Справа №488/2433/15-к 06.01.2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 січня 2017 року м. Миколаїв
Суддя апеляційного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , в порядку підготовки до апеляційного розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Корабельного районного суду м.Миколаєва від 21.11.2016 року відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

за участю:

секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
Захисник ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 звернулася до апеляційного суду Миколаївської області з апеляційною скаргою на вирок Корабельного районного суду м.Миколаєва від 21.11.2016 року відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

29.12.2016 року ухвалою судді було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 , надано строк учасникам кримінального провадження на подачу заперечень до 06 січня 2017 року.

03.01.2017 року до Апеляційного суду Миколаївської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_2 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_3

_____________________________________________________________________________________________

Провадження № 11-кп/784/145/17

Категорія: ст. 307 ч. 2 КК України Доповідач: ОСОБА_1
В обґрунтування клопотання захисник посилається на те, що її підзахисний має ряд хронічних захворювань, які загострились під час тримання його під вартою. Стверджує, що перебуваючи під вартою, ОСОБА_3 позбавлений можливості пройти належне обстеження в медичних установах, а лікарі, які працюють в СІЗО, не мають змоги визначити діагноз. Вважає, що позбавлення її підзахисного можливості отримувати належне лікування, може призвести до загрози його життю.

Заслухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання захисника задоволенню не підлягає, вивчивши матеріали провадження та надані захисником документи, приходжу до слідуючого.

Учасники судового провадження про місце та час розгляду клопотання були повідомлені належним чином. Обвинувачений ОСОБА_3 не виявив бажання бути присутнім при розгляді вказаного клопотання. Захисник ОСОБА_2 надала до суду письмові документи щодо сімейного стану та стану здоров`я обвинуваченого. Посилання захисника на неможливість з`явитися до апеляційного суду і необхідності відкладення розгляду клопотання на іншу дату, є неспроможними.

Відповідно до вимог п. 3, 4 ч.1 ст. 401 КПК України, суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції вирішує клопотання, в тому числі щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу, а також вирішує питання, необхідні для судового розгляду.
Розглядаючи клопотання захисника в порядку п. 3 ч. 1 ст. 401 КПК України, в рамках підготовки до апеляційного розгляду, який триває протягом 10 днів після відкриття провадження, тобто, після 29 грудня 2016 року, що унеможливлює розгляд клопотання поза наведеними строками, вважаю, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Звертаючись із клопотанням про зміну запобіжного заходу, захисник має зазначити обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, або обставини, які не були відомі апелянту на час прийняття попереднього рішення. Так, захисник ОСОБА_2 , обґрунтовуючи клопотання про необхідність зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 посилається на наявність у нього ряду хронічних захворювань, які загострилися під час тримання під вартою, необхідність проходження курсу лікування в медичних закладах поза СІЗО.

Проте, з вироку суду слідує, що при призначенні покарання судом першої інстанції було враховано тяжкість злочину, що інкримінований ОСОБА_3 , який є багатоепізодним та відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується посередньо, має хронічні захворювання, проживає з батьками похилого віку, які мають хронічні захворювання, є інвалідами, та потребують стороннього догляду. Тобто, судом була надана оцінка даним щодо сімейного стану та стану здоров`я обвинуваченого, і обставини, викладені захисником в клопотанні, були відомі суду при ухваленні вироку. Крім того, з метою забезпечення своєчасного виконання вироку та недопущення вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про необхідність змінити до набрання вироком законної сили обраний раніше обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту на тримання під вартою.
Доводи апелянта з приводу того, що в умовах тримання в СІЗО обвинувачений позбавлений можливості діагностувати хворобу та отримувати належне лікування є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього в СІЗО створюється медична частина, яка є її структурним підрозділом.

Положеннями наказу Міністерства юстиції України № 460/5 від 18.03.2013 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10.02.2012 року «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» визначено, що медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Вона включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Так, в матеріалах справи не міститься жодних медичних документів з приводу того, що обвинувачений ОСОБА_3 не може отримувати належне лікування в умовах утримання в СІЗО, вільно обирати лікаря чи бути направленим на лікування до обраного закладу охорони здоров`я в передбаченому законом порядку. Таких даних не надано захисником і апеляційному суду.

З урахуванням наведеного, слід відмовити в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 .

Керуючись п.3 ч.1 ст.401 КПК України, суддя -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_2 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в рамках перегляду кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Корабельного районного суду м.Миколаєва від 21.11.2016 року відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, - відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_1