Провадження №1-кп/645/36/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої - ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Загрунівка, Зінківського району Полтавської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, одружений, працює водієм ХПЗ, раніше не судимий, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.286 КК України,

встановив:
ОСОБА_6 12.01.2014 р. приблизно о 17 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки ДЕУ Нубіра реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по бульвару Б.Хмельницького в м.Харкові, зі сторони пр..Московського у напрямку пр..Косіора, зі швидкістю 50 км/год. Під час руху в районі нерегульованого пішохідного переходу на перехресті з вул..Рибалко, ОСОБА_6 порушив вимоги п.п.18.1 ПДР України та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка вийшла на проїзну частину пішохідного переходу на перехресті з вул..Рибалко, та рухалась по ньому зліва направо, перпендикулярно руху автомобіля. В результаті ДТП ОСОБА_4 отримала закритий осколковий перелом обох кісток правої гомілки в верхній третині із зміщенням, що відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину за ч.1 ст.286 КК України визнав частково та пояснив, що він на автомобілі Деу-Нубіра держномер НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 50-60 км/год. по бул.Хмельницького, від пр.Московського у напрямку до пр..Косіора в м.Харкові, по лівій смузі, на відстані 1 м від бордюру. Під час руху, приблизно за 60 метрів до перехрестя з вул..Рибалко, він побачив, що зліва по ходу його руху, на розподільному газоні, перед пішохідним переходом стояла ОСОБА_4 , зліва від якої знаходилась малолітня ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_4 , у якої на голові був капюшон, розмовляла по телефону, тримаючи його правою рукою. Будучи впевнений, що вони не мають наміру переходити дорогу та пропускають його, ОСОБА_6 продовжив рух, не зменшуючи швидкість та не змінюючи напрямок руху. Коли він наблизився до пішоходів, за 3 метри до них, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 раптом почали швидко перетинати проїжджу частину. Він загальмував, але уникнути зіткнення не вдалось. Наїзд на ОСОБА_8 відбувся правою частиною автомобіля, коли вона пройшла 2-2,5 метри по пішохідному переходу. На дитину наїзду не було, дівчинка впала на дорогу від того, що впала її мати, яка тримала її за руку. У дитини було пошкоджено обличчя.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що вона з донькою, неповнолітньою ОСОБА_7 , йшла від метро, тримаючи її за праву руку. На перехресті бульвара Хмельницького та вул..Рибалка вони перейшли розподільний газон та зупинились. Подивившись праворуч, вона побачила автомобіль, який рухався про бульвару Хмельницького, наближаючись до перехрестя, але був дуже далеко, не менше 100 метрів до перехрестя. Розуміючи, що автомобіль має зупинитись, вони пішли по пішохідному переходу. Коли вони майже закінчили переходити дорогу, за 1 м до правого краю дороги, стався наїзд. Коли вона отямилась, то сиділа на середині дороги, за 3-4 метри від пішохідного переходу. Донька стояла на тротуарі, в неї була травмована губа та ніс.
Окрім пояснень потерпілої, винуватість ОСОБА_6 підтверджується:
-Поясненнями неповнолітнього свідка ОСОБА_7 , яка пояснила суду, що перед початком переходу дороги її мати ОСОБА_4 тримала її за руку та знаходилась ліворуч від свідка. Вони подивились направо, побачили далеко фари та почали переходити дорогу по пішохідному переходу, знаходячись на одному рівні. Коли вони майже перейшли дорогу, свідок відчула удар в правий бік і впала;
-даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.01.2014 р. та схемою до нього;
-висновком судово-медичної експертизи №71-А/14 від 31.01.2014 р., відповідно до якої у зв`язку з
ДТП 12.01.2014 р. у ОСОБА_4 отримала закритий осколковий перелом обох кісток правої гомілки в верхній третині із зміщенням, що відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості;

-висновком судової автотехнічної експертизи № 5894 від 01.07.2014 р., відповідно до якої (згідно показань пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ) в даній дорожній обстановці водій автомобіля ДЕУ Нубіра ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України.
В даній дорожній ситуації водій автомобіля ДЕУ Нубіра ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 шляхом виконання ним вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру.
В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля ДЕУ Нубіра ОСОБА_6 не відповідали вимогам п..18.1 Правил дорожнього руху України, та з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
-даними протоколу слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 від 13.11.2015 р. щодо обставин та механізму ДТП;
-висновком судової автотехнічної експертизи № 1073/14 від 24.11.2014 р., відповідно до якої (згідно свідчень ОСОБА_4 ) в дорожній ситуації, що склалась, водій автомобіля ДЕУ Нубіра ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.2, п.18.1 Правил дорожнього руху України.
В дорожній ситуації, що склалась, водій автомобіля ДЕУ Нубіра ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти даній ДТП, діючи відповідно до вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України.
В діях водія автомобіля ДЕУ Нубіра ОСОБА_6 вбачаються невідповідність вимогам п..18.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди;
-висновком комплексної судово-медичної, транспортно-трассологічної та авто технічної експертизи № 40/9714/109 від 27.09.2016 р., якої підтверджені висновки попередніх автотехнічних експертиз (виходячи з показань пішохода ОСОБА_4 ) щодо оцінки дій водія ОСОБА_6 .
Дослідивши матеріали справи, суд вбачає наявність достатніх підстав вважати, що в діях ОСОБА_6 маються ознаки кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Санкцією ч.1 ст.286 КК України передбачене покарання, у тому числі, у вигляді обмеження волі на строк до 3 років, тому відповідно до ст.12 КК України, вказаний злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого ст.49 КК України, та закриття кримінального провадження.
Вказане клопотання підтримане обвинуваченим.
Прокурор проти заявленого клопотання не заперечував. Потерпіла висловила свою незгоду із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності, посилаючись на не відшкодування їй шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Перевіривши матеріали справи, роз`яснивши обвинуваченому підстави та наслідки закриття кримінального провадження у зв`язку зі сплином строку притягнення до кримінальної відповідальності, які не є реабілітуючими, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Перевіривши матеріали справи, враховуючи, що з часу вчинення злочину, інкримінованого ОСОБА_6 , минуло три роки, суд вважає, що за таких обставин останній має бути звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням трирічного строку притягнення особи до кримінальної відповідальності, згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України закривається судом у зв`язку зі звільненням останнього від кримінальної відповідальності.
Цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в разі закриття провадження по кримінальній справі підлягає залишенню без розгляду, що не є перешкодою для звернення з такими ж вимогами у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 284, 288, 314 КПК України, ст.ст.12, 44, 49, 286 КК України, суд -

п о с т а н о в и в :
Клопотання захисника ОСОБА_9 задовільнити.
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності, відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Скасувати арешт на майно, належне ОСОБА_6 , який проживає: АДРЕСА_1 , та заборону відчудження автомобіля марки DAEWOO NUBIRA держномер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя -