Номер провадження: 11-кп/785/739/17
Номер справи місцевого суду: 515/1153/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.07.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 06.04.2017 року, у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000150 від 22.03.2016 року та№0000394 від 22.07.2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, з неповною середньою освітою, маючий на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючий в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , раніше судимий:
-20.05.2004 р. Татарбунарським районним судом Одеської області за ч.1 ст.296, ч.2 ст.15- ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 КК України до 2 р. позбавлення волі, звільнений 22.09.2005 р. за амністією;
-16.03.2007 р. Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч.2 ст.15-ч.2 ст.186, ч.2ст.186, ст. 71 КК України до 4 років та 8 місяців позбавлення волі, звільнився 14.09.2011 р. за відбуттям строку покарання;
-23.05.2012 р. Татарбунарським районним судом Одеської області за ч.1 ст.152 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 24.11.2015 р. за відбуттям строку покарання,
засуджений:

- за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- за ст. 125 ч.2 КК України до 6 місяців арешту;

- за ст. 156 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі;

На підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначене покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

ВСТАНОВИВ:
Зазначеним вироком судом ОСОБА_9 засуджений за те, що 21 березня 2016 року, близько 21:40 год., перебуваючи в провулку між вулицями Леніна та 28 Червня, напроти будинку АДРЕСА_3 , застосував фізичне насилля до потерпілої ОСОБА_10 , після чого відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_10 на загальну суму 3 107 грн.

Крім того, 21.07.2016 р.,близько 19:40 год., ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в лісосмузі між с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області та м.Татарбунари,на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно заподіяв неповнолітній ОСОБА_11 , легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Продовжуючи злочинні дії ОСОБА_9 в цей же день, 21 липня 2016 року, приблизно о 19:50 год., перебуваючи в зазначеній лісосмузі, умисно вчинив розпусні дії щодо неповнолітньої ОСОБА_11 , 2002 року народження.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , просить скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на недопустимих доказах, в матеріалах провадження не міститься доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.125, та ч.1 ст.156 КК України.

Суд необґрунтовано прийняв до уваги протокол пред`явлення обвинуваченого для впізнання за фотознімками від 22.07.2016 року, оскільки до проведення цієї дії працівники поліції біля лікарні показували потерпілій фотокартку ОСОБА_9 .

Крім того, в апеляційній скарзі захисник зазначив, що під час досудового розслідування були порушені права ОСОБА_9 на захист. До протоколу роз`яснення права на захист підозрюваному ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні за ознаками ч. 1 ст. 156 КК України, долучено лише незавірену копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_12 , інші документи на підтвердження повноважень адвоката відсутні. До протоколу роз`яснення права на захист підозрюваному ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні за ознаками ст. 125 ч. 2 КК України, долучено ордер, в якому зазначено про відмову від захисту. Зазначені протоколи та ордер адвоката були залучені лише в судовому засіданні, що призвело до порушення прав обвинуваченого при відкритті матеріалів кримінального провадження.

Заслухавши захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора та представника потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 в вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч. 2, 125 ч. 2., 156 ч. 1 КК України, як відкрите викрадання чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно; як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; як вчинення розпутних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, встановлена судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, на підставі об`єктивно та в повному обсязі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та правильно оціненими судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України. Висновки у вироку суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, яке розглянуто судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник не оспорює доведеність вини, кваліфікацію дій та покарання, призначене у вироку суду обвинуваченому ОСОБА_9 за епізодом відкритого викрадання чужого майна.

Разом з тим, в апеляційній скарзі захисник підставою для скасування судового рішення та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд у суд першої інстанції зазначає невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінальних правопорушень, оскільки, на його думку, суд першої інстанції обґрунтував висновок щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 недопустимими доказами, належних та допустимих доказів органами досудового розслідування суду не надано.

Апеляційний суд, перевіривши судове рішення, згідно вимог ст. 404 КПК України, вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги є надуманими, голослівними, спростовуються висновками вироку суду, який ґрунтується на належних, допустимих доказах, достатніх для беззаперечного доведення вини обвинуваченого в інкримінованих кримінальних правопорушеннях.

Так, умисне нанесення обвинуваченим ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також вчинення розпутних дій щодо неповнолітньої ОСОБА_11 підтверджується показаннями самої потерпілої ОСОБА_11 , які є прямими доказами, свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також висновком експерта та документами, які судом першої інстанції були досліджені безпосередньо в судовому засіданні, на підставі яких суд правильно встановив обставини події злочинів.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що 21.07.2016 р., приблизно о 19 год.30 хв., вона на велосипеді їхала по дорозі на с.Дмитрівка, зустріла обвинуваченого на мопеді, який поїхав за нею. В лісосмузі обвинувачений сильно вдарив її кілька разів в область носа, лоба, обличчя, від чого з носу пішла кров. Обвинувачений намагався повалити її, зняти з неї одяг, але вона противилась. ОСОБА_9 вчиняв щодо неї розпусні дії до 22:00 год. У відділенні поліції вона впізнала обвинуваченого по фотознімку серед інших фотознімків.
22.07.2016 р. потерпіла ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_9 за фотознімками, як особу, яка вчинила на неї напад, про що складений протокол (т.1 а.п.252-254).
Показання потерпілої ОСОБА_11 повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_13 ,об`єктивно підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №164, в якому встановлені у потерпілої ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження, механізм утворення яких не суперечить показанням потерпілої ОСОБА_11 щодо локалізації та способу їх утворення від дій обвинуваченого ОСОБА_9 .

В протоколі огляду місця події від 22.07.2016 р., проведеного з участю потерпілої ОСОБА_11 , зафіксовані обставини, на які вказувала в поясненнях потерпіла (т.1 а.п.255-261).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 05.01.2017 р. обвинувачений ОСОБА_9 добровільно розказав та показав яким чином відбувалися обставини заподіяння потерпілій ОСОБА_11 тілесних ушкоджень та вчинення стосовно неї розпусних дій (т.1 а.п.263-265).
На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дослідив докази по справі в зазначеному обсязі, необхідному для встановлення обставин події злочину, дав їм належну оцінку, як належним, допустимим, достовірним та достатнім, та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих правопорушень, з наданням належної правової кваліфікації його діям.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо недопустимості протоколу пред`явлення особи для впізнання потерпілою за фотознімками від 22.07.2016 року є голослівними та надуманими, так як не підтвердженні жодним чином. Потерпіла послідовно впізнавала обвинуваченого, якого запам`ятала за час вчинення злочинів.

В апеляційній скарзі не зазначено, а під час її розгляду апеляційному суду не надано жодних доказів, які б ставили під сумнів показання потерпілої, свідків, висновок експерта та зазначених доказів.

Апеляційний суд оцінює посилання в апеляційній скарзі на порушення права обвинуваченого ОСОБА_9 на захист, як спосіб для уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, шляхом ставлення під сумнів допустимості доказів, якими обґрунтовується судове рішення.

Однак, в обґрунтування вироку не були покладенні показання обвинуваченого в ході досудового розслідування. При судовому розгляді справи були досліджені обставини залучення захисників та встановлена законність відмови обвинуваченого від захисників у встановленому законом порядку.

При таких обставинах, апеляційний суд вважає, що доводи в апеляційній скарзі захисника про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на припущеннях та на суперечливих доказах, підтвердження не знайшли, спростовуються матеріалами кримінального провадження та вироком суду, мотивувальна частина якого відповідає вимогам ст. 374 ч. 3 КПК України, всі зазначені докази були досліджені, проаналізовані та оцінені згідно вимог ст. 94 КПК України.

Крім того, не ґрунтуються на положеннях ст.ст. 409, 411, 412, 415 КПК України вимоги апеляційної скарги щодо направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд, оскільки в апеляційній скарзі не зазначені передбачені для цього підстави.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404,405,407,408, 409, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 06.04.2017 року, яким ОСОБА_9 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч.2, ст. 125 ч.2, ст. 156 ч.1, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі 3 місяців з моменту набрання ухвалою законної сили.

Повний текст ухвали буде оголошений 02.08.2017 року о 15:00 год. Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного

суду Одеської області ОСОБА_2