Справа № 359/5438/17
Провадження № 1-кс/359/1248/2017
У Х В А Л А
«18» липня 2017 року, слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
власника вилученого майна ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -
В С Т А Н О В И В :
До слідчого судді надійшло зазначене клопотання в якому прокурор зазначає, що Слідчим відділом Бориспільського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000037 від 25.01.2016, на підставі інформації Головного Управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області з приводу того, що невстановленими особами на території м. Бориспіль та Бориспільського району в порушення Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» організовано роботу гральних залів шляхом встановлення у спеціально обладнаних для зайняття зазначеною діяльністю приміщеннях відповідної комп`ютерної техніки, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 203-2 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Бориспільською місцевою прокуратурою Київської області.

10.07.2017р., на підставі ухвали слідчого судді Бориспільського міскрайонного суду Київської області було проведено обшук за адресою м. Переяслав-Хмельницький вул. на розі Набережної та Шкільної, Київської області, та вилучено документи, грошові кошти та комп`ютерну техніку.

12.07.2017р., комп`ютерну техніку визнано речовими доказами та передано на зберігання до Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області.

12.07.2017р., грошові кошти визнано речовими доказами та передано на зберігання до Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області.

12.07.2017р., документи визнано документами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Тому він вважає, що у даному випадку необхідне застосування арешту тимчасово вилученого майна з метою забезпечення доказової бази у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав.

Власник майна та його захисник в судовому засіданні відносно задоволення клопотання заперечили, та пояснили, що обшук відбувся з чисельними порушеннями норм КПК України, вилучене майно використовувалось для здійснення господарської діяльності на підставі відповідних дозволів, вилучена техніка, згідно до висновків експертів не є такою, що використовується для зайняття незаконним гральним бізнесом, маркування вилученої техніки не співпадають з маркуванням оглянутої прокурором техніки, вилучена і оглянута суми грошових коштів не співпадають, акт опису вилученого майна не складався, тому просить у клопотанні відмовити.

Слідчий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що обшук проводився ним, він не роз`яснював ст..236 КПК України, невідповідності по тексту протоколу це є технічними помилками.

Слідчий суддя в нарадчій кімнаті дослідив матеріали клопотання і дійшов наступного висновку.

Згідно до вимог ч.1,2 ст.. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Таким чином, накладення арешту на майно може мати місце лише в зазначених випадках.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Прокурор в своєму клопотанні зазначає, що у даному випадку необхідне застосування арешту тимчасово вилученого майна з метою забезпечення доказової бази у вказаному кримінальному провадженні.

Зазначені обставини відсутні у диспозиції ст..170 КПК України, а тому не можуть бути належним обґрунтуванням необхідності накладення арешту на вилучене майно.

Згідно до вимог ст..171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
У поданому клопотанні прокурором, всупереч вимогам зазначеної статті зазначено у якості обґрунтування необхідності арешту майна підстави та мета не передбачені ст..170 КПК України.
Перелік і види майна, на яке просить накласти арешт прокурор не відповідають переліку та виду майна, вилученого працівниками поліції внаслідок проведеного обшуку 10.07.2017р., що підтверджено даними протоколу обшуку, протоколу огляду майна, постанови про визнання речовими доказами та даними клопотання про накладення арешту на майно.
Прокурором не додано документи, які підтверджують право власності на вилучене майно, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, оскільки протокол допиту свідка, на покази якого посилається прокурор у клопотанні, як на доказ відсутній. Хоча ст..171 КПК України передбачено, що до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно до вимог ст..171 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Тобто, при застосуванні арешту майна необхідно поєднання двох умов: наявність необхідності такого арешту, та наявність ризиків, які передбачені ст..170 КПК України.
Як зазначалось вище, прокурором в обґрунтування необхідності накладення арешту на майно в клопотанні зазначались підстави, не передбачені ст..170 КПК України. Тобто у слідчого судді відсутня необхідна сукупність обставин, які б давали змогу вирішити питання про накладення арешту на вилучене майно.
Крім того, слід відмітити різні дані щодо вилученого майна, які містяться в протоколі обшуку, протоколі огляду, постанові про визнання речовими доказами.
Зазначене стало наслідком неналежного виконання слідчим ухвали слідчого судді про проведення обшуку.
Прокурором до клопотання додана ухвала слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області про надання дозволу на проведення обшуку.
При цьому, підставою проведення обшуку слідчий, у протоколі обшуку, зазначає ухвалу слідчого судді Бориспільського ВП, що не відповідає дійсності.
Крім того, слідчий в судовому засіданні повідомив, що він не роз`яснював особі. у присутності якої було проведено обшук, права, передбачені ст..236 КПК України, що підтверджується відсутністю зазначеного запису у протоколі обшуку.
Згідно до вимог ст..236 КПК України, другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.
При проведенні обшуку на підприємстві, в установі або організації другий примірник протоколу вручається керівнику або представникові підприємства, установи або організації.
Як зазначив слідчий у судовому засіданні, ним під час обшуку було складено лише протокол обшуку, при цьому опис вилучених документів та тимчасово вилучених речей, який, згідно вимог ст..236 ч.9 КПК України додається до протоколу обшуку, отже має бути окремим додатком до нього, - слідчим не складався.
За таких обставин у слідчого судді відсутні достатні підстави вважати, що дозвіл на проведення обшуку, безпосередньо сам обшук, опис майна та визнання його речовими доказами стосуються саме того майна, яке зазначене в клопотанні прокурора.
Крім того, в клопотанні прокурора зазначено, що СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо незаконної діяльності невстановлених осіб на території м. Бориспіль і Бориспільського району.
При цьому витяг з ЄРДР, який додано прокурором, не містить даних щодо територіальної прив`язки скоєних кримінальних правопорушень, хоча місце і час є обов`язковими ознаками об`єктивної сторони кримінального правопорушення (злочину).
За наведених обставин слідчому судді не доведено, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор вилучено взагалі в межах кримінального провадження занесеного до ЄРДР, оскільки такі дані слідчому судді не надані.
Крім того, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.

Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що клопотання не обґрунтоване і не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
У клопотанні прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області на протязі 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1