Справа № 589/2861/16-к
Провадження № 1-кп/589/27/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2017 року м.Шостка
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі

колегії суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , її представника ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боровне, Вишневолоцького району, Тверської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, який мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 27.09.2012 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 та 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, 23.10.2012 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого від відбування покарання 30.07.2014 за амністією,
у вчиненні злочинів, передбачених п. 1, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю АР Крим, Бахчисарайського району, с.Тургенєвка, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Вороніж Шосткинського району Сумської області, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Зазірки Кролевецького району Сумської області, українки, громадянки України, не заміжньої, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, з червня 2015 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 років, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
31.01.2016 близько 20 год. 30 хв., за адресою: АДРЕСА_3 , під час спільного вживання спиртних напоїв в компанії ОСОБА_15 (господаря вищевказаного будинку), ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_13 , останній образився на неодноразові, принижуючи його гідність, висловлювання ОСОБА_18 внаслідок чого, на грунті особистих неприязних стосунків, раптово виниклих до потерпілого, вирішив з метою помсти вчинити його побиття для чого, діючи спільно зі своїм знайомим ОСОБА_14 , ОСОБА_13 вивів ОСОБА_18 з будинку на подвір`я, де кожен з них нанесли потерпілому ОСОБА_18 декілька ударів руками в область обличчя та тулубу.
Закінчивши побиття ОСОБА_18 та завівши його до кімнати будинку, всі вищевказані особи продовжили разом вживати спиртні напої. Однак, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, діючи в групі, доповнюючи дії один одного, продовжуючи дії направлені на нанесення потерпілому ОСОБА_18 тілесних ушкоджень, почали наносити останньому в кімнаті, а потім в кухні та коридорі, протягом тривалого часу, численні удари руками та ногами по голові, тулубу та кінцівкам, тобто у життєво важливі органи.
Під час побиття ОСОБА_18 , ОСОБА_20 заступився за свого знайомого та попросив не бити останнього, що обурило ОСОБА_13 , який на грунті особистих неприязних відносин, раптово виниклих до потерпілого, вирішив "провчити" також і ОСОБА_21 шляхом нанесення останньому тілесних ушкоджень.
Закінчивши побиття ОСОБА_18 та залишивши його в коридорі, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , у яких також раптово виникли неприязні відносини до ОСОБА_22 , діючи групою осіб, доповнюючи дії один одного, розпочали побиття ОСОБА_21 , наносячи йому спочатку в кімнаті, а потім у кухні та коридорі, численні удари руками та ногами по голові, тулубу та кінцівкам.
Діючи в групі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , завдавши ОСОБА_18 не менше 21-23 удари, а ОСОБА_23 не менше 14-16 ударів у життєво важливі органи - в область голови, тулуба та кінцівок, обвинувачені затягли потерпілих з коридору до кухні вищевказаного будинку та залишили потерпілих на підлозі, де останні від отриманих тілесних ушкоджень протягом декількох годин померли, зокрема, смерть ОСОБА_18 настала внаслідок закритої тупої травми живота, що супроводжувалась пошкодженням печінки, ускладненою значною крововтратою, а смерть ОСОБА_17 настала внаслідок тупої травми голови, що супроводжувалась крововиливом під тверду мозкову оболонку, ускладненим набряком головного мозку.
01.02.2016 близько 02 години, зрозумівши, що потерпілі ОСОБА_18 та ОСОБА_17 померли, ОСОБА_13 діючи з корисливих мотивів (передягнутись в чистий, не забруднений кров`ю одяг) та за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_15 , таємно викрали належне ОСОБА_18 та ОСОБА_17 майно, а саме, належні ОСОБА_17 чоловічі шкіряні рукавички, вартістю 74 грн.; чоловічий шкіряний пасок, вартістю 120 грн., чоловічі зимові кросівки, вартістю 489 грн., чоловічу шкіряну куртку, вартістю 1148 грн., інше майно, яке перебувало в даному одязі - мобільний телефон «Samsung В360Е», вартістю 767 грн., сім-карту оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 25 грн., сім-карту оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» вартістю 30 грн., а також належні ОСОБА_18 чоловічі шкіряні черевики, вартістю 658 грн.

З викраденим майном обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_15 з місця вчинення злочину зникли та розпорядились ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_7 (матері - спадкоємиці загиблого ОСОБА_17 ) матеріальної шкоди на загальну суму 2653 грн. та потерпілому ОСОБА_6 (сину спадкоємцю загиблого ОСОБА_18 ) матеріальну шкоду на загальну суму 658 грн.

Крім того, заволодівши за невстановлених обставин банківською карткою емітованою ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" № НОМЕР_1 на ім`я потерпілого ОСОБА_17 на рахунку якої було 885 грн., ОСОБА_13 , маючи потребу в грошах з метою переховування від органів досудового розслідування, вирішив заволодіти грошима, які перебували на вищевказаному картковому рахунку.

З метою реалізації задуманого ОСОБА_13 , діючи повторно, не повідомляючи про джерело походження та обставини заволодіння вищевказаною банківською карткою, наказав своїй співмешканці ОСОБА_16 поїхати до м. Шостка та зняти з даної банківської картки усі грошові кошти та передати йому. Для цього ОСОБА_13 передав ОСОБА_16 вищевказану банківську картку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_17 та змусив ОСОБА_19 повідомити пін-код даної картки.

Після цього, ОСОБА_16 , громадським транспортом поїхала з смт. Вороніж Шосткинського району до м. Шостка, де підійшла до банкомату «Приватбанку» (вул. К. Маркса, 24) та за наказом ОСОБА_13 провела операції по зняттю грошових коштів з банківської картки ОСОБА_17 , знявши всього 800 грн., після чого, діючи вже в своїх власних інтересах, придбала товар на суму 83 грн. 73 коп., розрахувавшись вищевказаною банківською карткою та повернулась до смт. Вороніж де передала ОСОБА_13 гроші в сумі 800 грн., якими він розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_7 (матері - спадкоємиці загиблого ОСОБА_17 ) матеріальну шкоду в сумі 800 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою вину визнав частково, вказавши, що з пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого п. 1,12 ч. 2 ст. 115 КК України він не погоджується, оскільки умислу на вбивство ОСОБА_18 та ОСОБА_17 у нього не було, у попередню змову з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 щодо вбивства потерпілих він не вступав.

Підтвердив, що 31.01.2016 близько 20 год. 30 хв., за адресою: АДРЕСА_3 він, а також його знайомі ОСОБА_15 (власник будинку), та ОСОБА_14 вживали алкогольні напої, а через деякий час з м. Шостки приїхали ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18
ОСОБА_14 та ОСОБА_15 обвинувачений ОСОБА_24 знав давно, товаришує з ними. ОСОБА_18 він раніше не знав і ніколи не бачив. ОСОБА_17 знав, як співмешканця ОСОБА_19 , інколи зустрічались, ніяких конфліктів між ними не було. Самуйлов вказує, що після розпиття спиртного він перебував на кухні, коли до нього підійшов ОСОБА_15 та сказав, що ОСОБА_18 висловився, щоб ОСОБА_15 гнав його ( ОСОБА_13 ) в шию. Після чого ОСОБА_13 почав говорити з ОСОБА_18 , сказав йому, щоб він говорив все в обличчя. ОСОБА_18 , за словами ОСОБА_13 , вказав, що з лохом (тобто, ОСОБА_13 ) немає про що говорити. Після чого ОСОБА_13 вивів ОСОБА_18 на подвір`я та вдарив декілька разів кулаком в область обличчя, після чого повернулись до приміщення. ОСОБА_17 побачивши обличчя ОСОБА_18 почав розпитувати, хто його вдарив. ОСОБА_13 вказав ОСОБА_17 , щоб той не заступався за ОСОБА_18 . Вийшовши з кімнати ОСОБА_13 знову почув, що ОСОБА_18 його ображає.

Повернувшись до кімнати ОСОБА_13 накинувся на ОСОБА_18 , вдарив декілька разів в область обличчя рукою. ОСОБА_18 вчепився за ОСОБА_14 , однак, останній відчепив його від себе та ОСОБА_18 впав на підлогу, в цей час ОСОБА_13 вдарив ОСОБА_18 , куди саме не пам`ятає, ближче до голови. Витягуючи ОСОБА_18 до кухні ОСОБА_13 вдарив його рукою рази два в область голови і ногою два рази по спині. В цей час, за словами ОСОБА_13 ОСОБА_17 встав з ліжка та почав кричати ОСОБА_13 , щоб той не чіпав ОСОБА_18 . ОСОБА_13 вдарив ОСОБА_17 кулаком обличчя один раз від чого в ОСОБА_17 з носу пішла кров та він через спинку впав на ліжко. ОСОБА_17 намагався підвестися, однак ОСОБА_13 правим ліктем почав бити ОСОБА_17 в область обличчя, бив , приблизно разів три. Потім ОСОБА_13 потягнув ОСОБА_17 в коридор де вдарив декілька разів ногою. В коридорі ОСОБА_13 також наносив удари руками на ногами ОСОБА_18 .

Обвинувачений ОСОБА_13 відмовився давати відповідь на питання чи наносили удари ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , однак, в інший період допиту вказував, що не бачив, чи били потерпілих інші обвинувачені, оскільки, був зосереджений на своїх власних діях.

ОСОБА_13 вказує, що в той час, як побиті потерпілі перебували в коридорі та кухні, він разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_14 перебували в кімнаті та продовжували розпивати спиртні напої.

Після того, як спиртне закінчилось, ОСОБА_13 вирішив піти до магазину. Вказує, що перед тим, як піти, вони разом із ОСОБА_15 затягнули ОСОБА_18 до кухні (в якій на полу лежав ОСОБА_17 ) оскільки в коридорі було холодно. На той час потерпілі були живі.

В магазин ОСОБА_13 ходив разом із ОСОБА_19 , вона розраховувалась карткою. На зворотньому шляху на телефон ОСОБА_19 зателефонував ОСОБА_15 та сказав, що Грудін не дихає,в нього відсутній пульс. В будинку підійшов до ОСОБА_18 , почав перевіряти пульс, робити штучне дихання. Вказує, що обговорював з ОСОБА_15 та ОСОБА_14 необхідність виклику швидкої, але, злякались, що приїде поліція. Згодом, після розпиття спиртного, прийшовши на кухню ОСОБА_13 побачив, що ОСОБА_17 не дихає. За словами ОСОБА_13 , всі були налякані, не знали, що робити. Трупи вирішили перенести в погріб, оскільки мала приїхати цивільна дружина ОСОБА_15 з дитиною. Оскільки одяг ОСОБА_13 був забруднений кров`ю, вони з ОСОБА_15 зняли речі з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 та одягли на себе. Вирішили піти додому до ОСОБА_13 , де в цей час перебувала його співмешканка ОСОБА_16 . ОСОБА_19 він змусив піти разом з ними. Відповідаючи на питання ще раз вказав, що ОСОБА_25 позбавляти потерпілих життя в нього не було

По епізоду викрадення банківської картки ОСОБА_13 показав, що ще перебуваючи в будинку ОСОБА_15 , обговорюючи можливе переховування, він згадав, що ОСОБА_19 розраховувалась банківською карткою, сказав їй, що йому потрібні гроші, однак, ОСОБА_19 сказала, що сама зніме гроші, але, ОСОБА_13 це не влаштувало, а тому він вказав, щоб ОСОБА_19 віддала картку йому. Погроз на адресу ОСОБА_19 він не висловлював. Вдома у ОСОБА_13 він віддав картку ОСОБА_16 з тим, щоб вона зняла гроші з картки. Вказує, що не пояснював ОСОБА_16 , кому належить картка. Також стверджує, що сам довідався, що банківська картка належала ОСОБА_17 оглянувши її в момент передачі ОСОБА_16 . Саме він наказав ОСОБА_16 викинути картку після зняття грошей. Гроші були йому потрібні, щоб поїхати з смт. Вороніж.

Обвинувачений ОСОБА_13 вказав, що визнає цивільний позов ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 вину в умисному вбивстві ОСОБА_17 та ОСОБА_18 не визнав, визнав себе винним у нанесенні потерпілим тілесних ушкоджень та крадіжці належного їм майна.

Зокрема, показав, що 31.01.2016 в його будинку зібрались він сам, ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 . ОСОБА_18 він бачив вперше. ОСОБА_17 він знав близько двох років, він приїздив разом з ОСОБА_19 . Вказав, що з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перебував у дружніх відносинах.

ОСОБА_15 підтвердив, що після спільного вживання спиртних напоїв потерпілий ОСОБА_18 почав ображати ОСОБА_24 , останній запропонував Грудіну вийти для з`ясування відносин.Після повернення ОСОБА_13 та ОСОБА_18 розпиття спиртних напоїв продовжувалось. ОСОБА_18 знову почав висловлювати образи на адресу ОСОБА_13 . ОСОБА_15 бачив як ОСОБА_13 б`є ОСОБА_18 , сам спочатку не втручався, а потім сам вирішив заступитись за ОСОБА_13 (цит.: "... я бив Грудіна, щоб підтримати ОСОБА_26 ") та вже на кухні побив ОСОБА_18 руками та ногами в область обличчя та тулубу. Вказує, що наніс біля 2-3 ударів ОСОБА_18 , який знаходився в кухні на полу в сидячому стані, вдарив його ногою в область голови і тулуба. Зазначає, що ОСОБА_13 не просив його бити ОСОБА_18 . ОСОБА_17 він наносив удари у коридорі два рази ногою, коли той знаходився в лежав на підлозі. Настання смерті потерпілих обвинувачений ОСОБА_15 не бажав. ОСОБА_15 вказав, що він запропонував ОСОБА_13 перемістити побитого ОСОБА_18 з холодного коридору до кухні.

За словами ОСОБА_15 , до магазину пішли ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 , але ОСОБА_14 згодом повернувся та сів у залі. Вказує, що телефонував ОСОБА_13 та повідомляв, що ОСОБА_18 не дихає. Підтвердив, що ОСОБА_13 після повернення з магазину намагався робити штучне дихання ОСОБА_18 , підтвердив, що обговорювалось питання виклику швидкої.

Обвинувачений визнав, що разом із ОСОБА_13 знімав одяг з померлих потерпілих щоб перевдягнутись. Зокрема, у померлого ОСОБА_17 він забрав кросівки та ремінь.

Сховати трупи в погріб запропонував саме він.

З приводу викрадення або заволодіння банківською карткою обвинувачений ОСОБА_15 нічого повідомив, оскільки даних обставин не пам`ятає.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 обвинувачений визнав.
Обвинувачений ОСОБА_14 своєї вини в умисному вбивстві ОСОБА_18 та ОСОБА_17 не визнав повністю. ОСОБА_14 не заперечував, що 31.01.2016 був в гостях у ОСОБА_15 , де вживав алкогольні напої. Вказує, що до цього ОСОБА_18 та ОСОБА_17 не знав.

Чому стався конфлікт він не знає, оскільки на той момент був у стані сильного сп`яніння та спав на дивані та прокинувся лише вночі, коли вже всі збирались йти до ОСОБА_16 , чому саме до неї, а не до себе додому обвинувачений не пам`ятає, не запитував. Від ОСОБА_16 обвинувачений пішов 01.02.2016, про що там розмовляли не пам`ятає, оскільки відпочивав (спав) на стільці за столом. ОСОБА_14 вважає, що свідок ОСОБА_19 його обмовляє.

Цивільний позов обвинувачений ОСОБА_14 не визнає.

Допитані в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо обставин вчинення інкримінованих обвинуваченим злочинів ніякої суттєвої інформації не повідомили, оскільки про смерть їхніх родичів - ОСОБА_18 (батька ОСОБА_6 ) та ОСОБА_17 (сина ОСОБА_7 ) дізнались вже згодом від працівників поліції.

Потерпілою ОСОБА_7 заявлено та підтримано в процесі судового розгляду цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином. Зокрема, потерпіла просить стягнути з вищевказаних обвинувачених в солідарному порядку грошовий еквівалент заподіяної їй моральної шкоди в сумі 500000 гривень та з ОСОБА_13 , ОСОБА_15 2044 грн. матеріальної шкоди, що була заподіяна викраденням обвинуваченими ОСОБА_13 та ОСОБА_15 особистих речей її померлого сина ОСОБА_17 .

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_16 свою вину (по епізоду крадіжки грошей з банківської картки) не визнала.

Показала, що 01.02.2016 до неї в будинок прийшли ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Детально, що трапилось напередодні їй не розповідали, однак, ОСОБА_19 , яка була в шоковому стані, сказала, що вбили ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Вранці 01.02.2016 співмешканець ОСОБА_16 - ОСОБА_13 дав їй банківську картку та сказав, щоб та поїхала до м. Шостка та зняла з неї гроші. ОСОБА_16 на його прохання поїхала автобусом до м. Шостка, звідки телефонувала ОСОБА_13 , щоб дізнатися пін-код картки. З картки зняла 800 грн., а залишок, який не можливо було зняти через відсутність купюр витратила на власні потреби розрахувавшись в аптеці через термінал. По дорозі картку викинула. Обвинувачена вказує, що розуміла, що картка не належить ні ОСОБА_13 , ні ОСОБА_19 .Також вказала, що до того як знімала гроші з картки вже знала, що ОСОБА_17 помер.

Допитана безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показала, що ввечері 31.01.2016 разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_17 та його знайомим ОСОБА_18 приїхала в гості до ОСОБА_15 .

Приїхали на початку восьмої години вечора в будинку знаходились ОСОБА_15 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Всі випивали, вона танцювала з ОСОБА_15 . Потім ОСОБА_13 став говорити, що ОСОБА_18 його образив. Свідок вказує, що ОСОБА_14 та ОСОБА_13 вивели ОСОБА_18 на вулицю, що там відбувалось вона не знає, чула лише крики ОСОБА_18 «ай» три рази. Коли вони повернулись, ОСОБА_18 налили горілки, згодом конфлікт продовжився, ОСОБА_18 почали бити ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , зокрема, як вказує свідок ОСОБА_13 вдарив ОСОБА_18 в грудну клітку, а ОСОБА_14 вдарив декілька разів в тазову область. Потім ОСОБА_18 витягли в коридор та били, хто саме свідок сказати не може, однак вказує, що там знаходились троє обвинувачених, як ОСОБА_13 , так і ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Після того як ОСОБА_17 заступився за ОСОБА_18 його вдарив ОСОБА_13 били через, те що він захищав ОСОБА_18 . Зокрема, свідок вказує, що ОСОБА_13 вдарив в ніс ОСОБА_17 і в нього пішла кров з носу. Також вказує, що згодом ОСОБА_13 повів ОСОБА_17 до ОСОБА_18 в коридор і там його почали бити. Свідок бачила як ОСОБА_17 прикривався рукою, куди наносили удари вона не бачила, стверджуючи, однак, що всі троє обвинувачених наносили удари, ОСОБА_15 свідок бачила зі спини, а ОСОБА_14 та ОСОБА_13 були навпроти ОСОБА_15 , а ОСОБА_17 знаходився між ними.

Опору свідок не чинила, оскільки побоювалась, що її також можуть побити. Коли ОСОБА_13 вів ОСОБА_17 до коридору свідок забрала у нього банківську картку. Вказує, що ОСОБА_13 бачив як вона забрала банківську картку у ОСОБА_17 та поклала її собі у кишеню.

Після побиття ОСОБА_17 перебував на кухні, туди ж затягнули й ОСОБА_18 .

Свідок показала, що в магазин за спиртним та закускою вона пішла разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , куди він вподальшому зник, свідок не знає. Також вказала, що перед тим, як йти в магазин ОСОБА_27 вдарив декілька разів ОСОБА_28 в голову з ноги.

Свідок підтвердила, що на зворотньому шляху з магазину на її телефон дзвонив ОСОБА_15 з яким розмовляв ОСОБА_13 відносно ОСОБА_18 . Свідок підтверджує, що після повернення до будинку ОСОБА_13 намагався робити штучне дихання, ОСОБА_18 , прослуховував пульс, робив массаж сердця.

Також свідок показала, що на обличчя у ОСОБА_17 була накинута куртка, оскільки той храпів та заважав прослуховувати пульс. Куртку накинув ОСОБА_15 .

Свідок підтвердила показання обвинувачених про те, що обговорювалось питання виклику "швидкої", а також те, що обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_15 одягнули деякі речі, які зняли з померлих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Йти разом з іншими обвинуваченими до ОСОБА_16 її змусив ОСОБА_13 . Свідок перебувала там добу, зранку 02.02.2016 їй дозволили йти додому.

Також свідок вказала (по епізоду викрадення банківської картки), що коли трупи заносили до погребу картка ще була в неї, а після того не пам`ятає, яким чином банківська картка опинилась у ОСОБА_13 . Під час передачі картки ОСОБА_16 були присутні свідок ОСОБА_19 та ОСОБА_13 , який сказав ОСОБА_16 , щоб вона зняла кошти і принесла йому. Свідок стверджує, що ані ОСОБА_13 , ані вона не говорили ОСОБА_16 кому належить дана банківська картка.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_29 (колишня співмешканка обвинуваченого ОСОБА_15 ) по суті обвинувачення ніякої інформації не повідомила, оскільки про події, що трапились в будинку ОСОБА_15 довідалась лише 04.02.2016 від ОСОБА_16 , а ОСОБА_15 останній раз бачила 26.01.2016

В судовому засіданні також було досліджено протоколи огляду місця події від 04.02.2016 - будинку АДРЕСА_3 , а також протоколи огляду трупів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , виявлених у погребі даного будинку. З урахуванням показань обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_19 та досліджених протоколів слідчих дій, суд вважає, що місце вчинення злочину є достовірно встановленим.

З урахуванням показань обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , які вказали, що в будинку АДРЕСА_3 ввечері та в ніч з 31 січня на 01 лютого 2016 року перебували ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , та з урахуванням висновків досліджених судом молекулярно-генетичних експертиз, суд вважає також встановленим коло осіб, які перебували на місці вчинення злочину саме на час його вчинення.

З дослідженого висновку судово-медичної експертизи №276 від 09.03.2016 вбачається, що смерть ОСОБА_18 настала в наслідок закритої тупої травми живота, що супроводжувалась пошкодженням печінки, ускладненою значною крововтратою. Під час судово-медичного дослідження трупу ОСОБА_18 виявлені наступні тілесні ушкодження: садно в області лоба зліва на кордоні волосяній частини голови, садна (3) в міжбрівної області, садна (4) над правою бровою, садно в правій лобно-скроневій області, садно в області лоба зліва над лівою бровою, синець в області лівої щоки з переходом в область лоба зліва, на повіки лівого ока, садна (2) на спинці носу; забійна рана по середній лінії на підборідді, крововилив в м`які тканини зі сторони кісток черепа (2) в лобно-тім`яній області, в лівій лобно- скроневій області, садно на грудній клітині зліва на рівні 6,7,8 ребер по передньо - підпаховій лінії, садно на передній черевній стінці справа, подряпина на передній черевній стінці справа, садно в поперековій області на рівні 1-5 поперекових хребців, подряпина на передній поверхні правого стегна в верхній треті, подряпини (2) по передній поверхні лівого стегна в середній треті, садно на передній поверхні правого колінного суглоба, синець на передній поверхні лівого колінного суглоба, синці (2) на тильній поверхні лівої кісті і тильній поверхні 1 пальця лівої кісті, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень; перелом ребер зліва 4,5,6,8,9 по передньо - підпаховій лінії, перелом ребер справа 9,10 по кологрудній лінії,які мають ознаки середньої тяжкості тілесних ушкоджень; розриви (2) паренхими правої долі печінки по передній поверхні, размозження речовини правої долі печінки, в черевній порожнині біля 200 мл рідкої крові зі згустками, за категорією небезпечності для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 27 від 09.03.2016 смерть ОСОБА_17 настала в наслідок тупої травми голови, що супроводжувалась крововиливом під тверду мозкову оболонку, ускладненим набряком головного мозку.
З дослідженого висновку вбачається, що при судово-медичному дослідженні трупу ОСОБА_17 виявлені наступні тілесні ушкодження: садна (3) в лобній області по середній лінії на кордоні волосяної частини голови, садно та подряпини (3), що йдуть від садна вверх над лівою бровою, синець в лівій скроневій області, синець в лівій виличній області з переходом на повіко лівого ока, синець на спинці носу, синець на повіках правого ока з переходом на праве крило носу, синець на слизовій верхньої губи по середній лінії, забійна рана на слизовій нижньої губи зліва, крововилив в м`які тканини зі сторони кісток черепу (4) в правій тім`яній області, в лівій скроневій області, в лобно - тім`яній області, в тім`яній області справа, синець на боковій поверхні грудної клітини справа на рівні 7,8 ребер по середньо-ключичній лінії, синець на передній поверхні грудної клітини справа нижче ключиці, синець на передній поверхні грудної клітини на рівні середній треті грудини, синець на тильній поверхні лівої кісті, синець на тильній поверхні правої кісті, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень; перелом 2,3,4 ребер справа по середньо-ключичній лінії,які мають ознаки середньої тяжкості тілесних ушкоджень; гематома під твердою мозковою оболонкою в лівій тім`яно- скроневій області об`ємом 120 мл, за категорією небезпечності для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.
В обох дослідженнях судово-медичний експерт дійшов висновку, що період часу між нанесенням тяжких тілесних ушкоджень та смертю потерпілого обраховується декількома годинами. Також експерт дійшов висновку, що не виключалось збереження життя як потерпілому ОСОБА_18 так і ОСОБА_17 за умови надання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги.
Судом встановлено, що показання обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , які надані ними в процесі судового розгляду, підтверджуються доказами, здобутими в процесі досудового розслідування, зокрема, протоколами слідчих експериментів з підозрюваними ОСОБА_13 та ОСОБА_15 від 09.02.2016. Додані до даних протоколі відеозаписи були продемонстровані в судовому засіданні. Обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_15 заперечили, що слідчий експеримент з їхньою участю проводився під фізичним та/або психічним примусом.

Судом також досліджено відеозапис слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_19 . Враховуючи значний проміжок часу між проведенням даного слідчого експерименту та допитом свідка ОСОБА_19 в судовому засіданні суд вважає, що окремі незначні розбіжності на правдивість показань даного свідка в цілому не впливають.

Судом також досліджені висновки судово-медичного експерта щодо механізму утворення тілесних ушкоджень, зокрема, продемонстрованих під час слідчих експериментів з обвинуваченими ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та свідком ОСОБА_19 . Експерт, зокрема, дійшов висновків про те, що механізм утворення тілесних ушкоджень, що стали причиною смерті ОСОБА_17 , може відповідати механізму, механізм утворення тілесних ушкоджень (спричинених як ОСОБА_15 так і ОСОБА_14 та ОСОБА_13 ) продемонстрованому ОСОБА_15 під час проведення слідчого експерименту. Крім того, експерт дійшов ряду висновків про те, що механізм утворення тілесних ушкоджень потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_17 відповідає продемонстрованому в ході слідчого експерименту з обвинуваченими ОСОБА_13 , ОСОБА_15 (як щодо нанесених ним так і ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ) та свідком ОСОБА_19 (щодо нанесених обвинувачемими ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_30 ).

Судово-медичним експертом зроблено також висновки (№ 98 від 07.04.2016, № 99 від 07.04.2016, № 39 від 16.02.2016, № 38 від 16.02.2016) щодо наявності характерних телесних ушкоджень у обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які на думку експерта могли утворитись про нанесенні ударів руками та ногами в ніч на 01.02.2016 потерпілим ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

З висновків судово-психіатричних експертиз № 129, 130, 131 від 11.04.2016 вбачається, що обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 є осудними.

З урахуванням досліджених доказів суд приходить до висновку, що обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 діючи групою осіб (без попередньої змови) з мотивів раптово виниклих неприязних відносин умисно нанесли потерпілим ОСОБА_18 та ОСОБА_17 тяжкі тілесні ушкодження від яких останні померли. Будь-яких доказів попередньої змови між обвинуваченими на вчинення умисного вбивства як ОСОБА_18 так і ОСОБА_17 суду не надано. Будь-яких доказів того, що обвинувачені мали умисел на заподіяння смерті потерпілим до початку конфлікту, або ж доказів того, що умисел на позбавлення життя потерпілих виник вже під час нанесення тілесних ушкоджень також суду надано не було. Ані з показань обвинувачених, ані з показань свідка ОСОБА_19 не вбачається, що обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 свідомо припускали настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій у вигляді смерті потерпілих. Водночас, з досліджених доказів вбачається, що обвинувачені намагались зберегти життя потерпілих, в т.ч. переміщуючи їх з холодного (морозна зимова ніч) коридору до приміщення кухні та намагаючись, хоч і невдало, відновити роботу серця потерпілого ОСОБА_18 .

Щодо позиції обвинуваченого ОСОБА_14 , суд розцінює її виключно як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності враховуючи таке.

Суду стороною обвинувачення надано письмову заяву ОСОБА_14 від 05.02.2016 з його зізнанням у нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_18 та описом інших обставин вчинення злочину, переміщення трупів до погрібу, перебування у ОСОБА_16 . В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 заявив, що про дану заяву він вперше чує. Однак, як ОСОБА_14 так і його захиснику матеріали кримінального провадження було відкрито. Будь-яких доказів про фальсифікацію даної заяви, або ж написання її під тиском, погрозами тощо, суду надано не було. На час написання даної заяви інші підозрювані - ОСОБА_13 та ОСОБА_15 затримані не були. Як обвинувачені, так і свідок ОСОБА_19 в процесі допиту вказували на те, що ОСОБА_14 також приймав активну участь в нанесенні тілесних ушкоджень, пішов разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_19 до магазину, а, отже, він не спав протягом всього часу конфлікту, як він сам стверджує. Крім того, згідно вищевказаної судово-медичної експертизи ОСОБА_14 мав тілесні ушкодження, які характерні для нанесення тілесних ушкоджень. З висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 25.04.2016 № 10-166 вбачається, що на вилученому светрі під час огляду місця події 04.02.2016 (будинку АДРЕСА_3 ) /Т.2, а.с. 102/ наявні сліди крові генетичні ознаки якої збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_14 . Відтак, дані докази спростовують твердження ОСОБА_14 про його непричетність до нанесення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_18 та ОСОБА_17 .

Враховуючи вищевикладене, суд на підставі ч. 3 ст. 337 КПК України вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації та кваліфікує дії кожного з обвинувачених - ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 як злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, а саме, як умисне тяжке тілесне ушкодження вчиненне групою осіб, що спричинино смерть потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

По епізоду викрадення речей належних загиблим ОСОБА_18 та ОСОБА_17 дії ОСОБА_13 , які виразились в умисному таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_15 , необхідно кваліфікувати як злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а дії ОСОБА_15 відповідно також як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою в групі з ОСОБА_13 , необхідно кваліфікувати як злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України
ОСОБА_13 обвинувачувався також у викраденні офіційного документу - платіжної банківської картки «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_22 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.357 КК України.
Однак, оцінивши досліджені в процесі судового розгляду докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтувалось на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_13 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України необхідно виправдати враховуючи таке.

Згідно обвинувального акту, в нічний час з 31.01.2016 на 01.02.2016 ОСОБА_13 , перебуваючи у стані алкогольною сп`яніння, знаходячись у будинку № 56 по вул. Куйбишева у смт. Вороніж ІІосткинського району Сумської області, таємно від оточуючих з жіночої сумки ОСОБА_19 викрав банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_17 . ІНФОРМАЦІЯ_5 на рахунку якої були грошові кошти в сумі 885 грн., маючи намір в подальшому заволодіти грошима, які були на картковому рахунку.
Однак, в процесі допиту обвинувачений ОСОБА_13 показав, що банківську картку йому передала ОСОБА_19 .
Водночас, свідок ОСОБА_19 вказала, що банківська картка ще перебувала в неї на момент переміщення трупів загиблих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 до погрібу, що безпосередньо передувало залишенню будинку ОСОБА_15 як ОСОБА_19 так і ОСОБА_13 . Свідок ОСОБА_19 також вказала, що не пам`ятає обставин того, яким саме чином банківська картка ОСОБА_17 , яка перебувала у неї, опинилась у обвинуваченого ОСОБА_13 .
Будь-яких інших належних та допустимих доказів вини ОСОБА_13 у викраденні банківської картки за обставин, викладених в обвинувальному акті, стороною обвинувачення надано не було. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд вважає, що ОСОБА_16 , яка обвинувачувалась у таємному, з корисливих мотивів, викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_13 , що спричинили потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 883,75 грн., тобто, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, необхідно виправдати враховуючи таке. Відповідно до ч. 2 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Як вказує Пленум Верховного Суду України у своїй постанові "Про судову практику у справах про злочини проти власності" від 06.11.2009 № 10 злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Суб`єктивна сторона крадіжки характеризується прямим умислом на заволодіння чужим майном. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони крадіжки є корисливий мотив.

З досліджених судом доказів, вбачається, що дії обвинуваченої ОСОБА_16 полягали у знятті грошових коштів з банківської картки за повідомленим їй пін-кодом та наданні знятих грошей в розпорядження ОСОБА_13 . Відтак, не вбачається, що ОСОБА_16 отримала будь-яку користь від знатих нею грошей з банківської картки. Отже, дії ОСОБА_16 полягали у виконанні прохання (наказу) іншої особи - ОСОБА_13 по отриманню та передачі грошей саме в його розпорядження. Таким чином, в діях ОСОБА_16 відсутні всі необхідні складові суб`єктивної сторони крадіжки, а, так само, попередньої змови з ОСОБА_13 на заволодіння чужим майном.

Водночас, ОСОБА_16 розрахувавшись через термінал банківською карткою ОСОБА_17 , придбавши в своїх інтересах товар на суму 83 грн. 73 коп., вчинила дрібну крадіжку, за що передбачена адміністративна відповідальність (ст. 51 КУпАП).

Будь-яких інших належних та допустимих доказів вини ОСОБА_16 стороною обвинувачення надано не було. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи, що суд прийшов до висновку про ОСОБА_31 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто, за відсутності кваліфікації дій за попередньою змовою групою осіб, дії ОСОБА_13 по епізоду викрадення коштів з банківської картки щодо мають бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як умисне, таємне, з корисливих мотивів, викрадення чужого майна, вчинене повторно, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 800 грн.
При обранні обвинуваченому ОСОБА_13 виду і міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів (тяжкий та середньої тяжкості) та вчинення їх у стані судимості за умисні злочини, те, що попереднє засудження та дострокове звільнення від відбування покарання за амністією не мало достатнього виховного впливу.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_13 судом не встановлено. Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_13 судом визнається вчинення ним злочинів в стані алкогольного сп`яніння та вчинення ним злочинів повторно (тобто, щодо двох осіб за відсутності такої кваліфікуючої ознаки в диспозиції ч. 2 ст. 121 КК України).

При обранні обвинуваченому ОСОБА_15 виду і міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів (тяжкий та середньої тяжкості) особу обвинуваченого, який судимості не має судимості за місцем проживання характеризується посередньо, має малолітню дитину.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_15 судом не встановлено. Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_15 судом визнається вчинення ним злочинів в стані алкогольного сп`яніння та вчинення ним злочинів повторно.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_14 виду і міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який судимості не має, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений має на утриманні двох малолітніх дітей.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_14 судом не встановлено. Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_14 судом визнається вчинення ним злочинів в стані алкогольного сп`яніння та вчинення ним злочинів повторно.

Враховуючи вищенаведені обставини та особи обвинувачених, оцінюючи обставини злочинів та їх суспільно-небезпечні наслідки, виходячи зі змісту загальної та спеціальної превенції, яка має на меті попередження вчинення нових злочинів та перевиховання засудженого, тобто не є актом помсти, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 в виді позбавлення волі у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, а обвинуваченим за ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_13 та ОСОБА_15 - у розмірі, що наближається до максимального.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 підлягає задоволенню в повному обсязі враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України право на відшкодування збитків має особа, якій завдано збитків порушенням її цивільного права. Під збитками відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України розуміються витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.
Враховуючи обставини вчиненого злочину та його наслідки, те, що нанесення потерпілому ОСОБА_17 тяжких тілесних ушкоджень від яких той помер було вчинено групою осіб суд вважає, що заявлена потерпілою сума відшкодування моральної шкоди - 500000 гривень, яка має бути стягнута з трьох осіб, відповідає засадам розумності, добросовісності та справедливості. Враховуючи, що обвинуваченими ОСОБА_13 та ОСОБА_15 визнано цивільний позов ОСОБА_7 в частині майнових вимог на суму 2044 грн., даний позов відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України має бути задоволений в повному обсязі.
Оскільки всі призначені у справі експертизи проводились фахівцями Сумського НДЕКЦ МВС в Сумській області, тобто входило в їх обов`язок по службі, витрати на проведення вищевказаних експертиз не входять до складу процесуальних витрат в розумінні ч. 4 ст. 122 КПК України.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Оскільки по даному кримінальному провадженню речові докази суду не надавались, суд позбавлений можливості вирішити питання про долю речових доказів.

Враховуючи, що суд призначає всім обвинуваченим реальне покарання в виді позбавлення волі на тривалі строки, а також тяжкість вчиненого злочину, з метою забезпечення виконання ообвинуваченими своїх процесуальних обов`язків та виконання вироку суду, дію запобіжного заходу в виді тримання під вартою суд вважає за необхідне продовжити до набрання вироком суду законної сили.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:
1. ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 121 КК України позбавлення волі на строк 10 років,

-за ч. 2 ст. 185 КК України позбавлення волі на строк 4 роки.

ОСОБА_13 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України визнати невинуватим та виправдати за відсутністю в його діях складу даного злочину.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вищевказаних злочинів, шляхом повного складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_13 покарання в виді позбавлення волі на строк 14 років.
Зарахувати ОСОБА_13 строк попереднього ув`язнення з 06.02.2016 та по день набрання вироком суду законної сили до строку покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України.
Строк покарання обчислювати з 06.02.2016.
Запобіжний захід ОСОБА_13 до набрання вироком суду законної сили залишити в виді тримання під вартою.
2. ОСОБА_15 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 121 КК України позбавлення волі на строк 10 років,

-за ч. 2 ст. 185 КК України позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вищевказаних злочинів, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_15 покарання в виді позбавлення волі на строк 13 років.
Зарахувати ОСОБА_15 строк попереднього ув`язнення з 06.02.2016 та по день набрання вироком суду законної сили до строку покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України.
Строк покарання обчислювати з 06.02.2016.
Запобіжний захід ОСОБА_15 до набрання вироком суду законної сили залишити в виді тримання під вартою.
3. ОСОБА_14 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання в виді позбавлення волі на строк 10 років.
Зарахувати ОСОБА_14 строк попереднього ув`язнення з 05.02.2016 та по день набрання вироком суду законної сили до строку покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України.
Строк покарання обчислювати з 05.02.2016.
Запобіжний захід ОСОБА_14 до набрання вироком суду законної сили залишити в виді тримання під вартою.
4. ОСОБА_16 у пред`явленому їй обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнати невинуватою та виправдати за відсутністю в її діях складу даного злочину.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 про відшкодування моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 на користь ОСОБА_7 відшкодування моральної шкоди в сумі 500000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_13 , ОСОБА_15 про відшкодування майнової шкоди задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_13 та ОСОБА_15 на користь ОСОБА_7 відшкодування майнової шкоди в сумі 2044 (дві тисячі сорок чотири) гривні.

Апеляційна скарга на вирок подається до апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: ОСОБА_1
ОСОБА_2
ОСОБА_3

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1