АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/93/17 Справа № б/н Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі, апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 січня 2017 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має вищу освіту, розлученого, фізичної-особи підприємця, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 20 січня 2017 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0002203 від 06.08.2016 рок, погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 , про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосовано до цього підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту та покладено на нього відповідні обов`язки.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України. Однак в обґрунтування ч.4 ст.194 КПК України вказав, що оскільки під час розгляду клопотання прокурором хоч і доведені обставини наявності підозри та наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, але не доведено обставини недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Крім цього, взяв до уваги той факт, що ОСОБА_7 , має міцні соціальні зв`язки, малолітнього сина на утриманні та стан його здоров`я.
В апеляційній скарзі, прокурор порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді від 20.01.2017 року та постановлення нової ухвали, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, прокурор зазначає, що вищезазначена ухвала слідчого судді є незаконною і підлягає скасуванню через істотне порушення кримінального процесуального законодавства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Вказує, що до клопотання були надані суттєві докази, на яких ґрунтується пред`явлення підозри ОСОБА_7 та необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які слідчий суддя безпідставно не врахував та не дав їм належної оцінки, а саме:

-копія довідки Державної прикордонної служби України №616 від 20.09.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_7 11.08.2016 року о 04:48 годин виїжджав за межі України;

-копія ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2016 року, якою було надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

-копія постанови про оголошення в розшук від 30.11.2016 року;

-протоколи допиту свідків та інші докази, які свідчать, що в діях ОСОБА_7 , вбачаються дії спрямовані на безпосереднє уникнення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування з метою уникнення відповідальності за скоєне ним кримінальне правопорушення.

При цьому прокурор звертає увагу на те, що за місцем перебування підозрюваного ОСОБА_7 , на період обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначено місце його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою з липня 2016 року він не проживає і за дозволом останнього проживає ОСОБА_9 та його малолітня дитина, про що свідчать покази ОСОБА_10 , які також були додані до матеріалів клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав; пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з наданих матеріалів судового і кримінального провадження, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції:
відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України за фактом хуліганства, а саме невстановлені особи знаходячись на АЗС №35, яка розташована по вул. Криворізькій, 17-А у м. Дніпрі, грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом із застосуванням вогнепальної зброї здійснили два постріли потерпілому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були внесені відповідно до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 серпня 2016 року /а.с.п.21/;
відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України за фактом умисного тяжкого тілесного ушкодження, а саме невстановлена особа знаходячись на АЗС №35, яка розташована по вул. Криворізькій, 17-А у м. Дніпрі, здійснила 3 постріли в область тулуба неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спричинивши, згідно висновку експерта №3547е від 16.09.2016 року, останньому тяжкі та легкі тілесні ушкодження були внесені відповідно до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 вересня 2016 року /а.с.п.24/.
01 листопада 2016 року по вказаному кримінальному провадженню було складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України, яке вручено захиснику ОСОБА_6 та сестрі ОСОБА_7 .
21 листопада 2016 року слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська було винесено ухвалу про затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою доставки в суд та розгляду клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу.
30 листопада 2016 року у зазначеному кримінальному провадженні, в порядку ст.281 КПК України винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
14 січня 2017 року ОСОБА_7 був затриманий працівниками Державної прикордонної служби України при перетині кордону, досудове розслідування поновлено. ОСОБА_7 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України та останній був доставлений в суд для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши доводи учасників судового провадження, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 14 січня 2017 року, прийшов до висновку про необхідність відмови у його задоволенні через недоведеність прокурором того факту, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.
При цьому основною підставою для відмови в задоволенні клопотання слідчого, стало те, що у підозрюваного міцні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітнього сина та його стан здоров`я.
Однак на думку колегії суддів, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 всі вищезазначені вимоги закону були дотримані не у повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про можливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, яке підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції свого рішення та частковим задоволенням клопотання слідчого.
Дослідивши фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, колегія приходить до висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України, які відносяться до категорії тяжких.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України підтверджується вагомими наявними доказами, які додані до клопотання слідчого, а саме: протоколом допиту неповнолітнього потерпілого (а. с. 45-46); протоколами допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , висновком експерта №3547е відповідно до якого, неповнолітньому потерпілому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, протоколом пред`явлення особи для впізнання, тощо.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Колегія суддів вважає, що матеріалами судового та кримінального провадження підтверджено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, ч.1 ст. 177 КПК України, які підозрюваний ОСОБА_7 може здійснити.
ОСОБА_7 перебуваючи не під вартою, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зважаючи в тому числі і на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні яких він підозрюється. На наявність вказаного ризику свідчить той факт, що підозрюваний, безпосередньо після вчинення злочину, намагався уникнути відповідальності, впливаючи через інших осіб на свідків та батьків неповнолітнього потерпілого. І вже після того, як все ж таки заява про вчинення правопорушення була подана до правоохоронних органів, підозрюваний ОСОБА_7 перетнув державний кордон та виїхав з України 11.08.2016 року.
Про наявність такого ризику як можливість впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, свідчать покази свідків ОСОБА_12 (а.с.11-12), ОСОБА_13 , який зазначив, що цивільна дружина підозрюваного намагалася врегулювати питання шляхом надання фінансової допомоги (а.с.14-15), ОСОБА_14 , який є двоюрідним братом потерпілого, стверджував, що невідомі йому особи впливали на родичів потерпілого та просили закрити кримінальну справу (а.с.17-19). Мати потерпілого ОСОБА_16 також підтверджує, що невідомі особи намагалися переконати її закрити справу, навіть працівники поліції, які пропонували домовитися мирно та взяти відкуп (а.с.36).

Отже наявними матеріалами кримінального провадження підтверджено, що ОСОБА_7 здійснював дії спрямовані на безпосереднє уникнення від кримінальної відповідальності та перераховувався від слідства.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не враховано те, що підозрюється ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення щодо неповнолітнього потерпілого, не врахована поведінка підозрюваного при вчиненні вказаних дій, а саме те, що йому інкриміновано здійснення не менше трьох пострілів з вогнепальної зброї, в тому числі в спину потерпілому. Відповідно до тверджень неповнолітнього потерпілого, в день подій, ОСОБА_7 , рухаючись в автомобілі, почав в нього стріляти, коли він зупинився примусив його стати на коліна, намагався з`ясувати про належність йому майна. Після того як він знепритомнів від болю, підозрюваний, з`ясувавши безпідставність своїх дій, не дочекавшись на місці працівників поліції, забрав потерпілого, доставивши до знайомого лікаря для огляду. В подальшому, скориставшись його станом здоров`я, підозрюваний сказав написати розписку, що претензій потерпілий до нього не має, та лише потім відвіз додому.

Також безпідставно поза увагою суду залишилися той факт, що підозрюваний тривалий час знаходився у розшуку, після отримання підозри його адвокатом 01.11.2016 року у вчиненні правопорушень, не здійснив будь-яких дій спрямованих на явку до слідчого, а лише 14.01.2017 року при перетині Державного кордону, був затриманий та доставлений в суд по ухвалі суду, для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Твердження підозрюваного ОСОБА_17 про те, що від`їжджаючи з України, він не знав про наявність кримінального провадження, спростовані матеріалами справи.

Всі вищезазначені обставини, дають підстави колегії суддів прийти до висновку про наявність ризиків зазначених в клопотанні слідчого та про те, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе запобігти доведеним ризикам.

Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, колегія суддів прийшла до висновку про те, що вони свідчать про неможливість усунення ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, встановлених щодо ОСОБА_7 , у менш обтяжливий спосіб, та вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком, до 10 березня 2017 року, включно, без визначення розміру застави у кримінальному провадженні на підставі ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком, до 10 березня 2017 року, включно, без визначення розміру застави у кримінальному провадженні на підставі ч.4 ст.183 КПК України.

Взяти підозрюваного ОСОБА_7 під варту в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3