Справа № 495/3023/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.11.2016 року м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4

за участю представника потерпілої (захисник) ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 190 КК України, суд -
ВСТАНОВИВ:

В період з 30.10.2005 по 07.03.2012 року ОСОБА_4 на підставі усного договору з ОСОБА_6 працював адміністратором у магазині побутової техніки « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого по АДРЕСА_1 , який орендувала мати ОСОБА_6 - фізична особа-підприємець ОСОБА_7 . Згідно усної домовленості в обов`язки ОСОБА_4 входило: адміністрування, а саме організація та контроль за роботою персоналу, організація роботи з клієнтами в частині обслуговування з продажу товару, представництво інтересів ОСОБА_7 в державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях,, незалежно від їх належності, форм власності.
З метою більш оперативного та ефективного ведення господарчої діяльності магазину ОСОБА_7 надала ОСОБА_4 доступ до її особистого рахунку № НОМЕР_1 , який перебував на системі дистанційного обслуговування «Приват24», логін та пароль якого був відомий ОСОБА_4 , в результаті чого він на протязі роботи в магазині здійснював безготівкові операції з контрагентами, в результаті чого між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виникли довірливі відносини.
Скориставшись довірливим ставленням з боку ОСОБА_7 , ОСОБА_4 з метою незаконного збагачення вирішив заволодіти чужим майном шляхом зловживання довірою.
Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою ОСОБА_7 та без її відома, із корисливих мотивів, перебуваючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого по АДРЕСА_1 , в період з 26.03.2007 по 22.02.2011 здійснюючи тотожні діяння, об`єднані єдиним злочинним наміром, перераховував грошові кошти з належного ОСОБА_7 рахунку № НОМЕР_2 , в своїх особистих потребах, що не було пов`язано з господарською діяльністю магазину, а саме:
26.03.2007в сумі 60 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_8 ;
14.03.2007в сумі 50 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_8 ;
01.03.2007в сумі 55 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_4 ;
16.04.2007в сумі 60 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_4 ;
03.05.2007в сумі 60 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_4 ;
04.06.2007в сумі 60 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_4 ;
04.07.2007в сумі 60 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_4 ;
02.10.2007в сумі 60 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_4 ;
13.03.2008в сумі 60 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_4 ;
09.09.2008в сумі 50 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_4 ;
07.10.2008в сумі 100 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_4
01.12.2008в сумі 100 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_4
14.01.2009в сумі 100 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_4
03.04.2009в сумі 100 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_4
16.06.2009в сумі 100 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_4
19.06.2009в сумі 44,02 грн за телекомунікаційні послуги за травень 2009 року за телефон НОМЕР_3 за ОСОБА_4 ;
09.10.2009в сумі 100 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_4
18.12.2009в сумі 100 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_4
02.02.2010в сумі 300 гривень за телекомунікаційні послуги за грудень 2009 року-лютий 2010 року за телефон НОМЕР_3 за ОСОБА_4
23.02.2010в сумі 100 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_4
11.03.2010в сумі 300 грн за телекомунікаційні послуги за березень - травень 2010 року за телефон НОМЕР_3 за ОСОБА_4
12.05.2010в сумі 100 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_4
18.05.2010в сумі 300 грн за^ телекомунікаційні послуги за травень-червень 2010 року за телефон НОМЕР_3 за ОСОБА_4
29.06.2010в сумі 100 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_4
04.08.2010в сумі 300 грн за телекомунікаційні послуги за лилень-червень 2010 року за телефон НОМЕР_3 за ОСОБА_4 ;

05.08.2010в сумі 300 грн за телекомунікаційні послуги за липень-серпень 2010 року за телефон НОМЕР_3 за ОСОБА_4 ;

25.08.2010в сумі 100 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_8

20.09.2010в сумі 300 грн за телекомунікаційні послуги за вересень-жовтень 2010 року за телефон НОМЕР_3 за ОСОБА_8 ;

21.09.2010в сумі 300 грн за телекомунікаційні послуги за вересень-жовтень 2010 року за телефон НОМЕР_3 за ОСОБА_4 ;

29.10.2010в сумі 100 грн, за послуги інтернету на ім`я ОСОБА_4

23.11.2010в сумі 300 грн за телекомунікаційні послуги за вересень-жовтень 2010 року за телефон НОМЕР_3 за ОСОБА_8 ;

23.11.2010в сумі 300 грн за телекомунікаційні послуги за вересень-жовтень 2010 року за телефон НОМЕР_3 за ОСОБА_4 ;

12.01.2011в сумі 300 грн, за телекомунікаційні послуги за грудень 2010 року - січень 2011 року за телефон НОМЕР_3 за ОСОБА_4 ;

22.02.2011в сумі 150 грн, за телекомунікаційні послуги за січень 2011 року за телефон НОМЕР_3 за ОСОБА_4 .

В результаті зазначених дій ОСОБА_4 шляхом обману, що виразився у зловживанні довірою потерпілої, в період з 26.03.2007 по 22.02.2011 незаконно заволодів належними ОСОБА_7 грошовими коштами в сумі 4969,02 грн., чим спричинив останній збиток на вказану суму.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 досудовим розслідуванням кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого.

Вивчивши клопотання, заслухавши сторін, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 283 КПК України особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Розглядаючи зазначене клопотання, суд виходить із положень КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі можливе на будь-яких стадіях судового розгляду кримінального провадження, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що з моменту вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України минуло понад 3 роки.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України передбачено кримінальну відповідальність у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.
У відповідності до ч.2 ст. 12 КК України злочин невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках передбачених КК України. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з фактичних обставин та те, що на час судового засідання сплинули, передбачені п.2 ч.1 ст. 49 КК України строки притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 44, 49 КК України, 284, 285, 286, 287, 288, 314, 372, 395 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

Закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_7 на загальну суму 569 612,29 грн. залишити без розгляду з правом пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1