АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/741/17 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 644/2625/16-к ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 19 грудня 2016 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Старовірівка Нововодолазького району Харківської області, громадянин України, не одружений, з середньою освітою, раніше не судимий, працюючий водієм ФОП « ОСОБА_10 », зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції (уповноваженого органу з питань пробації); повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації) про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 судові витрати на користь держави за проведення експертизи обставин дорожньо-транспортної пригоди № 87/16 від 8.02.2016 року у розмірі 736 гривень 56 копійок.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено частково, постановлено стягнути з ОСОБА_8 на її користь завдану матеріальну шкоду в сумі 14994 гривні 95 копійок, витрати за надання правової допомоги в сумі 2500 гривень та моральну шкоду в сумі 7000 гривень, а всього 24494 гривні 95 копійок.
Як встановив суд, ОСОБА_8 , 17.01.2016 року о 09:30 годині керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 , рухався зі швидкістю 40 км/год по вулиці Біблика (вул. 2-ої П`ятирічки) зі сторони пр. Архитектора Альошина (пр. Орджонікідзе) в напрямку вул. Генерала Момота (вул. 3-го Інтернаціоналу) в м. Харкові. В процесі руху ОСОБА_8 на керованому автомобілі «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_1 , виїжджаючи з другорядної дороги вулиці Біблика на головну дорогу - вул. Генерала Момота в м. Харкові, грубо порушив вимоги п.п. 16.3 і 16.11 Правил дорожнього руху України та п.33 п/п 2.1 Додатка 1 до даних правил, згідно з якими:
п. 16.3. «У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів»;
п. 16.11. «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближуються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»;
п. 2.1. «Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі»;
допустив зіткнення з автомобілем «Renault Trafic» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по головній дорозі - вул. Генерала Момота, зі сторони вул. Мира в напрямку вул. Біблика в м. Харкові, після чого автомобіль «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_1 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка в той момент знаходилась на тротуарі.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди згідно висновку судово-медичної експертизи № 163-А/16 від 08 лютого 2016 р. потерпілій ОСОБА_14 спричинені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом хірургічної шийки лівої плечової кістки із зсувом, закритий компресійний перелом тіла 5-го шийного хребця, закритий перелом сідничної кістки зліва, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_8 , які згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 87/16 від 08.02.2016 знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками дорожньо-транспортної пригоди, виразилися в тому, що він, рухаючись на керованому автомобілі «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_1 , у напрямку нерегульованого світлофорним об`єктом перехрестя по другорядній дорозі, де по ходу його руху був встановлений дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», не поступився дорогою автомобілю «Renault Trafic» р.н. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення з автомобілем «Renault Trafic», після чого автомобіль «ВАЗ 2101» скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_14 , в результаті чого заподіяв пішоходу - ОСОБА_14 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Тобто, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.286 КК України 2 роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, з застосуванням ст.75 КК України, із звільненням ОСОБА_8 від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 рік. Вважає, що судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а призначене обвинуваченому покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення. Просить врахувати, що ОСОБА_8 вчинив злочин невеликої тяжкості, факт зухвалого порушення Правил дорожнього руху України вказує на істотну суспільну небезпечність водія ОСОБА_8 та недотримання останнім вимог у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Крім того, просить врахувати суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій, невідшкодування обвинуваченим збитків. Також прокурор зазначає, що всупереч вимогам ч.1 ст.369, п.2 ч.3 ст.374 КК України, у вироку відсутня мотивація щодо підстав не призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, тоді як, на його думку, з метою запобігання вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, останнього необхідно позбавити права керування транспортними засобами.
У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_8 просить залишити вирок суду без змін як законний і обґрунтований, оскільки судом враховано той факт, що він працює водієм і це є його єдиним джерелом доходу, вину свою у вчиненні злочину він визнав.
Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_7 , який підтримав та просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, обвинуваченого ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Висновки суду в частині доведення винуватості та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України, без позбавлення права керувати транспортними засобами, суд в повній мірі дотримався вимог закону.

Судом при призначенні покарання враховано тяжкість вчиненого злочину, що відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце реєстрації, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, працює. Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

На підставі цього суд зробив висновок про можливе виправлення ОСОБА_8 без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Так, призначення покарання носить індивідуальний характер і його вид, розмір визначається з урахуванням положень ст. 65 КК України.

Не застосовуючи до ОСОБА_8 додаткове покарання, суд діяв відповідно до вимог закону України про кримінальну відповідальність, оскільки санкцією ч. 1 ст. 286 КК України не передбачено обов`язкового призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 змістовно розповів за яких обставин вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, визнавши свою вину в повному обсязі.

Крім того, ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції зобов`язався відшкодувати спричинені потерпілій збитки у найближчий час, пояснив що спілкується з потерпілою та провідував її під час лікування.

Як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді обвинувачений просив не призначити йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки за родом його діяльності йому щодня необхідно користуватися автомобілем, і це є єдиним джерелом його доходу.

Крім того, обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не скоював дорожньо-транспортні пригоди, за порушення Правил дорожнього руху до адміністративної відповідальності не притягувався.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_15 в суді першої інстанції просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 об`єктивне покарання на розсуд суду, не наполягав на призначенні йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що повністю співпадає з думкою потерпілої.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, колегія суддів вважає, що рішення суду про незастосування до обвинуваченого ОСОБА_8 додаткового покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання є справедливим та достатнім, а вирок суду законним і обґрунтованим, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 19 грудня 2016 року у відношенні ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5