних ушкоджень (синці, гематоми, крововилив у різних ділянках тіла, переломи та закрита черепно-мозкова травма) а також причина смерті потерпілого ОСОБА_11 ,у своїй сукупності з усією очевидністю вказують на те, що ОСОБА_9 , умисно, наносячи удари руками і ногами в область голови та тулуба потерпілого, усвідомлював суспільну небезпечність свого діяння та розумів можливий результат нанесення удар ногою в голову у виді спричинення тяжкого тілесного ушкодження, та підтверджує спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_9 на спричинення ОСОБА_24 тяжкого тілесного ушкодження.

Надмірна сила акцентованих ударів в область голови, їх раптовість та цілеспрямованість свідчать про те, що ОСОБА_9 об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода.

Тобто, ОСОБА_9 діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежновід того, чи є такийумисел, прямим абонепрямим, настаєвідповідальність за фактично спричинену шкоду, у цьому випадку за умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, в результаті якихвін помер.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника про необ`єктивність та неповноту у дослідженні судом першої інстанції наявних у матеріалах справи письмових доказів, констатуються обвинуваченим та захисником обвинуваченого формально, по суті спростовується змістом оскаржуваного вироку та матеріалами кримінального провадження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимогст.ст. 50, 65 КК України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких, особу ОСОБА_9 , який раніше неодноразово судимий, має непогашену судимість за попереднім вироком, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, осудний.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_9 судом не встановлені.

Враховуючи, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, його особи, який будучи неодноразово судимий, знов вчинив, умисне, тяжке, кваліфіковане, кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_9 як особа представляє суспільну небезпеку, а тому його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання.

Призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121 КК України у виді 8 років позбавлення волі є достатнім і справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а тому підстав для призначення більш суворого покарання, про що просить прокурор в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про те, що при призначенні покарання судом першої інстанції не враховано особу ОСОБА_9 , а також те, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки ці дані судом при призначенні ОСОБА_9 покарання враховані, про що зазначено в оскаржуваному вироку.

Стосовно доводів адвоката про здійснення психологічного та фізичного тиску на обвинуваченого ОСОБА_9 , то як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 31 травня 2016 року в діях працівників поліції ОСОБА_25 та ОСОБА_26 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.( т.2 а.п.6-8)

Крім того, колегія суддів відмічає, що після затримання ОСОБА_9 відмовився від послуг захисника, про що власноруч зазначив у відповідній заяві від 11 січня 2016 року, у подальшому всі слідчі дії проводились у присутності захисника, а тому порушення права на захист ОСОБА_9 на стадії досудового розслідування, колегія суддів не вбачає, підстав для скасування законного та обгрунтованого вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121 КК України - немає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 -залишити без задоволення.

Вирок Новоукраїнськогорайонного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2016 року в кримінальному провадженні № 0000032 від 11 січня 2016 року стосовно ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ: ( підписи )
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2 .