АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/507/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №625/530/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області на вирок Коломацького районного суду Харківської області від 22 листопада 2016 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець с.Мирошниківка Коломацького району
Харківської області, українець, громадянин України, не
одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше судимий:
1) 11 жовтня 1996 року Коломацьким районним судом Харківської області за ч.1 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі із застосуванням
ст.461 КК України (в редакції 1960 року) звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
2) 16 вересня 1997 року Коломацьким районним судом
Харківської області за ч.2 ст.140 КК України (в редакції
1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
3) 30 липня 2002 року Коломацьким районним судом
Харківської області з а ч.2, 3 ст.185, ст.304 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 23 дні на підставі
ухвали Харківського районного суду Харківської області від
07 червня 2005 року;
4) 15 червня 2007 року Коломацьким районним судом
Харківської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років
позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на 1 рік
2 місяці 26 днів на підставі ухвали Орджонікідзевського
районного суду м.Харкова від 19 березня 2010 року;
5) 03 лютого 2011 року Коломацьким районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України
до 4 років позбавлення волі, звільнений
умовно-достроково на 19 днів на підставі ухвали
Дзержинського районного суду м.Харкова від 15 січня 2015 року,
засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ст.76 КК України.

Вирішено питання про процесуальні витрати.

Вироком встановлено, що ОСОБА_7 , 29 жовтня 2015 року, близько 23 години 00 хвилин, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, з автомобіля «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , із незачиненими на замок дверцятами, здійснив крадіжку грошей в сумі 1500 грн. 00 коп. та продуктів харчування, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 471 грн. 88 коп.
В апеляційній скарзі прокурор просить суду першої інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Обґрунтовуючи свою скаргу він зазначає, що судом не враховано в якості обставини, яка обтяжує покарання, рецидив злочину, оскільки ОСОБА_7 неодноразово був судимий за вчинення корисних злочинів, висновків для себе не зробив, судимості не зняті і не погашені у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги з наведених підстав, обвинуваченого та захисника, які вважали, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_7 в межах поданої апеляційної скарги.

Наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є непереконливими.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, із яких вбачається, що він не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризуються посередньо за місцем проживання, раніше неодноразово судимий за корисні злочини, після вчинення злочину до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

Також, судом врахована думку потерпілої ОСОБА_10 , яка просила призначити ОСОБА_7 покарання, не пов`язане з позбавленням волі, оскільки він повністю відшкодував потерпілій матеріальну шкоду. Це було підтверджено потерпілою ОСОБА_10 і в заяві, яка була подана до апеляційного суду Харківської області.
Згідно із ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування потерпілій завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання, якщо він на протязі встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладенні на нього обов`язки, та вважає, що за таких обставин покарання, що призначено обвинуваченому, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і не знаходить підстав вважати, що призначене покарання за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про неврахування в якості обставини, яка обтяжує покарання, рецидиву злочину, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ч.4 ст.67 КК України, суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання в якості обставини, яка обтяжує покарання, ознаку злочину, що впливає на його кваліфікацію.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 раніше неодноразово засуджений за корисні злочини, ознака повторності врахована при кваліфікації його дій за ч.2 ст.185 КК України.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора і скасування вироку суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Коломацького районного суду Харківської області від 22 листопада 2016 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді: