1Справа № 335/6799/15-к 1-кп/335/153/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Запоріжжя
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України;-
В С Т А Н О В И В:
До Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з Апеляційного суду Запорізької області надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акту.
Обвинувачена, захисник не заперечували проти призначення кримінального провадження до розгляду.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд дійшов висновку про повернення обвинувального акту прокурору, який його затвердив, зі слідуючих підстав..
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 20.04.2016 вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2016 року щодо обвинуваченої ОСОБА_5 по кримінальному провадженню було скасовано та ухвалено про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , на підставі ст.48 КК України у зв`язку з тим, що вона перестала бути суспільно небезпечною.На підставі ст.284 ч.2 п.1 КПК України закрито кримінальне провадження у стосовно ОСОБА_5 .
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.10.2016 ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 20.04.2016 скасовано, призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 05.12.2016 року вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2016 року скасовано, призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у заволодінні чужим майном, а саме бюджетними коштами Запорізької міської ради, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, на загальну суму 48 190, 23 грн. тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.191 КК України.
Як встановлено в обвинувальному акті, ОСОБА_5 у порушення ст.19 Господарського кодексу України, ст. 44 Господарського кодексу України, ст. 4 Закону України «Про ціни і ціноутворення» № 5007-VI від 21 червня 2012 року; п.1. ч.1 ст.13 Закону України № 5007-VІ щодо державного регулювання цін,ст.1 ЗУ України № 5007-VІ щодо постачальницько-збутової надбавки; Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановленню повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)» №1548 від 25.12.1996 року, п.12 Додатку до постанови Кабінету Міністрів України №1548 від 25 грудня 1996 року, розпорядження голови обласної державної адміністрації Запорізької обласної державної адміністрації «Про встановлення граничних торговельних (постачальницько-збутових) надбавок на продовольчі товари» № 353 від 22.09.2008, зареєстрованим в Головному управлінні юстиції у Запорізької області 22.09.2008 за №41/1325, будучи директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпродторг-Сервіс», обіймаючи посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій та, відповідно до п.1 примітки до ст. 364 КК України, будучи службовою особою, уклавши договір з Департаментом освіти та науки, молоді та спорту Запорізької міської ради на закупівлю молока та вершків, рідинних, оброблених для закладів освіти Шевченківського району м. Запоріжжя за державні кошти та закупівлю масла, маючи умисел на заволодіння бюджетними грошовими коштами, шляхом закупівлі у ТОВ «Вільнянський молокозавод» та здійснення поставок вказаної продукції до закладів освіти Шевченківського та Заводського районів м. Запоріжжя за цінами, що перевищували граничні торгівельні (постачальницько-збутові) надбавки до оптової ціни виробника, встановлені Законом України № 5007-VІ та розпорядженням голови обласної державної адміністрації № 353 від 22.09.2008, зловживаючи своїм службовим становищем заволоділа бюджетними коштами на суму 48 190,23 гривень.
За вимогами п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити, у тому числі й виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно з положеннями п. «а» ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Україною згідно з Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення, висунутого проти нього.
Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2008 року у справі «Ващенко проти України» Суд зазначив, що поняття «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51).
В рішенні від 25 липня 2000 року у справі «Маттоціа проти Італії" Суд зазначив, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч.3 ст.6 Конвенції.
Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України, суд має розглядати провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Як вказала в ухвалі від 05.12.2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області при скасуванні вироку, в обвинувальному акті не сформульовано обвинувачення у заволодінні бюджетних коштів Департаменту освіти, як органами досудового розслідування так і судом було порушено право обвинуваченої ОСОБА_5 на захист. Внаслідок чого вирок суду першої інстанції скасований і призначено новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має суттєві недоліки, якими порушується право на захист обвинуваченої ОСОБА_5 та завдання кримінального судочинства, передбачені ст.2 КПК України, а саме забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, у зв`язку з чим, обвинувальний акт слід повернути прокурору для усунення вище зазначених недоліків.
Керуючись ст. ст. 179, 291, 314, 315 КПК України, -
Ухвала про повернення обвинувального акта прокурору може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом семи діб з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1