Справа №488/3731/16-к 15.08.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/587/17 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч.2 ст.125, ч.1 ст.263 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
розглянувши матеріали кримінального провадження №0001037 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2017 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.263 КК України,
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_8
потерпілий: ОСОБА_9 ,
обвинувачений: ОСОБА_6 ,
захисник: ОСОБА_7
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125 КК України, ч.1 ст.263 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст.125 КК України обмеження волі строком на 2 роки; за ч.1 ст.263 КК України позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч.1 ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
На підставі ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирішено питання стосовно судових витрат та речових доказів.
Позов ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 3168,70 грн. та моральну шкоду у розмірі 15000 грн.
Обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Захисник обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та провадження закрити за відсутністю складу злочину.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 з висновками суду не згоден з причин невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотних порушень його прав, передбачених Конституцією України, а також вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що при проведенні обшуку були грубо порушені його права та вимоги кримінального закону, а саме: обшук проводився особами, які не мали на це право, обшук проводився без участі адвоката та на прохання йому зателефонувати отримав відмову, відхилено клопотання про застосування відеофіксації, був вилучений телефон на час проведення обшуку.

Під час виявлення патронів жодного понятого не було. Вони були запрошені пізніше, що є підставою вважати докази не допустимими.

Вважає, що дані предмети були «підкинуті» особами, які проводили обшук. Крім того, вважає невірним те, що текст вироку викладений повністю зі слів потерпілого, а його покази визначенні як такі, що не витримують критики. Однак, потерпілий постійно надавав покази, що протирічать один одному

Вважає незаконними рішення про стягнення з обвинуваченого майнової та моральної шкоди на користь потерпілого, без жодного документального підтвердження.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не згоден вироком суду з причин невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалюючи рішення, суд посилався на покази самого обвинуваченого, потерпілого та свідків, надані прокурором документи. Вказані докази суд безпідставно визнав такими, що є достатніми для прийняття свого обвинувального рішення,.

Однак, захисник вважає, що фактично ці докази не містили в собі даних про скоєння ОСОБА_6 вказаних злочинів, а навпаки - дослідженні судом докази свідчили про інші обставини і мотиви дій ОСОБА_6 , які суд незаконно залишив без уваги, та які могли істотно вплинути на його висновки.

На думку апелянта, суд необґрунтовано відхилив доводи ОСОБА_6 про відсутність з його сторони до потерпілого якихось неприязних відносин.

В порушення вимог закону, суд у вироку суду не зазначив мотив злочину.

В судовому засіданні було встановлено, що саме потерпілий 19.04.2016 року вчинив конфлікт з мотивів ревнощів, хоча у мотивувальній частині вироку цей епізод подій зовсім відсутній.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_6 агресивних дій відносно ОСОБА_10 на вчиняв, постійно намагався покинути місце конфлікту, постріли здійснював попереду потерпілого та в область ніг з метою припинення його переслідування та заподіяння йому найменшої шкоди, при цьому мав можливість здійснювати постріли в область голови та тулубу. Вказане підтверджують і свідки.

Суд безпідставно відхилив доводи ОСОБА_6 щодо активних його дій з причин необхідності захисту свого здоров`я. А саме, таким чином, його дії було обумовлено особою потерпілого, який є фізично сильніше ОСОБА_6 , поводив себе агресивно, як 19 квітня, так і 21 квітня, а під час конфлікту нападав на ОСОБА_6 та наносив йому удари по голові, що були небезпечними для здоров`я останнього.

Таким чином, аналізуючи об`єктивні дані, які були встановлені під час судового розгляду, можливо стверджувати, що перше легке непроникаюче тілесне ушкодження ОСОБА_11 було заподіяно випадково, не умисне. Інші шість легкі непроникаючі тілесні ушкодження були ОСОБА_6 спричинені ОСОБА_11 в стані необхідної оборони, у зв`язку с з чим кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 підлягає закриттю у зв`язку з відсутності складу злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Крім того, захист вважає, що суд необґрунтовано та незаконно визнав ОСОБА_6 винним в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Сам факт виявлення при обшуку в сейфі ОСОБА_6 - 3 патронів калібру 9 мм, які знаходились в футлярі окуляр з іншими речами, яку йому передала на схованку його мати, не свідчить про прямий умисел скоєння вказаного злочину, а тому в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом встановлено, що 21.04.2016 року близько 13:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік будинку 7-А по вул. Ольжича (Ленінградській) у м. Миколаєві, побачив потерпілого ОСОБА_9 , з яким у нього напередодні відбувся конфлікт, в результаті чого у обвинуваченого виник злочинний умисел на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень. Реалізуючи вказаний умисел, він, маючи при собі травматичну зброю «Скат-1Р», підійшов до автомобіля «Шевроле Авео» державний номер НОМЕР_1 , в якому перебував потерпілий, відкрив передні пасажирські дверцята автомобіля та, вступивши із потерпілим у діалог, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, здійснив з наявної у нього травматичної зброї один постріл у потерпілого, який у цей час перебував на передньому сидінні вказаного автомобіля, спричинивши тому тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого вогнепального поранення правого стегна.
Після цього потерпілий вийшов з автомобіля, а обвинувачений, продовжуючи реалізовувати свій умисел, обійшовши автомобіль спереду, підійшов до потерпілого на відстань близько двох метрів та, діючи умисно, здійснив у потерпілого з наявної травматичної зброї ще два постріли, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого вогнепального поранення в живіт в ділянці пупка та правого стегна.
Після вказаних пострілів обвинувачений намагався залишити місце події, але потерпілий, бажаючи затримати обвинуваченого та передати його в руки поліції, наздогнав обвинуваченого, між ними почалася бійка.
У цей момент обвинувачений, продовжуючи свої умисні дії, з метою спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, здійснив у потерпілого ще чотири постріли, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді одного непроникаючого вогнепального поранення в області правої гомілки, одного поранення в області правого стегна, одного поранення в області лівого стегна та одного поранення в області лівої стопи.
Таким чином, обвинувачений спричинив потерпілому сім непроникаючих вогнепальних поранень у різні частини тіла, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Окрім того, ОСОБА_6 при невстановлених обставинах незаконно придбав 3 патрони калібру 9 мм, які є боєприпасами до пістолета Макарова (відповідно до висновку експерта №878 від 16.06.2016 року) та, не маючи передбаченого законом дозволу, зберігав їх у металевому сейфі за місцем свого проживання до їх вилучення в ході обшуку 27.04.2016 року.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку своїх апеляційних скарг, заперечення потерпілого ОСОБА_9 та прокурора, які просили вирок залишити без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарга обвинуваченого та його захисника підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Мотиви і мета вчинення кримінального правопорушення є обставинами, які підлягають обов`язковому доведенню, що встановлено п. 2 ч 1 ст. 91 КПК України.

Суд 1 інстанції при розгляді даної справи не дотримався зазначених вимог закону та ухваливши свій вирок, допустив істотні порушення кримінального процесуального закону, які перешкоджають дійти однозначного висновку щодо правильності застосування кримінального закону при юридичній оцінці дій обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Згідно пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, між ним та потерпілим ОСОБА_9 ще 19.04.2016 року виникли неприязні стосунки, що переросли у нетривалий конфлікт і саме 21.04.2016 року на підґрунті ревнощів виник конфлікт та в результаті виниклих особистих неприязних відносин у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Однак, суд у вироку не встановив і не виклав у формулюванні обвинувачення мотив та мету дій обвинуваченого, обмежившись викладенням лише дій обвинуваченого щодо здійснення пострілів із травматичної зброї та спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Що стосується подій від 19.04.2016 року, то вони залишені поза увагою суду і у вироку взагалі не викладені і оцінка їм не дана.

Порушення ст. 374 КПК України є істотним і тягне безумовне скасування вироку з направленням справи на новий судовий розгляд.

Судом першої інстанції не встановлені фактичні обставини справи, мотив і мета дій обвинуваченого, що у свою чергу свідчить про однобічність і неповноту судового слідства, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону.

За таких обставин вирок суду не можна визнати таким, що відповідає вимогам закону та є обґрунтованим.

Судом першої інстанції не дотримані вимоги ст. 370 КПК України про ухвалення законного та обґрунтованого вироку, що відповідно до положень ч.1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке тягне скасування судового рішення.

Вимоги захисника закрити провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та відсутністю доказів, апеляційний суд вважає передчасними, і вони підлягають оцінці судом першої інстанції при новому розгляді кримінального провадження по суті.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 424, 532, апеляційний суд, -

П о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2017 року відносно ОСОБА_6 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :