У Х В А Л А

2 серпня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2., перевіривши заяву засудженої ОСОБА_1 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року,

у с т а н о в и в:

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2015 року ОСОБА_1 засуджено за частиною третьою статті 15, частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного їй майна; за частиною другою статті 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за частиною третьою статті 358 КК (у редакції 2008 року) - до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік; звільнено від відбування цього покарання на підставі статті 49 КК у зв'язку із закінченням строків давності. На підставі частини першої статті 70 КК за сукупністю злочинів остаточно ОСОБА_1 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного їй майна.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року вирок суду щодо ОСОБА_1 змінено та звільнено її від призначеного покарання за частиною другою статті 190 КК на підставі статті 49 КК у зв'язку із закінченням строків давності. Цей же вирок у частині засудження ОСОБА_1 за частиною третьою статті 358 КК скасовано та провадження у цій частині закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу злочину. Постановлено вважати ОСОБА_1 засудженою за частиною третьою статті 15, частиною четвертою статті 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного їй майна.

У решті вирок суду залишено без зміни.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року судові рішення щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

У поданій до Верховного Суду України заяві засуджена ОСОБА_1 порушує питання про перегляд вищезазначених судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу (далі - КПК), зокрема вказує на неоднакове застосування судом касаційної інстанції статті 190 КК. Зазначає, що касаційний суд в ухвалі колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року помилково дійшов висновку про правильність кваліфікації її дій судами першої та апеляційної інстанцій за частиною другою статті 190 КК, частиною третьою статті 15, частиною четвертою статті 190 КК. Просить ухвали колегій суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року та Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року і вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2015 року щодо неї скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

На обґрунтування неоднакового застосування норм кримінального закону засуджена ОСОБА_1 надала копії ухвал колегій суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року та 20 червня 2017 року.

Процедура перегляду Верховним Судом України рішень касаційної інстанції регулюється виключно нормами глави 33 КПК. Тому заявники мають дотримуватись цих норм процесуального закону і тих, що регулюють процесуальну форму подання заяви про перегляд судового рішення. Відповідно до вимог статті 449 КПК у заяві про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, вимоги мають ґрунтуватися на предметі перегляду та обов'язково враховувати повноваження Верховного Суду України. У заяві особа має зазначати: а) два і більше різні за змістом судові рішення, в яких має місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального чи процесуального права у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (рішення, яке оспорюється, і конкретне рішення, яке має бути порівнюваним); б) конкретну норму (норми) матеріального чи процесуального права, яка (які) у подібних правовідносинах застосована касаційним судом неоднаково.

Перевіривши відповідність заяви засудженої ОСОБА_1 вимогам статей 448 і 449 КПК, вважаю, що вона містить недоліки, які перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження Верховного Суду України.

Відповідно до вимог статті 448 КПК у заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України зазначаються, зокрема, обґрунтування підстав для перегляду судового рішення, передбачених статтею 445 КПК, та вимоги особи, що мають ґрунтуватися на предметі перегляду та обов'язково враховувати повноваження Верховного Суду України.

Однак, заява не містить належного обґрунтування підстави для перегляду судових рішень Судом, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 КПК . Незважаючи на те, що на підтвердження вказаної підстави до заяви долучено копії ухвал суду касаційної інстанції, які, на думку заявниці, різняться за змістом з оскаржуваною ухвалою касаційного суду щодо неї, у заяві не наведено аргументів на користь подібності правовідносин, не здійснено порівняння оспорюваних висновків касаційного суду щодо цих правовідносин з порівнюваними, не конкретизовано, у чому полягає неоднакове правозастосування касаційного суду.

Крім того, статтею 449 КПК встановлено вимоги щодо долучених до заяви документів, зокрема, до заяви про перегляд судового рішення в порядку глави 33 КПК України додаються також копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 КПК.

Проте, усупереч положенням статті 449 КПК засуджена ОСОБА_1 не долучила до заяви належні копії різних за змістом судових рішень, в яких має місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, а саме статті 190 КК, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Так, додана до заяви копія ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року щодо ОСОБА_1, не підлягає порівнянню, оскільки ключовою умовою для перегляду рішення касаційного суду є наявність різних, незалежно від форми і змісту, правових висновків суду касаційної інстанції, в основі яких перебуває застосування однієї і тієї самої норми права, законом України про кримінальну відповідальність, у не менш, ніж у двох кримінальних провадженнях. Хоча у зазначеному рішенні, яке надано для порівняння, фактичні обставини суспільно небезпечного діяння, подібні за окремими елементами складу злочину, вчиненого нею, однак не уподібнюють фактичні обставини цього діяння настільки, щоб визнавати їх однаковими (тотожними) і робити висновок про помилку у виборі та неоднаковому застосуванні однієї і тієї самої норми закону про кримінальну відповідальність.

Крім того, на обґрунтування своїх доводів засуджена ОСОБА_1 надала копію ухвали колегій суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 червня 2017 року, однак це рішення не може бути як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права - статті 190 КК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, тобто з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 КПК України, оскільки воно не містить остаточного правового висновку щодо застосування норми матеріального права, яка застосована неоднаково.

Також необхідність здійснення заявницею порівняння судових рішень на предмет однаковості/неоднаковості застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах повинно бути відображено в ухвалах касаційного суду у різних справах, і ця норма має бути по-різному реально застосована судом касаційної інстанції під час розгляду справ за касаційною процедурою.

Таким чином, під час перевірки відповідності заяви вимогам КПК встановлено зазначені недоліки, які перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

На підставі наведеного, керуючись статтею 450 КПК,

у х в а л и в:

Про недоліки заяви повідомити засуджену ОСОБА_1 і надати їй строк для його усунення до 23 серпня 2017 року.

У разі, якщо зазначені недоліки не буде усунено в установлений строк, заяву буде повернуто заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2