Справа № 452/555/17
Провадження № 1-кп/452/102/2017
ВИРОК

іменем України

19 червня 2017 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника органу пробації ОСОБА_5

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000141 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, із базовою середньою освітою, неодруженого, неодноразово судимого, останній раз 4 травня 2017 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю два роки,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 , котрий раніше вчиняв злочин, передбачений ст. 185 КК України, у період з 20 січня 2017 року по 2 лютого 2017 року, в денну пору доби, проживаючи в будинку по АДРЕСА_1 , який належить його матері ОСОБА_6 , із господарського приміщення таємно викрав чотири металеві стовпці, вартістю 70 грн. за один метр, на загальну суму 700 грн. та з однієї із кімнат будинку - два вібраційні насоси для викачування води із двома електроподовжувачами та пластмасовою трубою на загальну суму 450 грн., електроподовжувач, довжиною 30 метрів, вартістю 150 грн., алюмінієву каструлю ємністю 50 л, вартістю 400 грн., порохотяг марки «Samsung», вартістю 450 грн., паяльник вартістю 100 грн., праску для одягу, вартістю 150 грн., телевізор марки «Sony», вартістю 1450 грн., та холодильник марки «Candу», вартістю 2 500 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 6630 грн., тобто скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, а саме, злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 до початку судового розгляду пред`явила цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 6750 грн. та моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., посилаючись на те, що ОСОБА_4 рядом крадіжок спричинив їй майнову шкоду на вказану суму, а також вона зазнала моральної шкоди, оскільки перенесла глибоке страждання, що тепер виражається в частих головних болях, постійній слабості та тривозі, пережила шок та хвилювання у зв`язку з крадіжкою майна, кошти на яке вона заощаджувала протягом життя, у зв`язку із чим вона втратила довіру до оточуючих людей, звичного способу життя, здорового сну, так як особа, яка вчинила крадіжку, виявилася її рідним сином, котрому вона довіряла, але він не те що не пояснив причину крадіжки, а навіть не вибачився за скоєне.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 винуватим себе визнав повністю, цивільний позов також визнав та показав, що він після відбуття покарання в листопаді 2016 року проживав у будинку своєї матері в с. Ваньковичі Самбірського району і йому необхідні були кошти, у зв`язку з чим вирішив викрасти із будинку побутові прилади. Тому він у період з 20 січня по 2 лютого 2017 року вчинив три крадіжки, а саме: металевих стовпців, двох вібраційних насосів для викачування води, електроподовжувача, алюмінієвої каструлі, порохотяга, паяльника, праски для одягу телевізора та холодильника. Частину викрадених речей він продав незнайомим йому особам, а телевізор та холодильник здав у ломбард.

Учасники судового провадження не оспорювали обставини винуватості ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, і тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, урахувавши те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04.06.2010 № 7 роз`яснено, що від повторності злочинів необхідно відрізняти продовжуваний злочин, який відповідно до частини другої статті 32 КК складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром. Об`єднання тотожних діянь єдиним злочинним наміром означає, що до вчинення першого з низки тотожних діянь особа усвідомлює, що для реалізації її злочинного наміру необхідно вчинити декілька таких діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру. Такі діяння не утворюють повторності, оскільки кожне з них стає елементом одиничного (єдиного) злочину і окремим (самостійним) злочином щодо будь-якого іншого з цих діянь бути не може, а при повторності тотожних злочинів кожен із них має свою суб`єктивну сторону, зокрема самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину.
Ураховуючи те, що у ОСОБА_4 був єдиний умисел на заволодіння майном ОСОБА_6 і виник він в обвинуваченого перед першим епізодом крадіжки та був наявний під час вчинення декількох діянь, відсутність спрямованості на заволодіння конкретним майном, одне місце зберігання цього майна, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 вчинив продовжуваний злочин, а не повторні крадіжки майна ОСОБА_6 .
При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання.

ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.

Пом`якшуючі його покарання обставини - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

За місцем проживання він характеризується позитивно.

Виходячи із наведеного, а також досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації і того, що обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, для його виправлення та попередження нових злочинів необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України, та відсутні підстави для звільнення його від призначеного покарання з випробуванням.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 вчинив злочин до постановлення вироку Самбірським міськрайонним судом Львівської області від 4 травня 2017 року за ч. 1 ст. 263 КК України, згідно якого йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і на підставі ст. 75 КК України він звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю два роки, покарання необхідно йому призначити за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України та попередній вирок виконувати самостійно.

Цивільний позов ОСОБА_6 у частині відшкодування майнової шкоди підлягає частковому задоволенню, так як сума викраденого майна ОСОБА_4 становить 6 630,00 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно, зокрема: від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Ураховуючи наведене, а саме: обставини вчинення злочину, вік потерпілої, глибину її фізичних та душевних страждань, які вона зазнала унаслідок крадіжки, вчиненої ОСОБА_4 , котрий є її рідним сином, суд дійшов висновку про визначення моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем, в розмірі 5 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 4 травня 2017 року за ч. 1 ст. 263 КК України, згідно якого ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і на підставі ст. 75 КК України він звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю два роки, виконувати самостійно та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту взяття його під варту у порядку виконання цього вироку.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 у користь ОСОБА_6 6 630 (шість тисяч шістсот тридцять) грн. 00 коп. за заподіяння майнової шкоди, заподіяної злочином.

Стягнути з ОСОБА_4 у користь ОСОБА_6 за завдання моральної шкоди 5 000,00 грн.

У решті частині позову про відшкодування майнової шкоди в розмірі 120,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Речовий доказ глибинний насос марки «АРС Rain-60» із шлангом та подовжувачем, який переданий потерпілій ОСОБА_6 на зберігання їй повернути.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя