справа № 208/1125/17
№ провадження 1-кп/208/300/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши кримінальне провадження за № 0000181 від 25 січня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, маючому неповну середню освіту, не працюючому, не одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому:

- 14.05.1999 року Дніпровським районним судом за ч.3 ст.140 КК України до позбавлення волі на термін 2 роки. На підставі ст.45 КК України від відбуття покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік.

- 09.08.1999 року Дніпровським районним судом за ч.3 ст.140 КК України, до позбавлення волі 1 рік. На підставі ст.46-1 КК України відстрочити виконання вироку на 1 рік.

- 27.11.2000 року Дніпровським районним судом за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, 42 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.43 ч.4 КК України частково приєднати не відбутий термін 6 місяців по вироку суду Дніпровського району від 09.08.1999 року до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 18.12.2002 року з Криворізької виправної колонії № 80 за рішенням Дзержинського міського суду від 17.12.2002 ст.53 КК України на умовно достроково не відбутий термін 1 рік 4 місяці 23 дні. -19.12.2003 року Заводським районним судом за ч.3 ст.185, ч.1 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.188, 69, ч.2 ст.185, 70 КК України, до позбавлення волі 3 роки 7 місяців. На підставі ст.71 KК України частково приєднати невідбутий строк. До відбуття покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

- 26.05.2004 року Заводським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.70 КПК України частково приєднати не відбутий термін 1 рік по вироку суду Заводського району від 19.12.2003 року до відбуття 5 років позбавлення волі. Звільнений 07.07.2008 року з Солонянської виправної колонії № 21 по відбуттю покарання.

- 01.10.2010 року Заводським районним судом за ч.2 ст.186, 69 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. Звільнений 05.09.2011 року з Пятихатської виправної колонії № 122 по відбуттю покарання.

- 15.02.2012 року Заводським районним судом за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

- 21.03.2012 Заводським районним судом за ч.2 ст.185 КК України, позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч.4 ст.70 КПК України дане покарання поглинути покаранням за вироком суду Заводського PC від 15.02.2012 року. До відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Перегляд вироку 31.10.2013 Синельниківський мс Дніпропетровської області ухвала ст.82 невідбутий строк 1 рік 6 місяців 7 днів позбавлення волі замінено на обмеження волі. Прибув 15.11.2013 до Синельниковської ІК Дніпропетровської області № 94,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:
Повторно, 23.01.2017 приблизно о 20:40 год., ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий злочинний умисел на викрадення чужого майна, переліз через паркан, та проник до місця мешкання свого сусіда ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 23.01.2017 приблизно о 20:45 годин, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що своїми діями здійснює викрадення чужого майна, скориставшись тим, що у домоволодінні нікого не було, пробив стіну в нежитловому приміщенні (сараї) яке розташоване з правої сторони від входу даного домоволодіння, таємно з корисливих мотивів викрав дві бочки з чорного металу об`ємом по 200 літрів кожен та чотири дерев`яні бухти з мідним кабелем довжиною по 305 м кожний, які знаходились в нежитловому приміщенні (сараї) на підлозі, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку. Відповідно до висновку судового експерта №464-17 від 06.02.2017 вартість викрадених речей складає 4276,00 грн.

Заволодівши викраденим та отримавши реальну змогу розпоряджатись ним, ОСОБА_6 вийшов із домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та розпорядився викраденим на власний розсуд.

ОСОБА_6 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, суду пояснив, що у нього у дворі є сарай, який належить його сусідові стіна якого виходить до його двору, сарай стоїть на межі між ділянками. Сарай був зачінений. Він топором прорубав стіну, викрав з сараю дві бочки з чорного металу по двісті літрів та чотири катушки з мідним кабелем. Потім одну бочку він здав на метал, другу не встиг здати, вона залишилася у нього у дворі, катушки продав на центральному ринку по 100 грн. за кожну. Позовну заяву визнає повністю. Зобов`язується відшкодовувати потерпілому по 500 грн. кожного місяця У скоєному розкаюється, інших злочинів не вчиняв. Фактичні обставини справи не оспорює, просить справу розглядати в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що ОСОБА_8 його сусід. ОСОБА_7 власник АДРЕСА_2 . В цьому сараю знаходилося його майно. Дві чорні металеві бочки по 200 літрів та чотири мідні катушки. 24.01.2017 року він побачив сусіда ОСОБА_9 той повідомив що з сараю ОСОБА_10 була скоєна крадіжка речей, він зателефонував до міліції та очікує на її приїзд. Одну бочку йому повернули. Не повернули одну бочку та чотири катушки. Власником цього майна є він. Позовні вимоги до ОСОБА_6 на суму 4276,00 грн. він підтримує в повному обсязі, що є вартістю викраденого і не повернутого майна.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істиною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка не проводилася.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_6 у вчинені злочину, а саме у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), поєднаними із проникненням у житло, вчиненим повторно, встановлена та доведена повністю, а дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід правильно кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаними із проникненням у житло, вчиненим повторно.

При обрані міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст.65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно ст.66 КК України є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставиною що обтяжує відповідно ст.67 КК України покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є рецидив злочинів.

При призначені покарання ОСОБА_6 суд також враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ч.4 ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, пов`язане з позбавленням волі.

В той же час суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливо без відбуття покарання, призначеного вироком суду, його можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, при цьому суд враховував, що ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся, задовільно характеризується, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, психіатра, проживає разом з матір`ю, вітчимом, неповнолітньою сестрою, також суд враховував відношення обвинуваченого ОСОБА_6 до вчиненого.

Крім цього, при прийнятті рішення щодо звільнення від покарання з випробуванням суд також, приймав до уваги досудову доповідь, яка містить формалізовану інформацію, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_6 , від 14.04.2017 року № 1648, отриману від Заводського районного сектору Кам`янського міського відділу південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, яка містить соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, відповідно до якої ОСОБА_6 неконфліктний, доброзичливий, не має шкідливих звичок, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, та висновок органу пробації про можливість виправлення його без позбавлення волі на певний строк або на розгляд суду.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та попередження ОСОБА_6 скоєння ним нових злочинів.

По справі потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 4276, 00 грн., при розгляді якого суд виходив з наступного.

Відповідно до вимог ч.4 ст.128, ч.1 ст.129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Оскільки своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду, вказана сума підлягає стягненню з обвинуваченого в повному обсязі, оскільки заявлена в межах суми викраденого, та частково повернутого майна.

Питання щодо судових витрат слідує вирішити в порядку, передбаченому ст.124 КПК України, питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ч.3 ст.349, 368,370,371,373,374,376 КПК України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

У відповідності з ч.1 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком суду, з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 в період відбування покарання з випробуванням:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 4276,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи за № 464-17 від 06.02.2017 року у сумі 176,20 грн.

Речові докази: дві дерев`яні катушки повернуті під розписку потерпілому ОСОБА_5 залишити у ОСОБА_5 .

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1