Справа № 521/9731/17
Номер провадження:1-в/521/709/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 вересня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

за участю представника ОВК - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання біль м`яким у відношенні ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 відбуває покарання на підставі вироку Фрунзівського районного суду Одеської області від 06.07.2015 року, яким його було визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та йому було призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Прокурор та представник установи у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання.
Засуджений у судовому засіданні просив задовольнити клопотання.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частиною 3 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 КПК України, з урахуванням положень цього розділу.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання біль м`яким.
Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Відповідно до ч.3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 вчинив умисний тяжкий злочин і на день подачі клопотання відбув 1/2 строку покарання, тобто він має право на звернення з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до п.2 ч.4 ст. 82 КК України.

В характеристиці на ОСОБА_5 вказано, що засуджений характеризується негативно, працевлаштований токарем на дільниці «ЦМК», а в довідці про заохочення та стягнення вказано, що він має два заохочення та три стягнення, одне з яких, на підставі п.14 ст. 134 КВК України, погашено.

Відповідно до роз`яснень п.2 Постанови №2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений став на шлях виправлення.

Суд вважає, що засуджений, який при відбуванні покарання мав два заохочення та три стягнення, одне з яких, на підставі п.14 ст. 134 КВК України, погашено, не довів свого виправлення, тож до нього не може бути застосована заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятного соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання так як засуджений не став на шлях виправлення та не підтвердив можливість застосування до нього дії ст. 82 КК України.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 формально поставився до подачі клопотання так як, хоча й п.2 ч.4 ст. 82 КК України передбачена можливість звернення з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання біль м`яким, проте матеріали справи свідчать про те, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 50, 65, 82 КК України, ст. 6 КВК України, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у відношенні ОСОБА_5 відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення, а особою яка перебуває в місцях позбавлення волі з моменту отримання копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1