1Справа № 335/2342/16-к 1-кп/335/56/2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 лютого 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
9 лютого 2000 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140, ст. 45 Кримінального кодексу України до 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
20 грудня 2000 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст. 17, ч. 3 ст. 81, ст.ст. 14, 43 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 17 жовтня 2003 р. умовно-достроково на 4 місяці 2 дні;
10 листопада 2004 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого 8 вересня 2006 р. за відбуттям строку покарання;
6 квітня 2009 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень;
21 жовтня 2009 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
28 лютого 2011 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 27 червня 2013 р. умовно-достроково на 9 місяців 11 днів;
12 січня 2015 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст. 395 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень (штраф сплатив);
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення за таких обставин.
4 лютого 2016 р. приблизно о 13:00 год. ОСОБА_5 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля будинку № 52 по вулиці Перемоги в Вознесенівському районі міста Запоріжжя, відкрито викрав шляхом зривання з шиї потерпілого ОСОБА_7 належний останньому золотий ланцюжок з плетінням «бісмарк» вагою 6 г, 585 проби, вартістю 1 500 гривень, після чого з викраденим втік та в подальшому продав раніше невідомому чоловіку за 1 000 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1 500 гривень.
9 лютого 2016 р. о 16:20 год. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, знаходячись у приміщенні торгівельного супермаркету «Сільпо» за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Бородинська, 20Б, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, вирішив таємно викрасти 4 плитки молочного шоколаду з цільними горіхами марки «Рошен» вартістю по 20,55 гривень за плитку без ПДВ, які помістив до правої зовнішньої кишені своєї куртки, а також 6 плиток екстра молочного шоколаду з тертим лісовим горіхом марки «Рошен» вартістю 16,23 гривень за плитку без ПДВ, які поклав до лівої зовнішньої кишені своєї куртки, та з якими переткнув касову зону супермаркету, не розрахувавшись за них, та намагався покинути приміщення супермаркету, чим спричинити матеріальну шкоду потерпілому ТОВ «Фоззі-Фуд» на загальну суму 179,58 гривень. Проте, звій злочинний умисел не зміг довести до кінця з причин, що не залежали від його волі, т.я. був зупинений охоронцем вказаного супермаркету.
Крім того, 15 лютого 2016 р. приблизно о 23:00 год. ОСОБА_5 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи біля кінцевої зупинки громадського транспорту «Набережна» по бульвару Шевченка в Вознесенівському районі м. Запоріжжя, відкрито викрав шляхом виривання з правої руки потерпілого ОСОБА_8 мобільний телефон «Lenovo P770» вартістю 1 800 гривень, в якому знаходилися сім-карти операторів мобільного зв`язку «МТС» вартістю 50 гривень, на рахунку якої знаходилось 53 гривні, та «Лайф» вартістю 40 гривень, на рахунку якої знаходилось 23 гривні, карта пам`яті на 32 Гб, вартістю 170 гривень, після чого з викраденим втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2 136 гривень.
28 травня 2016 р. приблизно о 23:00 год., ОСОБА_5 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи з корисливих мотивів, повторно, перебуваючи біля будинку № 42 о бульвару Шевченка у місті Запоріжжя, завдав удару по щелепі потерпілого ОСОБА_8 , внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав. Після цього ОСОБА_5 відкрито викрав з правого карману штанів потерпілого ОСОБА_8 мобільний телефон «Lenovo P770» вартістю 1 800 гривень, в якому знаходилися сім-карти операторів мобільного зв`язку «МТС» та «Лайф», які матеріальної цінності не представляють, карта пам`яті на 32 Гб, вартістю 150 гривень, після чого з викраденим втік у напрямку вулиці Перемоги, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1 950 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у злочинах, вчинених 4, 9 та 15 лютого 2016 р., щиро покаявся у скоєному, та пояснив, що 4 лютого 2016 р. він по вул. Перемоги у м. Запоріжжі підійшов до чоловіка та шляхом ривку зірвав з його шиї золотий ланцюжок, який в подальшому продав на ринку «Анголенко» за 1 000 гривень. 9 лютого 2016 р. він приїхав у Бородинський мікрорайон, де зайшов в магазин «Сільпо». Підійшовши до вітрини з шоколадом, взяв 10 плиток та поклав їх до кишень куртки. На касі за товар не розрахувався, маючи намір викрасти його. Проте, був на виході затриманий охоронцями. 15 лютого 2016 р. він на кінцевій зупинці транспорту «Набережна» пив пиво разом з ОСОБА_8 , у якого в руці був мобільний телефон «Lenovo P770». Вказаний телефон він відкрито викрав у потерпілого та втік. В подальшому телефон продав на «Критому ринку». З приводу епізоду від 28 травня 2016 р. зазначив, що він зустрів ОСОБА_8 та спитав його про можливість погашення цивільного позову, на що ОСОБА_8 відповів, що йому нічого не треба, і він бажає, щоб обвинувачений опинився за гратами. На цьому підґрунті між ними виник конфлікт, і ОСОБА_8 дістав з лівого карману ніж, який направив у бік обвинуваченого на рівні животу. ОСОБА_5 тоді його вдарив по щелепі, внаслідок чого ОСОБА_8 впав. Тоді він побачив у кишені ОСОБА_8 мобільний телефон, який вирішив забрати як гарантію того, що ОСОБА_8 прийде до нього і напише розписку про відсутність до нього претензій, про що він повідомив ОСОБА_8 . Телефон він забрав, приніс додому, де він лежав два дні. ОСОБА_8 бачив, що він заволодів телефоном. У телефоні були дві сім-карти та карта пам`яті. Через два дні його було затримано працівниками поліції, і телефон було повернуто потерпілому. Просив обрати йому покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства.
Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснював, що взимку 2016 р. приблизно в обідній час він вийшов з дому, накинув куртку та пішов до магазину купити хліб і газету у кіоску неподалік. Повертаючись додому, до нього підійшов ОСОБА_5 , в стані сп`яніння, схопив за золотий ланцюг, що висів в нього на шиї. ОСОБА_7 намагався його зупинити, але ОСОБА_5 відірвав ланцюг з шиї та втік в невідомому напрямку. Він підійшов до інших хлопців, які знаходились неподалік, та з`ясував, що ОСОБА_5 вони знають, після чого звернувся до поліції, яка затримала ОСОБА_5 наступного дня. Проте, золотий ланцюг він вже встиг продати, отже шкода залишена не відшкодованою. Цивільний позов підтримав. Просив обрати ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі.
Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснював, що ОСОБА_5 двічі відкрито викрав у нього мобільний телефон. Після першого викрадення телефону він звернувся до правоохоронних органів та пред`явив до суду цивільний позов. Коли вже справа розглядалась судом, ОСОБА_5 з ним зустрівся з метою, щоб потерпілий відкликав свою заяву про вчинення злочину, на що потерпілий відмовився. Тоді ОСОБА_5 вдарив його, внаслідок чого він впав. Коли він лежав, ОСОБА_5 нагнувся та витягнув в нього з кишені телефон, та з викраденим втік. Зазначив, що при ньому не було зброї, зокрема, ножу.
Від представника потерпілого ТОВ «Фоззі-Фуд» надійшла заява про розгляд кримінального провадження за його відсутності, в якій він зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, покарання просить обрати на розсуд суду (арк. пров. 80).
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд щодо епізодів від 4, 9 та 15 лютого 2016 р. із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілих, які прибули у судове засідання, та дослідженням даних про особу обвинуваченого.
Щодо епізоду від 28 травня 2016 р. судом було обрано повний порядок та обсяг дослідження доказів, оскільки ОСОБА_5 оспорював фактичні обставини вчинення інкримінованого йому діяння.
Проте, вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину 28 травня 2016 р. за обставин, викладених в обвинувальному акті, підтверджується такими доказами.
За змістом протоколу огляду місця події від 29.05.2016 слідчим було оглянуто ділянку місцевості по бульвару Шевченка біля будинку № 42 магазину «Набережна» у м. Запоріжжя (арк. пров. 112115).
Протоколом огляду від 30.05.2016, за змістом якого слідчим було оглянуто мобільний телефон «Lenovo P770» (арк. пров. 111).
Вказаний мобільний телефон «Lenovo P770» визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та передано на відповідальне зберігання потерпілому згідно з постановою слідчого (арк. пров. 109).
Згідно з наданими у судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив обставини відкритого викрадення мобільного телефону «Lenovo P770» 28 травня 2016 р., телефон у нього відкрито викрав саме ОСОБА_5 , який раніше вчинив щодо нього аналогічний злочин.
Крім того, слід також зазначити, що сам ОСОБА_5 не оспорював факту відкритого викрадення телефону у потерпілого 28 травня 2016 р. Спірним фактом була мета викрадення. Як пояснював ОСОБА_5 , викрадення телефону він здійснив як гарантію того, що ОСОБА_8 напише розписку, що не має до нього претензій з приводу іншого злочину.
В цей же час, суд вважає, що зазначена обвинуваченим мета скоєння злочину не впливає на його кваліфікацію. Також вказана мета не доводить відсутності корисливого мотиву у ОСОБА_5 , оскільки в межах даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_8 було заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 2 136 гривень. Таким чином, в діях ОСОБА_5 , на переконання суду, мав місце корисливий мотив.
Що стосується посилання ОСОБА_5 на те, що ОСОБА_8 погрожував йому застосуванням ножу, то ці обставини не були підтверджені під час судового розгляду жодними доказами. В цей же час, показаннями потерпілого ОСОБА_8 , якій попереджався судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, ці обставини були спростовані.
За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому діянь та кваліфікує дії останнього за епізодами від 4, 15 лютого 2016 р. за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за епізодом від 28 травня 2016 р. за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, та за епізодом від 9 лютого 2016 р. за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно.
Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які, у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до злочину середньої тяжкості (ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України) та тяжких злочинів (ч. 2 ст. 186 КК України), спричинених наслідків злочинами завдано матеріальну шкоду потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яка не відшкодована.
Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджений, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, до затримання працював неофіційно, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується позитивно, позитивно характеризується за місцем попереднього ув`язнення, перебуває на обліку в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» з 30 листопада 2000 р., на обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» не перебуває, однак лікувався з 2014 по 2016 р. в цій лікарні стаціонарно.
На стадії досудового розслідування ОСОБА_5 призначалась первинна амбулаторна судово-психіатрична експертиза, згідно з висновком якої від 14.03.2016 № 111 ОСОБА_5 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді психічних й поведінкових розладів внаслідок сполученого вживання психоактивних речовин, синдром залежності. У період здійснення інкримінованого йому правопорушення 9 лютого 2016 р. ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а знаходився у стані гострої алкогольної інтоксикації. Отже, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує. Потребує лікування із приводу полі наркоманії. За психічним станом протипоказань до лікування немає (арк. пров. 126132).
За сімейним станом ОСОБА_5 не одружений, не має на утриманні непрацездатних осіб чи дітей.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття (щодо епізодів від 4, 9 та 15 лютого 2016 р.), активне сприяння розкриттю злочину (за епізодом від 9 лютого 2016 р.). Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що ОСОБА_5 , будучі раніше неодноразово засудженим, у тому числі і за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, та знов вчинив чотири корисливих злочини, три з яких є тяжкими, та один з яких вчинив під час розгляду кримінального провадження щодо нього судом, що свідчить про схильність ОСОБА_5 до вчинення протиправних діянь та небажання його ставати на шлях виправлення, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості і обставин вчинення кримінальних правопорушень, враховуючи позицію потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яким матеріальну шкоду обвинувачений не відшкодував, суд доходить висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та вважає необхідним, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, призначити ОСОБА_5 покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, в межах санкції вищезазначених статей.
При цьому, призначаючи покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України суд враховує причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, а саме ОСОБА_5 не зміг вчинити всіх дій, які вважав необхідними, оскільки його дії були викриті охоронцями магазину.
Також судом враховуються положення ч. 3 ст. 68 КК України, якою передбачено, що за вчинення замаху на злочин строк покарання не може перевищувати дві третини максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.
Оскільки ОСОБА_5 вчинив кілька кримінальних правопорушень, суд, з урахуванням виду сукупності злочинів, обставин їх вчинення, мотивів та інших обставин, вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання за правилами ч. 1 статті 70 КК України за принципом часткового складання покарань.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 на суму 1 500 гривень та ОСОБА_8 на суму 2 136 гривень обвинувачений визнав у повному обсязі.
Відповідно до вимог частини першої статті 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Частиною п`ятою статті 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Частиною четвертою статті 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Визнання обвинуваченим, який водночас є цивільним відповідачем, цивільних позовів, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Цивільні позови ґрунтуються на вимогах закону, зокрема, ст.ст. 22, 1666 Цивільного кодексу України.
З цих підстав, та враховуючи повне визнання відповідачем цивільних позовів, суд доходить висновку, що дані цивільні позови слід задовольнити в повному обсязі.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 слід обчислювати з дня його фактичного затримання, тобто з 16 червня 2016 р.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання слід зарахувати період знаходження ОСОБА_5 під вартою при попередньому ув`язненні з 16 червня 2016 р. по 6 лютого 2017 р. із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі,
за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань остаточно призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з 16 червня 2016 р.
На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України в строк відбуття покарання зарахувати період знаходження ОСОБА_5 в місцях попереднього ув`язнення з 16 червня 2016 р. по 6 лютого 2017 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, залишити до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду, завдану злочином, у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду, завдану злочином, у розмірі 2 136 (дві тисячі сто тридцять шість) гривень 00 копійок.
-4 шт. молочного шоколаду з цільними лісовими горіхами марки «Рошен», 6 шт. молочного шоколаду з тертими лісовими горіхами марки «Рошен», передані на відповідальне зберігання представнику ТОВ «Фоззі-Фуд» ОСОБА_9 , залишити ТОВ «Фоззі-Фуд» за належністю;
-мобільний телефон «Lenovo Р 770», переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 , залишити потерпілому ОСОБА_8 за належністю.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1