ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №712/2967/17
Провадження №1-кп/712/229/17
21 березня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0000026, внесеного 02.03.2017 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Катеринопіль, Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середня, перебуваючи у шлюбі, маючого на утриманні доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 у військовому званні молодший сержант, 10.01.2017 приблизно о 08 год. 00 хв., в умовах особливого періоду, діючи з прямим умислом, без поважних на те причин, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, самовільно без дозволу командування залишив місце розташування військової частини НОМЕР_1 яка дислокується в АДРЕСА_2 , після чого направився до місця свого проживання у смт. Катеринопіль, Черкаської області.

Після чого ОСОБА_5 , у період з 10.01.2017 по 12.01.2017, 16.01.2017, з 19.01.2017 по 12.03.2017 тобто понад один місяць, постійно перебував за межами частини у АДРЕСА_1 , офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього.

13.03.2017 року ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе та вчинений злочин.

У судовому засіданні ОСОБА_5 , вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі. ОСОБА_5 суду пояснив, що дійсно у термін понад один місяць перебував поза межами військової частини. У скоєному правопорушенні щиросердно розкаявся, зібраних доказів і фактичні обставини кримінального провадження не оспорював, так як в обвинувальному акті все зазначено і описано вірно. Просив пробачення, а також просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорює фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_5 , та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.
Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При таких обставинах, суд вважає вину підсудного ОСОБА_5 , у скоєнні злочину доведеною та кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України, за ознаками самовільного залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду військовослужбовцем (крім строкової служби), тривалістю понад один місяць.

Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєний злочин, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_5 , раніше не судимий, перебуває у шлюбі, має на утриманні доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовільно характеризується за місцем проживання.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами що пом`якшують покарання, суд визнає з`явлення ОСОБА_5 із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, суд не вбачає.

На підставі викладеного, суд з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують покарання, а також за відсутності обставин що обтяжують покарання, призначає ОСОБА_5 , покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи вищевикладене, суд приходе до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 , без відбування покарання, а тому відповідно до ст.ст.75, 76 КК України, вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 , від відбування призначеного покарання, з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , не обирався та підстави його визначення на цьому етапі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні №0000026, заявлено не було. Процесуальні витрати, а також речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст.349, 368-370, 374, 394 КПК України суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Керуючись ст.75 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України, на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_5 , обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місці проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України протягом 30 діб до апеляційного суду Черкаської області.

Головуючий: ОСОБА_1