АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/738/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2017 року колегія судців судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження № 0003041 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 року у відношенні ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівка, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, українця, раніше судимого: 23.05.2005р. Лозівським міським судом Харківської області за ч.З ст.186, ч.2 ст.189, ст.353 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки; 20.02.2008 року Лозівським міським судом Харківської області за ч.З ст.186, ст.71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі; 28.12.2015 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком, ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст.187 КК України та йому призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 28 грудня 2015 року, ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Вирішено долю речових доказів. Задоволено частково цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 .
Згідно вироку, ОСОБА_7 , 04 листопада 2015 року приблизно о 13.30 годині ОСОБА_7 , будучі в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в парку «Зелений гай» за адресою: м.Харків, вулиця 2-ї П`ятирічки, 38, побачив раніше йому невідому ОСОБА_9 , яка йшла попереду. Потім ОСОБА_7 , діючи з корисливих спонукань, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, підійшов до ОСОБА_9 та з метою пригнічення волі потерпілої, спричинив їй один удар кулаком правої руки в обличчя, заподіявши згідно висновку судово-медичної експертизи № 1103-А/15 від 06.11.2015р. перелом лівої виличної кістки із зсувом, які відносяться до середнього ступеню важкості по критерію тривалості розладу здоров`я. Після чого ОСОБА_7 ,
заволодів майном ОСОБА_9 , а саме: каблучкою з металу 585 проби з камінням «цирконій», вагою 1,19 грама, розмір 16,5 см., вартістю згідно висновку удово- товарознавчої експертизи 1065,00 гривень, жіночою сумкою на двох ручках із шкірозамінника, різнокольоровою, вартістю - 390,00 гривень, гаманцем із шкірозамінника, бірюзового кольору, на кнопці, вартістю - 45,50 гривень, грошима у розмірі 480,00 гривень, мобільним телефоном марки «Samsung» GT-I9300, в корпусі темно-синього кольору, вартістю - 2400,00 гривень, мобільним телефоном марки «Samsung» GT-S6810, в корпусі темно-синього кольору, вартістю - 900,00 мобільним телефоном марки «Nokia», модель С- 5, в корпусі білого кольору, вартістю - 500,00, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 5300,50 гривень. Після скоєння даного правопорушення ОСОБА_7 з місця скоєння зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з суворістю призначеного покарання, застосувати положення ст. 69 КК України та призначити йому більш м`яке покарання. Вважає, що суд неповно врахував визнання ним вини, сприяння органам досудового слідства та щире каяття.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які наполягали на задоволенні апеляційної скарги з наведених підстав та просили пом`якшити покарання, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи безпідставними доводи апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.187 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину. Судом враховано конкретні обставини злочину та насильницький його характер, а також ту обставину, що він був вчинений до ухвалення попереднього вироку Купянського міськрайонного суду Харківської області.
Судом враховані відомості про особу обвинуваченого, який був раніше неодноразово судимий за умисні злочини, не працює, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу зловживання алкоголем.
Обтяжуючими обставинами суд визнав рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, в якості пом`якшуючих обставин суд визнав щире каяття та визнання своєї вини ОСОБА_7 .
Колегія судців не знаходить підстав для застосування положень ст. 69 КК України, оскільки наведені пом`якшуючі обставини не знижують істотно ступінь тяжкості злочину, вчиненого із застосуванням до потерпілої насильства та його шкідливих наслідків.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_7 неможливо досягти без ізоляції його від суспільства, а тому правильно обрав йому покарання у виді позбавлення волі. Підстав вважати надто суворим призначене обвинуваченому остаточне покарання колегія суддів не знаходить.
Колегія суддів вважає необхідним у відповідності до положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати час перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 із 5.11.2015 року до набрання законної сили вироком суду в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.
З урахуванням викладеного, керуючись, ст.ст. 404,405,407, 418, ст. 419, ч. 2 ст. 376, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення. Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання перебування під вартою ОСОБА_7 з 5.11.2015 року по 2.03.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - з дня вручення копії ухвали.
Головуючий-
Судді -