Справа № 191/1869/16-к
Провадження № 1-кп/191/25/17
У Х В А Л А
іменем України
06 квітня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

Головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000510 від 26.03.2014 року на підставі обвинувального акту відносно: ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чернеча Слобода, Буринського району, Сумської області, громадянки України, з вищою освітою, пенсіонерки, одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
22 березня 2016 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000510 від 26.03.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 25 березня 2014 року, близько 17 год.30 хв., вона, знаходячись на межі домоволодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязне них стосунків, з метою спричинення легких тілесних ушкоджень, умисно нанесла один удар тупим металевим продовгуватим предметом, схожим на металевий арматурний прут, який тримала в лівій руці, по голові ОСОБА_6 , чим спричинила потерпілому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, забитої рани в області лоба, брови та верхнього повіка зліва.

Вищезазначені тілесні пошкодження за своїм характером, згідно висновку судового-медичного експерта №16 від 23.01.2015 року у своїй сукупності, відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень , з короткочасним розладом здоров`я.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке вчинено ОСОБА_3 - ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я .

Обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у скоєнні інкримінованого їй діяння не визнала повністю, від надання пояснень суду відмовилась на підставі ст..63 Конституції України.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 заявила суду клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, обґрунтовуючи своє клопотання наступними доводами, а саме: оскільки злочин , в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_3 - є злочином невеликої тяжкості, за яке законодавцем передбачене найсуворіше покарання у вигляді обмеження волі, а з 25 березня 2014 року минуло більш ніж три роки, тому відповідно до ст..285, 286 КПК України та п.2 ч.1 ст.49 КК України просить звільнити її підзахисну від відповідальності за сплином визначеного законодавцем строку притягнення до кримінальної відповідальності та закрити провадження по справі.

Суд, вислухав думку учасників судового розгляду:

-прокурор не заперечував проти задоволення заявленого клопотання , посилаючись на вимоги ст..49 КК України та ч.4 ст. 286, ч.1 ст.288 КПК України , які регламентують звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності;

- потерпілий і його представник наполягали на розгляді справи в загальному порядку і дослідженні доказів;

- обвинувачена підтримала клопотання свого захисника, вважаючи їх обґрунтованими з огляду на вище зазначені норми матеріального та процесуального права вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченої підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності , якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за яке законом передбачене покарання у виді обмеження волі.

Згідно з ч.2 ст.12 КК України - злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Законодавцем за ч. 2 ст.125 КК України передбачене покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до одного року, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.
З моменту скоєння кримінального правопорушення , в якому обвинувачується ОСОБА_3 , пройшло більше трьох років.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року « Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»- звільнення особи від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування відносно особи , котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках , передбачених Кримінальним кодексом України , у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно з ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом , сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого , суд має невідкладно розглянути таке клопотання ( ч.4 ст.286 КПК України).

У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений , щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності , заперечує проти цього судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку ( ч.3 ст.285 КПК України).

Сама обвинувачена ОСОБА_3 наполягала на звільненні її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку притягнення її до відповідальності.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 звернулася до суду з вищезазначеним клопотанням про застосування вказаних норм процесуального та матеріального права , що регламентують закриття провадження справи, і після роз`яснення обвинуваченій ОСОБА_3 наслідків такого закриття при відсутності реабілітуючих обставин , обвинувачена наполягала на задоволенні цього клопотання.

Тому суд вважає, що на підставі вище приведених обставин та норм матеріального та процесуального права воно підлягає задоволенню.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

У зв`язку з закриттям провадження у справі цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.49 КК України, ст.ст. 285, 286, 373, 374 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000510 від 26.03.2014 року відносно ОСОБА_3 - закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 - залишити без розгляду.

Прокурору і обвинуваченій копія ухвали вручається негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів.

Головуючий суддя: ОСОБА_1