Справа № 489/6241/15-к
кримінальне провадження
№1-кп/489/56/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районній суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
за участю:

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ;

обвинуваченого: ОСОБА_9 ;

захисника: ОСОБА_10 ;

потерпілої: ОСОБА_11 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003401 від 18.07.2015 р. на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 12.07.2015 р. близько 00 год. 05 хв., знаходячись біля будинку № 39 по вул. Південній в м. Миколаєві, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, відкрито, шляхом ривку з руки, заволодів мобільним телефоном "Нокіа Х2-02", чорного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_11 , чим завдав останній матеріальну шкоду на суму 870 грн. В подальшому з викраденим майном з місця злочину ОСОБА_9 зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
Окрім того ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 17.07.2015 р. близько 23 год. 00 хв., знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_11 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, здійснив напад поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме на ОСОБА_11 з метою заволодіння її майном та завдав не менш ніж три удари стільцем по верхнім кінцівкам та голові останньої, в результаті чого ОСОБА_11 втратила свідомість. В результаті нападу, ОСОБА_9 заволодів мобільним телефоном "Нокіа Х2-05", чорного кольору, вартістю 500 грн., жіночими спортивними брюками вартістю 200 грн. та грошовими коштами в сумі 3650 грн., що належать останній, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 4350 грн. Після чого, ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Дії обвинуваченого було кваліфіковано органами досудового розслідування як вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж) та ч.1 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений свою вину не визнав, показав, що ввечері 12.07.2015 р. він зустрівшись з товаришем та проводивши його на маршрутне таксі близько 22 год. 15 хв. з зупинки "Південна", пішов в сторону двору біля зупинки, де його окликнула потерпіла, яка в ході розмови повідомила, що не може знайти ключі від квартири. Запропонувала вжити алкогольні напої які вона дістала зі своєї сумки. Він погодився. Під час вживання алкогольних напоїв, потерпіла запропонувала йому зламати її вхідні двері, але він відмовився. Під час їх спілкування, потерпіла постійно випускала з рук свій мобільний телефон, який потім віддала йому на зберігання, домовившись про зустріч наступного дня, з метою надання їй допомоги з ремонту вхідних дверей. Показав, що під час вживання алкогольних напоїв, встановив свою флеш-карту у її телефон, для прослуховування музики.

Наступного дня прийшов у двір потерпілої близько 21 год. 00 хв., оскільки за домовленістю потерпіла повинна була зустріти його, але у дворі її не було. Він приходив до 17.07.2015 р. кожен день, але потерпілої не було.

17.07.2015 р. він знову ввечері був у її дворі, але не дочекавшись пішов в сторону пр. Жовтневого. Перейшовши проспект, побачив потерпілу, яка йшла йому на зустріч. Вона впізнала його та привіталась. На запитання чого вона не зустріла його, як домовлялись, потерпіла відповіла що в неї не виходило. В ході розмови показав її телефон, потерпіла спитала чи він цілий та сказала залишити його, після чого запропонувала знову вжити алкогольні напої. Придбавши алкогольні напої пішли у двір потерпілої, де розташувались на лавці. Знову запропонував їй віддати телефон, але вона не погодилась та повідомила, що їй необхідна його допомога, а саме їй було необхідно вигнати чоловіка з її квартири. Повідомила що цей чоловік її лякає. Він погодився допомогти, піднявся з нею у її квартиру. В квартирі знаходився чоловік, який спав на дивані. Він його розбудив та випроводив, після чого з потерпілою почали вживати горілку, яку придбали в магазині. Телефон поруч з його сім карткою в цей час лежали на столі.

Показав, що під час знаходження в нього телефону потерпілої він декілька разів їм користувався, заніс до телефонної книги телефону декілька номерів. Після того як вони вжили алкоголь, потерпіла почала поводити себе агресивно та він вирішив піти з квартири. Вийшов помити руки, а повернувшись побачив як потерпіла демонстративно схопила телефон зі столу та поклала його до своєї кофти. Попрохав її повернути його сім карту та картку пам`яті, на що вона відмовила та запропонувала йому відібрати їх у неї. На питання навіщо вона це робить, відповіді не отримав. Після того вона почала звинувачувати його в тому, що він хотів викрасти у неї телефон та схопила ніж, який лежав на столі, почала кидатись з ним на нього. Намагався словесно заспокоїти її, але вона не заспокоювалась. Після чого він висмикнув у неї ніж з рук, внаслідок чого глибоко порізав собі палець. Ніж він висмикнув та відкинув у дальній кут кімнати та почав знову заспокоювати потерпілу. Заспокоївши потерпілу він почав зупиняти кров хусткою, але при цьому забруднив свої світлі джинси кров`ю. Він попросив потерпілу дати йому щось перевдягти. Потерпіла дала йому штани, які він одягнув, а свої джинси поклав на стілець. Після того як вони випили, потерпіла почала знову поводити себе неадекватно, почала звинувачувати його у зникненні грошових коштів та побігла знов шукати ножа, а він злякавшись за своє життя пішов з квартири, залишивши в квартирі кросівки та джинси.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.ст.91,92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому у відповідності до ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Жодним з досліджених судом доказів, наданих прокурором та досліджених в ході судового розгляду не доведено вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 186 та ч. 1 ст. 187 КК України.

Надані прокурором докази, суд вважає такими, що не доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочинів поза розумним сумнівом.

Так, під час судового розгляду судом було досліджено наступні докази.

Потерпіла ОСОБА_11 показала, що 12.07.2015 р. поверталась з робочої зміни, на початку 23 год. вона підійшла до будинку АДРЕСА_3 та почала шукати ключі в сумці. Відкрила сумку, витягнула телефон і коли хотіла витягнути ключі підійшов обвинувачений, висмикнув у неї з руки телефон та пішов. Телефон марки "Нокіа Х2-02", чорного кольору на дві сім карти. В середині телефону знаходилась сім картка мобільного оператору "МТС". Обвинуваченого вона добре роздивилась, оскільки він стояв у світлій частині вулиці.

Після того вона зупинила автомобіль патрульної поліції, які повезли її до відділення поліції та вона написала там заяву. Коли вона зупиняла поліцію обвинувачений ще був в полі зору.

17.07.2017 ввечері, вона прийшла з роботи додому, але забулася по дорозі придбати молоко для котеня. Її співмешканець в цей час був у відрядженні. Вона зібралася та пішла у магазин через пр. Жовтневий на іншу сторону в магазин "24 години" на вул. Південній. Не доходячи до магазину вона побачила обвинуваченого з незнайомим їй чоловіком. Вона зайшла до магазину та після того як вийшла, обвинувачений був вже один. Під приводом вживання горілки, вона запросила та привела обвинуваченого до своєї квартири, маючи на меті повернути свій телефон. Прийшовши додому близько півночі, вона налила обвинуваченому горілки, він випив та через 15 хв., після того вона почала просити обвинуваченого повернути її телефон, який тиждень тому він вирвав у неї з рук, він показав їй її телефон, а вона в цей час вихопила телефон з його руки, після чого обвинувачений почав бити стільцем їй по голові, в неї почалася кровотеча, вона почала підніматись та після чого втратила свідомість. Під час їх боротьби вона відштовхнула обвинуваченого, внаслідок чого останній впав на сервант та порізався склом. Від ударів вона прикривалась, внаслідок чого на руках в неї були крововиливи.

Коли опритомніла, виявила, що зник її мобільний телефон "Нокіа Х2-05", вартістю 500 грн., який вона придбала замість викраденого, грошові кошти в сумі 3650 грн., які знаходились в її сумочці, спортивні брюки вартістю 200 грн., але залишилися брюки та кросівки обвинуваченого, на яких була кров. Показала, що заявила в поліцію на 3 день. Зникнення грошей та мобільного телефону також виявила не у день нападу.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.07.2015 р., відповідно до якого, ОСОБА_11 заявила про те, що 12.07.2015 р. близько півночі, раніше не знайомий чоловік, знаходячись біля буд. № 39 по вул. Південній, відкрито, шляхом ривку заволодів мобільним телефоном марки "Нокіа Х2", чорного кольору, вартістю 870 грн.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.07.2015 р. відповідно до якого ОСОБА_11 заявила про те, що 17.07.2015 р. близько 23 год. 00 хв., невідома особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , нанесла їй тілесні ушкодження.

Графи щодо наявності матеріальної шкоди та застосування фізичного насильства щодо потерпілої не заповнені.

Протокол огляду місця події від 21.07.2015 р., відповідно до якого, в квартирі АДРЕСА_2 , виявлено чоловічі штани, пояс, кросівки, хустинку зі слідами бурого кольору, які також маються і на постільній білизні ліжка. Виявлені чоловічі штани, пояс, кросівки, хустинку було вилучено та опечатано.
Протокол огляду предмету від 23.07.2015 р., відповідно до якого, було оглянуто мобільний телефон "Нокіа Х2-02" в якому знаходилася сім-картка та накопичувач пам`яті, що не належать потерпілій. Під час огляду сім картку мобільного оператору "Лайф" та накопичувач пам`яті "Тошиба" було вилучено. Мобільний телефон повернуто потерпілій під розписку.
Протокол пред`явлення особи для впізнання від 23.07.2015 р., відповідно до якого, ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_9 як чоловіка, який 17.07.2015 р. близько 23 год. 00 хв. за місцем її проживання, із застосуванням насильства, заволодів її мобільним телефоном "Нокіа Х2-05", грошима в сумі 3650 грн., та на момент впізнання був одягнений у її спортивні штани.
Протокол проведення слідчого експерименту від 28.08.2015 р., відповідно до якого, потерпіла ОСОБА_11 показала, як 12.07.2015 р. близько 23 год. 40 хв. біля будинку № 43 по вул. Південній, ОСОБА_9 якого вона впізнала, вирвав у неї з руки мобільний телефон "Нокіа Х2-02", та як 17.07.2015 р. близько 00 год. 50 хв., ОСОБА_9 , якого вона запросила до себе додому, після вживання горілки, віддав їй мобільний телефон, що раніше викрав у неї, вдарив її стільцем по голові, після чого вона втратила свідомість, а коли прийшла до тями, то виявила зникнення мобільного телефону "Нокіа Х2-05", грошових коштів в сумі 3650 грн. та жіночих брюк, а також залишені ОСОБА_9 кросівки, брюки, ремінь та хустку.
Протокол огляду від 10.09.2015 р., відповідно до якого, в приміщенні СІЗО м. Миколаєва ОСОБА_9 видав працівникам міліції штани, які за його поясненнями дала потерпіла ОСОБА_11 .
Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 10.09.2015 р., відповідно до якого, ОСОБА_11 впізнала штани, які ОСОБА_9 викрав за місцем її проживання.
Висновком експерта № 1033 від 22.07.2015 р., відповідно до якого у ОСОБА_11 виявлені ушкодження у вигляді крововиливів і саден в області обличчя, крововиливів грудної клітини та правої верхньої кінцівки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та утворились від дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки, ноги, стіл, можливо у строк зазначений потерпілою, а ушкодження в області правої верхньої кінцівки могли утворитися і при самообороні.
Висновком експерта № 537 від 05.08.2015 р., відповідно до якого, кров ОСОБА_9 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В ізосерологічної системи АВО.
Висновком експерта № 538 від 05.08.2015 р., відповідно до якого, кров ОСОБА_11 відноситься до групи В з ізогемаглютинінами анти-А ізосерологічної системи АВО.
Висновком експерта № 539 від 07.09.2015 р., відповідно до якого на штанах, вилучених при огляді місця події 21.07.2015 р. виявлена кров людини походження якої не виключається від ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Дані серологічного дослідження не виключають можливості змішування крові в плямах.
На реміні, кросівку на праву ногу, знайдена кров людини походження якої не виключається від ОСОБА_9 .
Постановою про визнання і приєднання до справи речових доказів від 10.09.2015 р., сім картку оператору "Лайф" з номером НОМЕР_1 , накопичувач пам`яті "Toshiba" 16 Gb, мобільний телефон "Нокіа Х2-02", чоловічі штани з рідиною бурого кольору, чоловічий ремінь, пара кросівок чоловічих, спортивні штани синього кольору з накладними кишенями з боку та білими вставками, зразки крові ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , було визнано речовими доказами.
Суд вважає недопустимими наступні докази.

Висновок експерта № 539 від 07.09.2015 р., оскільки експертом проводилось дослідження речей вилучених під час огляду місця події з порушенням приписів КПК України. Так в протоколі огляду місця події від 21.07.2015 р. міститься лише загальна фраза, що виявлені речі вилучено та опечатано. При цьому не зазначено що саме, яким чином та як було опечатано слідчим.
Протокол пред`явлення особи для впізнання від 23.07.2015 р., відповідно до якого, ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_9 , з огляду на те, що під час впізнання ОСОБА_13 був одягнутий у штани потерпілої, що є порушенням вимог КПК України щодо проведення такої слідчої дії.
Ксерокопію коробки телефону Х2-05 (т.1. а.с.65).
Покази потерпілої, що містяться в протоколі огляду телефону, оскільки останні повинні надаватися нею під час допиту в суді.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно до приписів ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Враховуючи, що жодний з досліджених судом доказів не доводить вину обвинуваченого поза розумним сумнівом, в межах висунутого обвинувачення, суд усі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого тлумачить на його користь, та вважає необхідним обвинуваченого виправдати, у зв`язку із недоведеністю вчинення кримінального правопорушення саме обвинуваченим.

Досліджені судом докази не доводять вину обвинуваченого поза розумним сумнівом.
Так, вирішальними для розгляду цієї справи є покази потерпілої, які є прямими доказами. Інші досліджені судом докази є непрямими, однозначно не підтверджують як покази потерпілої так і покази обвинуваченого.
Зурахуванням досліджених судом доказів, покази потерпілої судом до уваги не приймаються, оскільки є сумнівними з огляду на наступне.

Як показала потерпіла, у день вчинення грабежу стосовно неї, вона зупиняла автомобіль патрульної поліції, які повезли її до відділення поліції де вона написала заяву.

Проте досліджена судом заява про вчинення щодо неї грабежу датована 23.07.2015 р. (день затримання обвинуваченого), а не 12.07.2015 р. Під час судового розгляду не було досліджено жодного доказу на підтвердження повідомлених потерпілою обставин звернення до поліції 12.07.2015 р.

Також, повідомлені потерпілою фактичні обставини щодо вчиненого щодо неї розбійного нападу (аналогічні тим, що закріплені в протоколі слідчого експерименту), не узгоджуються з іншими письмовими доказами дослідженими судом.

Так, потерпіла впізнавши обвинуваченого не повідомила про це правоохоронні органи, а вирішила його затримати самотужки. Коли відібрала в обвинуваченого свій мобільний телефон, обвинувачений почав наносити їй удари. Під час їх боротьби вона відштовхнула обвинуваченого, внаслідок чого останній впав на сервант та порізався склом.

В ході досудового розслідування та судового розгляду не було досліджено жодного доказу щодо медичного огляду ОСОБА_13 та характеру отриманого ним поранення. Не встановлено внаслідок чого останнім отримано поріз, в результаті якого опинилась кров на вилученій одежі.

Так за версією потерпілої поріз обвинуваченим отримано в результаті порізу об розбите скло серванту, але такі її покази не знайшли свого підтвердження в протоколі огляду місця події від 21.07.2015 р.

Також заслуговує на увагу і те, що потерпіла вказує, що зверталась до правоохоронних органів на третій день після нападу, а заяву датовано лише 23.07.15 р., тобто через тиждень.

Жоден з досліджених судом доказів не спростовує покази обвинуваченого стосовно фактичних обставин повідомлених останнім щодо подій 12.07.2015 р. та 17.07.2015 р. поза розумним сумнівом.

Під час досудового розгляду та судового слідства не з`ясовано наявності в потерпілої та походження грошових коштів в сумі 3650 грн., хоча сама потерпіла повідомляла, що це за кошти (виручка за зміну в магазині в якому вона працювала), що унеможливлює перевірку достовірності її показів.

Потерпілою також повідомлялось про викрадення в неї ОСОБА_13 мобільного телефону "Нокіа Х2-05".

Під час судового розгляду до матеріалів кримінального провадження було долучено ксерокопію коробки з-під мобільного телефону Х2-05. На вказаній ксерокопії не міститься навіть ІМЕІ мобільного телефону, за наявності якого можливо було б встановити його місцезнаходження, перевірити на достовірність як покази потерпілої так і покази обвинуваченого.

Також, факт наявності в мобільному телефоні потерпілої Нокіа Х2-02 сім картки та флеш карти обвинуваченого, з урахуванням сумнівності показів потерпілої, сам по собі не доводить винуватості обвинуваченого у вчинені щодо потерпілої грабежу. Окрім того під час огляду вказаного телефону слідчим не оглядався журнал викликів, не встановлено чи користувався ОСОБА_13 вказаним телефоном, чи здійснював з нього телефонні дзвінки, чи змінював телефонну книгу вказаного телефону.
Також є незрозумілим на підставі яких доказів, досліджених під час судового розгляду, стороною обвинувачення зроблено висновок про виникнення у ОСОБА_13 раптового умислу на здійснення нападу на ОСОБА_11 , поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, з метою заволодіння її майном, що і стало причиною для зміни обвинувачення в суді. Потерпіла ОСОБА_11 під час допиту показала, що ОСОБА_13 почав її бити внаслідок того, що вона забрала та сховала свій мобільний телефон Нокіа Х2-02. Окрім того досліджені судом докази не містять і об`єктивних обставин, які б вказували на втрату потерпілою свідомості.
Заслуговує на увагу і той факт, що з досліджених судом матеріалів, а саме: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.07.2015 р., в якому потерпіла повідомляє про нанесення їй тілесних ушкоджень та висновку експертизи щодо тяжкості отриманих потерпілою тілесних ушкоджень вбачається, що потерпілій були завдані легкі тілесні ушкодження. Проте, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 337 КПК України висунуте обвинувачення не дозволяє суду змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

У зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень, цивільний позов ОСОБА_11 слід залишити без розгляду.
Керуючись ст.ст. 100, 128, 374, 375, 532 КПК України, суд,
УХВАЛИВ
ОСОБА_14 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України, та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень.

Цивільний позов ОСОБА_11 залишити без розгляду.
Речові докази: мобільний телефон "Нокіа Х2-02", спортивні штани - повернути потерпілій ОСОБА_11 , чоловічі штани, ремінь та кросівки, сім-карту "Лайф", накопичувач пам`яті "TOSHIBA"- повернути ОСОБА_9 , зразки крові ОСОБА_11 та ОСОБА_9 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя