Провадження № 11-сс/779/231/2016
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою (далі АС) захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 22 листопада 2016 року про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 22 листопада 2016 року задовольнено клопотання слідчого та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 19 січня 2017 року включно.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор та слідчий довели наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами. З урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК), слідчий суддя дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, дають підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризиків, і є співмірним та доцільним для забезпечення дієвості кримінального провадження, в тому числі щодо запобігання вчиненню підозрюваним ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень.

З ухвали слідчого судді вбачається, що у нічний час з 04.08. по 05.08.2016 року ОСОБА_7 підійшов до господарства ОСОБА_10 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зі сторони АДРЕСА_2 , а саме до вхідної хвіртки на території господарства, де проживає ОСОБА_10 , та з метою вчинення умисного вбивства способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за допомогою шпильки, яка виступала в якості запобіжної чеки та нитки, яку ОСОБА_7 однією стороною прив`язав до металічної шпильки, другою до рухомої частини хвіртки, встановив вибуховий пристрій, який згідно висновку вибухо-технічної експертизи № 5.-50/16 від 29.08.2016р. є ручною наступальною гранатою РГД 5, яка була споряджена уніфікованим запалом дистанційної дії УЗРГМ ( УЗРГМ 2).

05 серпня 2016 року о 08год. 00хв. ОСОБА_10 вийшов з свого подвір`я на вул. Лотоцького, що напроти Снятинського відділення Коломийської місцевої прокуратури та направився в напрямку вул. Стефаника по особистих справах.

Цього ж дня, приблизно о 13год. 40хв. ОСОБА_10 , повертався до себе додому зі сторони вул. Шевченка, де попередньо ОСОБА_7 до рухомої частини хвіртки була встановлена ручна наступальна граната РГД 5, яка була споряджена уніфікованим запалом дистанційної дії УЗРГМ ( УЗРГМ 2). Підійшовши до свого господарства ОСОБА_10 відчинив хвіртку, в результаті чого вказаний вибуховий пристрій спрацював та вибухнув.

Внаслідок вибуху ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді вибухової травми, множинних осколкових рваних ран голови, передньої стінки грудної клітки, живота, верхніх та нижніх кінцівок з наявністю металічних різнокаліберних сторонніх тіл, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, травматичного шоку та був доставлений в Снятинську ЦРЛ, де йому була надана своєчасна медична допомога.

Таким чином, ОСОБА_11 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подав АС, в якій покликається на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим, а тому до підозрюваного слід було б застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання чи домашнього арешту. Протягом розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, а не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою ОСОБА_7 обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану АС, просять задовольнити апеляційні вимоги; пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка вважає АС адвоката ОСОБА_9 безпідставною, просить залишити її без задволення, а ухвалу слідчого судді без зміни; перевіривши матеріали за клопотанням слідчого, які надійшли з Івано-Франківського міського суду та обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст.370 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону слідчий суддя дотримався.

Покликання захисника ОСОБА_9 в АС на те, що запобіжний захід обраний слідчим суддею щодо ОСОБА_7 занадто суворий, є необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як встановлено ч.2 ст.177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст.183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м,яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього ж Кодексу.

Відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вказаних вимог закону слідчий суддя при обранні запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 дотримався.

Як вбачається з доданих до клопотання слідчим копій з матеріалів кримінального провадження, 21 листопада 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15, п.5 ч. 2 ст. 115 КК.

Колегія суддів зазначає, що слідчий суддя у своїй ухвалі вірно вказав, що обгрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення (злочину) підтверджується письмовими доказами, копії яких слідчий долучив до свого клопотання, зокрема: протокол огляду місця події від 05.08.2016, висновок вибухо-технічної експертизи № 5.-50/16 від 29.08.2016р., висновок молекулярно-генетичної експертизи № 10/379 від 21.09.2016, висновок молекулярно-генетичної експертизи № 10/594 від 07.11.2016р. показаннями потерпілого ОСОБА_10 та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності.

Слідчий суддя, обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді взяття під варту, обґрунтовано взяв до уваги обставини інкримінованого протиправного діяння, вагомість доказів та обґрунтованість підозри про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчого, прокурором відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК було доведено наявність достатніх підстав про існування ризиків, передбачених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній усвідомлює неминучість покарання за вчинений злочин; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Крім того, покликання захисника ОСОБА_9 в АС на те, що слідчим суддею не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання існуванню ризиків є необґрунтованими, оскільки при постановленні ухвали слідчим суддею вказано, що жоден із інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи суспільну небезпечність злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а також вищевказані обставини та дані про його особу, колегія суддів приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК. Інший запобіжний захід може призвести до його ухилення від явки до органу досудового розслідування чи суду, а також до вчинення іншого кримінального правопорушення. Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає висновок слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтованим та вмотивованим.

За таких обставин, АС захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 не підлягає до задоволення.

Покликання підозрюваного ОСОБА_7 в судовому засіданні на незадовільний стан його здоров`я, про що ним було подано відповідні довідки, не є підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки від установи, де утримується він під вартою, даних про те, що останній не може перебувати в СІЗО до апеляційного суду не надходило. ОСОБА_7 вправі із вказаними документами звернутися до слідчого з клопотанням, для вирішення питання про зміну щодо нього запобіжного заходу на більш м`який, яке слідчий зобов`язаний відповідно до вимог КПК розглянути та прийняти відповідне рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 22 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала оскраженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4