Дата документу Справа № 333/7383/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/623/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/7383/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 286 ч. 1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0007034, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2017 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, українки, маючої середню освіту, не одруженої, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України;

в с т а н о в и л а:
вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 3 400 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 26.11.2016 року приблизно о 08 год. 10 хв. водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ», д.н. НОМЕР_1 , здійснювала рух по проїжджій частині вул. Автозаводська від вул. Барикадна в напрямку вул. Луначарського в м. Запоріжжя. В цей же час ОСОБА_7 , діючи в якості пішохода, напроти будинку № 16 по вул. Автозаводська почала перетин проїжджої частини вказаної вулиці, рухаючись по нерегульованому пішохідному переходу, зліва направо за ходом руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_8 . Водій ОСОБА_8 під час руху перед нерегульованим пішохідним переходом, маючи об`єктивну можливість виявити нерегульований пішохідний перехід, який позначено відповідною дорожньою розміткою, а також пішохода ОСОБА_7 , що перетинає проїжджу частину по ньому, та прийняти своєчасні заходи, спрямовані на зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху його об`їзду, вказаних заходів не прийняла та продовжила подальший рух, скоївши наїзд передньою лівою частиною керованого нею автомобіля на пішохода ОСОБА_7 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 4754 від 19.12.2016 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого поперечного перелому 1-ї клиновидної кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, закритих переломів 2-ї та 3-ї клиновидних кісток, закритих крайових переломів основ 2,3,4 плесневих кісток, закритого крайового осколкового перелому човноподібної кістки лівої стопи, крововиливів з набряком м`яких тканин пальців лівої стопи, масивного крововиливу в області правої гомілки, масивного крововиливу лівої гомілки, що в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але такими, що спричинили довгостроковий розлад здоров`я, більше 21 дня. Згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод № 983/16 від 09.12.2016 року, невідповідність дій водія ОСОБА_8 . Правилам дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

В апеляційній скарзі обвинувачена, не оскаржуючи фактичні обставини справи, не в повній мірі погоджується у призначеному їй додатковому покаранні в частині позбавлення її права керування транспортними засобами на 1 рік. Вважає, що суд першої інстанції не зазначив мотивів та підстав призначення їй додаткового покарання, а тому судовий розгляд є неповним. Просить апеляційний суд дослідити докази, які підтверджують її працевлаштування підприємцем, робота якого пов`язана з використанням транспортного засобу. Крім того, врахувати, що вона раніше не притягувалась до кримінальної чи адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху; позбавлення права керувати транспортними засобами, призведе до фактичної втрати роботи, що матиме негативні наслідки щодо можливості відшкодувати шкоду потерпілій, яка може вийти поза межі страхового відшкодування.

На підставі викладеного, просить дослідити додаткові докази, які характеризують ОСОБА_8 та змінити вирок районного суду, скасувавши призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення її права керування транспортними засобами на 1 рік. В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: обвинувачену ОСОБА_8 , зокрема і в останньому слові, яка просила задовольнити апеляційну скаргу; прокурора та потерпілу ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, кваліфікація дій останньої, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку за цим злочином, сторонами провадження не оспорюються, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією, не перевіряються.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, дані про її особу, відсутність обставин, що обтяжують покарання та щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , і призначив покарання у вигляді штрафу, в межах санкції частини першої статті 286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Зазначені в апеляційній скарзі обставини не дають колегії суддів вважати призначення ОСОБА_8 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами занадто суворим або несправедливим, оскільки саме керуючи транспортним засобом, обвинувачена скоїла злочин, поставивши під загрозу життя інших осіб.

Отже, призначене районним судом покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових злочинів.

З урахуванням викладеного, і оскільки, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, підстав для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, скасування вироку повністю чи частково та ухвалення нового вироку, або скасування вироку повністю чи частково та закриття кримінального провадження, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2017 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4