Справа № 357/5737/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/440/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія Розділ 2 04.05.2017

УХВАЛА
Іменем України
04 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_10 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційний розгляд за скаргою представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень. Цим же вироком частково задоволено цивільний позов потерпілого та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 4839,68 гривень завданої майнової шкоди та 5000 гривень моральної шкоди.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , що спричинило короткочасний розлад його здоров`я, за наступних обставин.

17 березня 2016 року, приблизно о 13 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «Оптимус+», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , умисно наніс удар нижнім ребром мобільного телефону, який знаходився в його правій руці, в область обличчя ОСОБА_8 , чим спричинив останньому струс головного мозку, який згідно висновку судово-медичної експертизи №163/Д від 20 квітня 2016 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_11 просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2017 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 - скасувати, та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 більш суворіше покарання за ч.2 ст.125 КК України, а саме у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, та стягнути з обвинуваченого 20 000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди, окрім стягнутої судом першої інстанції майнової шкоди в розмірі 4839 гривень 68 копійок. На обґрунтування своїх вимог представник потерпілого посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, та невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого. Зокрема, на думку апелянта, суд залишив поза увагою той факт, що в ході як досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 вводив слідство та суд в оману щодо фактичних обставин вчинення ним злочину, намагаючись таким чином уникнути відповідальності за вчинене, вину у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав, у вчиненому не розкаявся, відшкодувати завдану потерпілому матеріальну та моральну шкоду в добровільному порядку відмовився. За таких обставин, представник потерпілого вважає, що призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання за своїм видом є несправедливим через м`якість.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі, представник потерпілого вказує про те, що висновки суду першої інстанції про відсутність доказів обсягу моральних страждань потерпілого, які б підтверджували заявлений ним до відшкодування розмір моральної шкоди, є невірними, так як потерпілий надав суду письмові докази у вигляді виписок з лікарні, які підтверджують наявність негативних наслідків, що виникли у зв`язку з нанесенням йому тілесних ушкоджень, та перенесених ОСОБА_8 емоційно-вольових переживань. На думку апелянта, саме відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 (двадцяти тисяч) гривень є матеріальним компенсатором завданого потерпілому душевного болю, порушення спокою, моральних страждань, пов`язаних з нанесенням йому тілесних ушкоджень обвинуваченим.

Заслухавши доповідь судді, доводи потерпілого та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, обвинуваченого та захисника, які заперечили проти апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілого задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно із ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України за обставин, викладених у вироку, є обгрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними у справі та дослідженими під час судового розгляду доказами в їх сукупності і учасниками судового провадження не оспорюються. Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Всупереч доводів апеляційної скарги представника потерпілого, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначене судом першої інстанції у відповідності з вимогами зазначеної норми кримінального закону. При цьому, судом було враховано характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, тобто фактично ступінь його тяжкості, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а також конкретні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Зокрема, при призначенні покарання обвинуваченому було враховано позитивну характеристику ОСОБА_6 з місця проживання, не притягнення його до кримінальної відповідальності в минулому, а також поведінку самого потерпілого, який у не правовий спосіб намагався припинити проведення обвинуваченим відеозйомки. З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з призначеним ОСОБА_6 судом першої інстанції покаранням, яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Доводи апеляційної скарги представника потерпілого щодо необхідності посилення покарання обвинуваченому у зв`язку з невизнанням ним своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні - не ґрунтуються на вимогах закону, так як така позиція є способом захисту винного від пред`явленого обвинувачення.
Не погоджується колегія суддів і з доводами апеляційної скарги представника потерпілого щодо необґрунтованого, на його думку, часткового задоволення цивільного позову ОСОБА_8 в частині визначення до відшкодування розміру моральної шкоди. Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції з урахуванням засад розумності та справедливості, матеріального становища обвинуваченого, який не працевлаштований, приймаючи до уваги нетривалий час лікування потерпілого від злочинних дій обвинуваченого та виходячи з комплексу моральних страждань та переживань потерпілого внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень, обґрунтовано визначив суму моральної шкоди в розмірі 5000 гривень.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги представника потерпілого.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2017 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Судді:

_______________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4