В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2017 місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001597 від 16.10.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 317 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
На початку вересня 2015 року, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою забезпечення незаконного вживання наркотичного засобу, надав приміщення за місцем свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме кімнату житлового будинку який розташований за вищевказаною адресою, для вживання особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу (марихуани) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , який приніс вказану вище речовину з собою, після чого самостійно виготовив саморобний пристрій з двох пластикових пляшок типу «Водний бульбулятор».
Таким чином, вказаними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 317 КК України, тобто надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів.
Крім цього, протягом вересня 2015 року, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою забезпечення незаконного вживання наркотичного засобу, надав близько трьох разів приміщення за місцем свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме кімнату житлового будинку який розташований за вищевказаною адресою, для вживання особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу (марихуани) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцю АДРЕСА_4 , які принесли вказану вище речовину з собою, після чого самостійно виготовили саморобний пристрій з двох пластикових пляшок типу «Водний бульбулятор», та почали викурювати наркотичну речовину через нього, до поки його працівниками Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області на підставі письмової згоди власника житла не було виявлено та вилучено.
Згідно з висновком судово-хімічної експертизи № 18/499 від 17.10.2015 року у нашаруваннях речовини чорно-коричневого з характерним запахом, що наявні на поверхнях наданих на дослідження предметах двох пластикових пляшок та одного шматка фольги виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу. Маса екстракту канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 0,0453 г.
Таким чином, вказаними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 317 КК України, тобто надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, вчинене повторно.

У судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування сторонами досягнуто угоди, яка надіслана до суду з обвинувальним актом, відтак, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за участі сторін угоди в порядку ст. 474 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_4 визначену в угоді міру покарання.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах визнав повністю, просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Із змісту угоди про визнання винуватості від 20.10.2015 року вбачається, що прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження, підозрюваний під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Також, сторони угоди погодили призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 317 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч. 2 ст. 317 КК України 4 роки позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, покласти обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, зміст яких підозрюваному роз`яснено.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши зміст угоди стосовно свідомої добровільної узгодженості сторонами її істотних умов, враховуючи те, що вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 317 та ч. 2 ст. 317 КК України, відносяться до середньої тяжкості та тяжких злочинів відповідно, сторони розуміють зміст угоди, наслідки її укладення і невиконання, які передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, угода не суперечить вимогам КК України та КПК України, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.
Разом з тим, згідно з угодою про визнання винуватості сторони узгодили покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, в редакції, яка на момент ухвалення вироку втратила чинність на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» № 1492-VIII від 07.09.2016 року, який набрав чинності 08.10.2016 року.
Відповідно до п. 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11.12.2015 року № 13, у випадку вчинення особою декількох кримінальних правопорушень сторони угоди попередньо мають узгодити (визначити) міру покарання за кожне вчинене суспільно небезпечне діяння, остаточну (сукупну) міру покарання і лише після цього звільнення її від відбування покарання з випробуванням. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, та не є підставою для відмови у затвердженні угоди.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити вид і міру покарання відповідно до угоди про визнання винуватості від 20.10.2015 року, укладеної між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , із застосуванням до останнього ст. ст. 75, 76 КК України з урахуванням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» за № 1492-VIII від 07.09.2016 року.
Процесуальні витрати за проведення судово-хімічної експертизи в розмірі 998,4 грн. слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави у відповідності до ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.
Доля речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 126,314, 369, 370, 373, 374, 394, 395, 473, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 жовтня 2015 року між старшим прокурором Ужгородської міжрайонної прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001597 від 16.10.2015 року.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 317 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі:
за ч. 1 ст. 317 КК Українистроком на 3 (три) роки;
за ч. 2 ст. 317 КК Українистроком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-хімічної експертизи в розмірі 998 (дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень 40 копійок.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази: особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс вагою 0,4959 грам, саморобний пристрій типу водяний бульбулятор знищити.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.
Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1