№1-кп/202/73/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження № 0002522 від 08.11.2016 року та № 0000065 від 11.01.2017 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у с. Ілларіонове, Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянка України, вища освіта, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-21.10.2016 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 1 ст. 190 КК України, призначене покарання у вигляді 200 годин громадських робіт,

обвинуваченої за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 01.11.2016 року, о 13:00 год., прийшла до своєї знайомої ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Знаходячись на третьому поверсі у тамбурі біля квартири за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 побачила у своєї знайомої ОСОБА_5 , мобільний телефон марки «Lenovo А369і».

Після чого у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел спрямований на повторне заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном марки "Lenovo А369і", що належить потерпілій ОСОБА_5 . Так, ОСОБА_4 , зловживаючи довірою ОСОБА_5 , з якою в неї склалися дружні стосунки, попрохала останню передати їй мобільний телефон, щоб зателефонувати знайомому, однак не маючи наміру його повертати.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, 01.11.2016 року, приблизно о 13:30 год., перебуваючи у тамбурі біля квартири за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , взяла мобільний телефон марки "Lenovo А369і", який належить потерпілій ОСОБА_5 , та відійшла в сторону нібито зателефонувати. В цей момент, потерпіла ОСОБА_5 зайшла у квартиру переодягнутися, залишивши ОСОБА_4 розмовляти по мобільному телефону.

Залишившись наодинці, упевнившись, що за її діями ні хто не спостерігає, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями, ОСОБА_4 , заподіяла потерпілій ОСОБА_5 , матеріальну шкоду, яка становить 1000 гривень.

Також ОСОБА_4 , 10.01.2017 року, приблизно о 17 годині, прийшла в приміщення квартири АДРЕСА_3 , до своєї знайомої ОСОБА_6 , де побачила на тумбочці мобільний телефон чорного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_7 . У цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону чорного кольору марки «НОМТОМ НТ16».

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів і особистої зацікавленості, переконалася, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає і що сторонніх осіб навколо неї немає, шляхом вільного доступу здійснила крадіжку мобільного телефону марки «НОМТОМ НТ16».

В подальшому ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зникла розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на суму 1391,73 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України визнала у повному обсязі, щиро розкаялась та пояснила, що 01.11.2016 року, прийшла до своєї знайомої ОСОБА_5 . Перебуваючи в тамбурі, біля квартири ОСОБА_5 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , попрохала у неї мобільний телефон, щоб зателефонувати, але не мала наміру його повертати. Потерпіла ОСОБА_5 передала свій мобільний телефон обвинуваченій та пішла до квартири переодягнутись, в цей час обвинувачена з мобільним телефоном зникла. Мобільний телефон потерпілої, ОСОБА_4 заклала до ломбарду за грошові кошти у сумі 400 гривень. Також 10.01.2017 року, перебуваючи в квартирі своєї знайомої ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_4 , таємно викрала мобільний телефон «НОМТОМ НТ16», що належить ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування по ч. 2 ст. 190 КК України кваліфіковані вірно, оскільки вона своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, вчинила злочин передбачений ч. 2 ст. 190 КК України.
Також дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування по ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно, оскільки вона своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчинила злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, те, що вона офіційно не працює, має на утриманні малолітню дитину, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Також суд враховує обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої, а саме щире каяття, що передбачено ст.66 КК України.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченої, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Оскільки ОСОБА_4 скоїла злочини після постановлення вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2016 року, за ч. 1 ст. 190 КК України, але до повного відбуття покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, суд при призначенні остаточного покарання застосовує положення статті 71 КК України.
Згідно довідки, наданої начальника Індустріального МВ м. Дніпра з питань пробації Південно-Східного МРУ ПВКПП МЮУ, невідбута частина покарання ОСОБА_4 становить 100 години громадських робіт.
Відповідно до пп. г) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи зі співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Витрати, пов`язані з залученням експертів в кримінальному провадженні, підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання:
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року позбавлення волі.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць.
У відповідності з ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання, частково (у вигляді 80 годин громадських робіт, що згідно ст. 72 КК України становить 10 днів позбавлення волі) приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2016 року, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць 10 днів.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту її затримання.
Речові докази: - мобільний телефон «Lenovo A369i», який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 повернути ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз у розмірі 320,00 грн.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1