АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/824/17 Справа № 183/3149/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000581, за апеляційними скаргами прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.03.2017 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомосковська Дніпропетровської області, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції у іншому складі суду.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції змінити, доповнити її реченням про встановлення винності ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та винести окрему ухвалу про виявлення злочину та направити її до СВ Новомосковського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області для вжиття відповідних заходів.

Оскаржуваною ухвалою суду ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закрито.

Згідно ухвали суду, ОСОБА_7 12 березня 2015 року близько 17 год. 55 хв. знаходилася біля під`їзду №2 буд. АДРЕСА_2 , де до неї підбігла ОСОБА_9 та вчинила сварку. ОСОБА_7 , бажаючи уникнути сварки, зайшла в під`їзд вказаного будинку, втім ОСОБА_9 12.03.2015 року близько 18.00 год. забігла до під`їзду, наздогнала ОСОБА_7 , схопила її обома руками за руки хватом у замок та почала дряпати, стискаючи нігтями зовнішні частини кісти рук допоки у останньої не пішла кров, чим заподіяла останній легкі тілесні ушкодження.

Вищезазначені дії ОСОБА_9 були кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження, з чим погодився суд в оскаржуваній ухвалі

Обгрунтовуючи своє рішення про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо неї, суд першої інстанції зазначив, що незважаючи на невизнання останньою своєї вини в інкримінованому злочині, її винність підтверджується дослідженими доказами, які в ухвалі детально проаналізовані та дістали оцінку. Разом з тим, з дня вчинення ОСОБА_9 даного кримінального правопорушення, що згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, збігло два роки, при цьому дані про зупинення або переривання перебігу давності суду не надані, що тягне необхідність у звільненні обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження щодо неї.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження.

Вказує, що під час судового розгляду судом не вирішені клопотання потерпілої, подані 16.01.2017 року та 15.02.2017 року, про винесення ухвали щодо виділення та направлення до Новомосковського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області матеріалів, які дають достатні підстави для внесення відомостей до ЄРДР відносно ОСОБА_9 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України.

Крім того зазначає, що підставою для закриття судом кримінального провадження було закінчення строків давності, проте судом не взято до уваги той факт, що матеріали справи містять відомості щодо ухилення ОСОБА_9 від явки до суду та навмисного затягування нею судового розгляду, а саме наявність лікарняних листів, що не перешкоджали її явці до суду, та наявність довідки від 20.09.2016 року, виданої ОСОБА_11 , щодо того, що ОСОБА_9 не перебувала у нього на прийомі. Вважає, що суд прийшов до хибного висновку щодо звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, не переконавшись в наявності усіх підстав для цього та обмежившись лише висновком щодо збігу строків давності.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, потерпіла ОСОБА_7 зазначає, що суд навмисно затягував розгляд справи, не реагував на жодну із заяв, наданих прокурором, та не вирішив жодного клопотання, які надавалися суду щодо фальсифікації довідок про лікування ОСОБА_9 .

Так, 16.01.2017 року та 15.02.2017 року до суду було подано клопотання про факт скоєння злочину, передбаченого ст. 358 КК України, а саме використання довідки з «Стоматцентру ДЕНТАЛ», згідно якої ОСОБА_9 20.09.2016 року знаходилася на прийомі у лікаря, в той час як фактично вона до вказаної клініки не зверталася та довідка про це їй не видавалася, що особисто підтвердив лікар ОСОБА_11 . Дане клопотання, що містило прохання про виділення матеріалів за фактом вчинення вказаного злочину, було залишене поза увагою та по ньому не було прийняте рішення.

Вказує, що суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали визнав ОСОБА_9 винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, втім у резолютивній частині таке рішення не відобразив, що потерпіла вважає помилкою.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора та потерпілу, які підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити; обвинувачену та її захисника, які проти задоволення апеляційних скарг заперечували, посилаючись на їх безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа, яка вчинила злочин невеликої тяжкості, за який передбачене покарання, менш суворе, ніж обмеження волі, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею цього злочину і до набрання вироком законної сили минуло два роки.
З матеріалів провадження та оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_9 була звільнена від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо неї було закрите з нереабілітуючої підстави за клопотанням захисника обвинуваченої (а.с. 198, 199) та за її згодою (а.с. 200), але за умов невизнання останньою своєї вини.
Таким чином ОСОБА_9 , не заперечуючи проти прийняття відповідного процесуального рішення, одночасно оспорювала обставину, яка є необхідною умовою для цього, що утворює істотну суперечність, яка не була усунута у межах судового провадження, а її згода на закриття кримінального провадження із зазначеної підстави не може вважатися належною та достатньою.
Крім того, суд в оскаржуваній ухвали, проаналізувавши наявні докази та надавши їм оцінку, дійшов висновку про те, що вина обвинуваченої, попри її невизнання останньою, доведена поза розумним сумнівом, втім виклав цей висновок у формі ухвали, залишивши поза увагою положення ч. 1 ст. 369 КПК України, згідно яким судове рішення, у якому обвинувачення вирішується по суті, викладається у формі вироку.
Зважаючи на те, що вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення обвинуваченою заперечувалася, суд першої інстанції, з урахуванням вищенаведених положень закону, був позбавлений можливості застосування положень ст. 49 КК України шляхом постановлення відповідної ухвали. Натомість суду належало продовжити розгляд справи у загальному порядку та у випадку, якщо вина обвинуваченої буде визнана доведеною та одночасно буде встановлена наявність обставини, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, - постановити вирок, яким призначити обвинуваченій покарання, та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК звільнити її від цього покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Така правова позиція щодо порядку застосування положень ст. 49 КК України у випадку відсутності згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з цієї підстави була висловлена Верховним Судом України зокрема в «Аналізі судової практики застосування норм закону про звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у зв`язку із закінченням строків давності».
За таких обставин колегія суддів доходить висновку про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції була постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України тягне її скасування.
Оскільки таке порушення, з урахуванням меж апеляційного розгляду, передбачених ст. 404 КПК України, та повноважень суду апеляційної інстанції, визначених ст. 407 КПК України, не може бути усунуте у межах апеляційного провадження, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги апеляційної скарги прокурора щодо призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, у межах якого належить з дотриманням встановленого законом порядку, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону.

У зв`язку з прийняттям такого рішення, колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення решти доводів апеляційних скарг, які підлягають перевірці під час нового розгляду кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.03.2017 року щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4