ПОСТАНОВА
23 серпня 2017 рокум. Київ

Суддя судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року й ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 червня 2017 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и л а:
Прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказані судові рішення та кримінальну справу направити на новий судовий розгляд.
Відповідно до ч. 2 ст. 387 КПК України (1960р.) зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам, зазначеним у ст. 350 цього Кодексу.
Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 350 КПК України (1960р.) касаційна скарга повинна містити вказівку на те, в чому полягає незаконність судових рішень та доводи на її обґрунтування.
Підстави для скасування або зміни оскаржуваних рішень касаційним судом, визначено у ч. 1 ст. 398 КПК України (1960р.). Відповідно до ч.2 ст. 398 КПК України (1960р.) при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції керується статтями 370-372 цього Кодексу.
Касаційна скарга прокурора містить ретельний опис подій у справі

з власною оцінкою доказів. Проте, у порушення вимог ст. 370 КПК України (1960р.), у скарзі не зазначено, які істотні порушення

кримінально-процесуального закону чи неправильне застосування кримінального закону допустили суди першої та апеляційної інстанції при розгляді справи і які можуть бути предметом касаційного розгляду, відповідно до вимог ст. 398 КПК України (1960 р.).

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежна оцінка доказів, на які прокурор посилається, як на підстави для скасування судових рішень, не є предметом касаційного розгляду.
Крім того, прокурором не зазначено, які саме доводи апеляційної скарги не перевірив суд апеляційної інстанції та на які з них не надав відповіді.
Крім того, всупереч вимог ч. 1 ст. 387 КПК України (1960 р.)

до касаційної скарги не додано належним чином завіреної копії оскаржуваного судового рішення, як це передбачено п. 13.7. Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах м. Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173.

Згідно ч. 2 ст. 388 КПК України справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог ст. 350, ч. 2 ст. 383, ст. 384, ч. 2 ст. 386, ч. 1 ст. 398 цього Кодексу не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Відмова у витребовуванні справи не перешкоджає витребовуванню справи при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених у постанові суду недоліків і якщо вона надійшла в межах строку, визначеного

ст. 386 цього Кодексу, або не пізніше одного місяця з дня одержання постанови про відмову у витребовуванні справи.
Керуючись ст. 388 КПК України від 28 грудня 1960 року, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити прокурору, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, у витребовуванні справи щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1