Справа № 194/191/17
Номер провадження 1-кс/194/16/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2017 року м. Тернівка

Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000114, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000114, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 187 КК України, а саме: транспортного засобу автомобіля марки «Dacia» моделі «Logan 90L», державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов сірого кольору, номер шасі VIN НОМЕР_2 .

Клопотання мотивовано тим, що вказане тимчасово вилучене майно є речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню; без накладення арешту на вилучене під час огляду місця події від 01.03.2017 року майно неможливо проведення в подальшому слідчих дій, спрямованих на перевірку причетності осіб до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 187 КК України.

В поданому клопотанні слідчий зазначає, що 27.02.2017 року до Тернівського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області звернувся ОСОБА_5 з повідомленням, про те, що його син ОСОБА_6 з 22.00 год. 18.02.2017 року не виходить на зв`язок, відсутній за місцем мешкання протягом тривалого часу та на даний момент його місце знаходження невідоме.

27.02.2017 року вказаний факт був зареєстрований до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000114, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Проведеними слідчими діями встановлено, що 18.02.2017 року приблизно о 23:00 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходячись на ділянці місцевості, розташованій біля проїжджої частини на відстані приблизно 700 метрів від м. Тернівка у сторону с. Вербки, Павлоградського району Дніпропетровської області, діючи з корисливих мотивів скоїли напад на ОСОБА_6 поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, з метою заволодіння його майном.

Вказаний факт був зареєстрований до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 від 01.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Постановою начальника Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області від 01.03.2017 року матеріали досудових розслідувань за вказаними фактами за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 187 КК України об`єднано в одне кримінальне провадження за № 0000114.

01.03.2017 року в період часу з 09.10 по 09.35 годин було проведено огляд місця події, в ході якого було вилучено транспортний засіб - автомобіль марки «Dacia» моделі «Logan 90L» д.н. НОМЕР_1 , кузов сірого кольору, номер шасі VIN НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , та на якому працював в якості таксі ОСОБА_10 на підставі водійського посвідчення НОМЕР_3 та технічного паспорту на вказаний автомобіль НОМЕР_4 .

01.03.2017 року вказаний автомобіль визнано речовим доказом, який може містити на поверхнях багажного відділення, сліди вчинення кримінального правопорушення.

01.03.2017 року проведено огляду предмету, добровільно виданого ОСОБА_10 , а саме: поліетиленової плівки розмірами 91x306 см зі слідами бурого кольору, яка була підстелена в багажнику автомобіля «Dacia» моделі «Logan 90L» д.н. НОМЕР_1 .

01.03.2017 року заступником начальника СВ Тернівського ВП ПВП ГУНП за погодженням з керівником Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення гр. ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_8 за ч.2 ст.187 КК України.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання з підстав, які зазначені у ньому.

Власник майна, на яке слідчий просить накласти арешт в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши докази, дійшов наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За приписами ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала не доведе необхідність такого арешту та приймаючи рішення повинен враховувати правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Із матеріалів клопотання слідчого вбачається, що метою накладення арешту на тимчасово вилучений автомобіль марки «Dacia» моделі «Logan 90L», державний номерний знак НОМЕР_1 , слідчий вважає забезпечення можливої конфіскації вказаного транспортного засобу, заборону розпоряджатися майном з метою недопустимості зникнення або втрати зазначеного майна як речового доказу або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Суд зазначає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Прокурором не доведено необхідності арешту транспортного засобу, який належить ОСОБА_9 , в клопотанні слідчого не наведено жодного доказу існування обставин, що у разі незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, призведе до зникнення або втрати зазначеного автомобіля.

З клопотання слідчого, а також з доданих до нього матеріалів вбачається, що 01.03.2017 року спірний автомобіль «Dacia» моделі «Logan 90L», державний номерний знак НОМЕР_1 , визнано речовим доказом, який може містити на поверхнях багажного відділення сліди вчинення кримінального правопорушення.

З протоколу огляду предмету від 01.03.2017 року свідчить, що з автомобіля марки «Dacia» моделі «Logan 90L», державний номерний знак НОМЕР_1 , водій транспортного засобу ОСОБА_10 добровільно видав поліетиленову плівку білого кольору, розмірами 91 x 306 см., зі слідами речовини бурого кольору та слизоподібної речовини, в забрудненому стані, яка була підстелена в багажному відділенні цього транспортного засобу.

Зазначена плівка постановою слідчого від 03.03.2017 року визнана речовим доказом та долучена до матеріалів кримінального провадження № 0000114; зазначений речовий доказ зберігається в опечатаному вигляді в камері схову Тернівського ВП для подальшого проведення експертних досліджень.

Посилання слідчого на проведення інших слідчих дій та докази, що без накладення арешту на автомобіль не можлива перевірка причетності осіб до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 187 КК України відсутні.

До того ж, хоча автомобіль і визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню №0000114 та санкція ч. 2 ст. 187 КК України передбачає конфіскацію майна, проте, відомостей щодо заявлення цивільного позову надані матеріали не містять, а спірний автомобіль не належить підозрюваним.

У зв`язку з чим, клопотання слідчого про арешт майна не підлягає задоволенню.

Від прокурора та слідчого надійшли заяви про розгляд клопотання без фіксації технічними засобами процесуальної дії; за ініціативою суду фіксування судового процесу не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 132, 173, 309, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна: автомобіля марки «Dacia» моделі «Logan 90L» д.н. НОМЕР_1 , кузов сірого кольору, номер шасі VIN НОМЕР_2 - відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5-ти діб з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1