Справа № 344/4766/17
Провадження № 1-кс/344/1313/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши в судовому засіданні в місті Івано-Франківську скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою на бездіяльність слідчого та зобов`язання слідчого Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань дані за його заявою від 12.01.2017 року, яка зареєстрована за № 1642 та розпочати досудове розслідування.

Доводами скарги скаржник зазначає, що 13.01.2017 року він звернувся з заявою до Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області про вчинення кримінального правопорушення радником Івано-Франківської ОДА ОСОБА_5 29.03.2017 року йому стало відомо про те, що Івано-Франківським ВП ГУ НП в Івано-Франківській області розглянуто його звернення та не встановлено наявність кримінального правопорушення в діях працівників Департаменту будівництва ЖКГ Івано-Франківської ОДА, в даному випадку мають місце цивільно-правові відносини. Скаржник вважає, що перевірка поданій заяві не проводилась, а дії слідчого суперечать вимогам ст. 214 КПК України.

В судовому засіданні скаржник доводи скарги підтримав, вказавши, що звернутися з заявою раніше не мав можливості, оскільки був зайнятий на роботі.

Слідчий в судовому засіданні заперечив відносно поданої скарги, вказавши, що звернення заявника розглянуте, проведено відповідну перевірку, доводи, зазначені у зверненні ОСОБА_3 , не знайшли свого підтвердження, тому не було підстав для внесення відомостей до ЄРДР, про що заявника було повідомлено.

Заслухавши пояснення скаржника, слідчого, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік, визначені частиною 5 статті 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Відповідно до п. 1.2 Розділу ІІ Положення «Про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, обов`язок внесення до ЄРДР стосується лише тих відомостей, що можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2, ст.11 КК України, згідно з якими, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, а тому критерієм внесення відомостей до ЄРДР є саме фактичні дані, що вказують на ознаки конкретного складу злочину.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення. Заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення вважаються поданими з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог п.4 ч.2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.

Частиною 3 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів скарги, підстави для її задоволення відсутні, оскільки зі змісту скарги вбачається відсутність фактичних доказів скоєння кримінального правопорушення, а тому невнесення відомостей до ЄРДР по заяві скаржника було законним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити певні дії, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 25, 214, 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1