Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/493/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.537 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2014 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 по провадженню № 274/493/14-к на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.04.2014 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Єйськ Краснодарського краю, . Росія, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-
встановила:
ОСОБА_7 засуджено 12.12.2008 року Новоград-Волинським районним судом Житомирської області за ст.115 ч.І КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку обчислюється з 09.11.2007 року, кінець строку 09.05.2015 року.
22.01.2014 року засуджений ОСОБА_7 звернувся із заявою до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області щодо заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.04.2014 року ОСОБА_7 було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.
Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій порушує питання про скасування ухвали, прийнятої місцевим судом, просив застосувати до нього положення ст.82 КК України та замінити не відбуту частину покарання більш м`яким. Посилається, що він став на шлях виправлення та має 2 заохочення. Крім того, має матір похилого віку, якій потрібний догляд.
Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги з вищевказаних підстав, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги засудженого, вважаючи постанову суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про те, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.82 КК України та постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на лях виправлення.
Висновок про можливість застосування заміни невідбутої частини карання більш м`яким покаранням засудженого повинен ґрунтуватися на валізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й і даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Так, розглядаючи заяву засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суд всебічно дослідив всі характеризуючі дані особи, надані адміністрацією виправної колонії, згідно до яких, останній раніше судимий, засуджений та відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, винним себе у скоєному визнав безпосередньо перед зверненням до суду із заявою, за період відбування покарання допустив 12 порушень вимог режиму тримання та притягувався до дисциплінарної відповідальності 12 разів, з них 1 раз поміщався в ДІЗО, на даний час має 1 не зняте та не погашене у законному порядку стягнення, має 2 заохочення, на виробництві колонії не працевлаштований, працювати та приймати участь в суспільно-корисній праці бажання не виявляє.
Крім того, згідно висновку спостережної комісії виправної колонії засуджений ОСОБА_7 на шлях виправлення не став.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахувавши поведінку засудженого за весь період перебування у місцях позбавлення волі, обґрунтовано дійшов висновку, що наявність двох заохочень протягом терміну перебування у колонії не може бути безумовною підставою ля заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, тому виніс обгрунтовану, вмотивовану ухвалу, якою відмовив в задоволенні заяви осудженого ОСОБА_7 щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
З таким висновком суду погоджується й колегія суддів, тому підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , не знайшла.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, колегія суддів
ухвалила:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.04.2014 року про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, - без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Суддя