Дата документу Справа № 333/5311/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 333/5311/16-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/778/860/17 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6
розглянула 15 червня2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Встановлені вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2017 року обставини:
24.04.2016 р. приблизно о 18 годині 50 хвилин ОСОБА_8 знаходився в приміщенні торгового залу супермаркету «АТБ», який розташований за адресою: м. Запоріжжя вул. Автозаводська, 11, де у нього виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Далі, обравши вказаний торговий заклад об`єктом вчинення кримінального правопорушення (злочину), ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що в торгівельному залі поблизу нього персоналу супермаркету «АТБ» не має, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким непоміченими, діючи повторно, із корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, намагався викрасти одну пляшку віскі «Hankey Bannister Blend New Design», об`ємом 0,7 літри, вартістю 241 гривня 58 копійок (без урахування НДС), яка знаходилась на стелажі з алкогольними напоями. Вищевказане майно ОСОБА_8 взяв зі стелажу, сховав за пояс брюк, в які був одягнений та попрямував до виходу з супермаркету «АТБ» з неоплаченим товаром, однак, після проходження касової зони був затриманий охоронцем закладу.
15.05.2016 р. приблизно о 19:50 годині, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні магазину ТОВ «АТБ-Маркет», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 119А, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом підбору ключа, проник до камери схову № 49, звідки викрав майно, що належить ОСОБА_9 , а саме - мобільний телефон марки «Lenovo S650» в корпусі білого кольору, вартість якого, згідно висновку експерта НДЕКЦ №944 від 11.07.2016 року складає 1673 гривень 12 копійок. В телефоні були встановлені сім-картки операторів мобільного зв`язку «МТС», «Київстар», які не представляють для потерпілої матеріальної цінності, а загалом викрав майно потерпілої ОСОБА_9 на загальну суму 1673 гривні 12 копійок, чим спричинив останній матеріальну шкоду на зазначену суму.
Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , направився до торгівельного кіоску з купівлі/продажу мобільних телефонів, який розташований на ринку «Анголенко» в м. Запоріжжя, де продав вищезазначений мобільний телефон за загальну суму 500 гривень.
Так, 26.05.2016 року в період часу з 06 години 40 хвилин до 17 години 30 хвилин. ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло, діючи повторно, з корисливих мотивів, по АДРЕСА_3 , переліз через паркан, тим самим проник на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , після чого, шляхом пошкодження вікна проник до приміщення спальної кімнати житлового будинку розташованого на території вказаного домоволодіння, звідки таємно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_10 , а саме:
- ноутбук «Hewlett Packard», у корпусі чорного кольору вартістю 3000 гривень;
- браслет із золота 585 проби вагою 5 грамів, вартістю 5000 гривень, а всього на загальну суму 8000 гривень, після чого зник з місця скоєння злочину разом із викраденим майном, розпорядившись їм в подальшому на власний розсуд.
Крім того, 09.09.2016, приблизно о 05 годині 10 хвилин, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись по АДРЕСА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переліз через металевий паркан, тим самим проник на територію домоволодіння АДРЕСА_6 , після чого, через незачинені двері проник до приміщення житлового будинку, звідки таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_11 , а саме:
- мобільний телефон «Nomi», у корпусі білого кольору вартістю 200 гривень;
- мобільний телефон «Nokia С2-03», у корпусі чорного кольору вартістю 100 гривень;
- грошові кошти у сумі 3000 гривень, а всього на загальну суму 3300 гривень, після чого зник з місця скоєння злочину з викраденим майном, розпорядившись їм в подальшому на власний розсуд.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2017 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.
Строк покарання постановлено рахувати з 16 вересня 2016 року по22 лютого 2017 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу, залишено без змін - тримання під вартою.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 3300 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду у розмірі 8000 грн.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію власних дій, вважає призначене судом покарання суворим, зазначає про знаходження на його утриманні малолітньої дитини і дружини, перенесену операцію на серці, посилаючись на активне сприяння розкриттю інкримінованих йому кримінальних проваджень, просить застосувати ст. 69 КК України та зменшити покарання на 1 рік.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який висловив заперечення апеляційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованих кримінальних правопорушеннях та кваліфікація дій останнього не оспорюються, отже, з урахуванням ч. 1 ст. 404, ч. 2 ст. 394 КПК України, перевірці апеляційним судом не підлягають.
Стосовно вимог апеляційних скарг щодо пом`якшення призначеного покарання, судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання були дотримані.
Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.

Крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень ст.ст. 66, 67 КК України.

Отже, місцевий суд при призначенні ОСОБА_7 покарання, прийняв до уваги повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття у скоєному, часткове відшкодування матеріальної шкоди шляхом повернення викраденого майна потерпілим, наявність на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Одночасно суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами середньої тяжкості та тяжкими злочинами, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше засуджений.

Суд першої інстанції вважав, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та не вбачав підстав при призначенні покарання з застосуванням ст. 69 КК України.

Наявність обставин щодо неодноразового притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності у сукупності із скоєнням декількох епізодів злочинів, що на думку судової колегії, засвідчує системний характер протиправної поведінкиОСОБА_7 , а також беручи до уваги вище наведені відомості відносно особистості обвинуваченого, який суспільно-корисною працею не займається, давали суду підстави для призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства з застосуванням положень ст. 70 КК України.
Обставини, на які посилається апелянт, як на підстави для зміни вироку суду і зменшення розміру покарання, вже були належним чином враховані судом під час його призначення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що призначенеОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є домірним скоєному та особистості обвинуваченого, а тому, вимоги, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого задоволенню не підлягають.
Підстав вважати призначене ОСОБА_7 покарання явно несправедливим через його суворість, та застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України, про що зазначається в апеляційній скарзі, не вбачається, до того ж остаточно призначене покарання наближене до мінімального встановленого санкцією ч.3 ст. 185 КК України та з застосуванням найменш обтяжливого передбаченого ч.1 ст. 70 КК України принципу складання покарань за сукупністю злочинів, а саме принцип поглинання.

Водночас, у вступній частині вироку судом першої інстанції вказані дані про наявність у обвинуваченого судимості від 05.06.2013 року. Натомість, відповідно до положень п. 1 ст. 89 КК України, з урахуванням наявності відомостей щодо застосування 18.06.2015 р. до ОСОБА_7 положень ч.1 ст. 78 КК України у зв`язку із закінченням іспитового строку (т.1 а.с.80), судимість є погашеною. Тому вказівки у вироку на наявність у ОСОБА_7 вказаної судимості є зайвою.

У зв`язку із вище наведеним, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне виключити із вступної частини оскаржуваного вироку посилання на наявність у обвинуваченого даної судимості, а в мотивувальній частині вироку при формулюванні кваліфікації дій ОСОБА_7 за епізодом від 15.05.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України вказати як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникнення у сховище, що, відповідно до п. 4 ч.1 ст. 408 КПК України, передбачає зміну вироку.

Одночасно судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIII), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Тобто, у розумінні положень ч. 1 зазначеної статті закону, попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили, що має місце, згідно положень ст. 532 КПК України, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Натомість, районний суд, зараховуючи ОСОБА_7 у строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення з 16.09.2016 року по 22.02.2017 року, не звернув уваги на наведені вище положення, що потребує, згідно ч. 2 ст. 404 КПК України, реагування з боку апеляційного суду.

Таким чином, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання, призначеного ОСОБА_7 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з 22 лютого 2017 року по 15 червня2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, змінити.

Виключити із вступної частини вироку посилання на судимість ОСОБА_7 від 05.06.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 186 КК України.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття призначеного вироком покарання термін його попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 22 лютого 2017 року по 15 червня2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4