Справа №636/852/17
Провадження №1-кп/636/228/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2017 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України "Про оборону України», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
Так, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №170 від 11.08.2016 року, ОСОБА_3 зарахований до списків військової частини польова пошта НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду гранатометника 2 відділення 2 взводу 9 роти 3 механізованого батальйону, військове звання солдат.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства. Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.
Являючись військовослужбовцем за контрактом, солдат ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, а саме -08.09.2016 року солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, керуючись раптово виниклим бажанням тимчасово ухилитись від проходження військової служби з метою використання одержаного в такий спосіб вільного часу, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно,
порушив вимоги зазначеного вище законодавства та самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому, солдат ОСОБА_3 самостійно припинив злочинну діяльність і 11.02.2017 року прибув до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 . Увесь час перебуваючи поза місцем проходження військової служби, солдат ОСОБА_3 знаходився у м. Харків за адресою: АДРЕСА_1 , проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходження військової служби.
Таким чином солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді гранатометника 2 відділення 2 взводу 9 роти 3 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , 08.09.2016 року самовільно залишив вказану військову частину, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та продовжував ухилятися від військової служби до 11.02.2017 року.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони зазначені в обвинувальному акті.
За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження всіх доказів по справі, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює, крім того учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи, а саме: допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого:
- згідно службової характеристики - обвинувачений під час проходження військової служби зарекомендував себе з позитивної сторони (а.к.п.63);
- довідки головного лікаря КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» від 16.02.2017 року за №1102 та головного лікаря Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні за №3 від 10.03.2017 року за №01-21/2665 свідчать про те, що обвинувачений на обліку у лікаря нарколога та психіатра у вказаних закладах не перебуває (а.к.п.30,34);
Дослідивши, співставивши та проаналізувавши вивчені в справі докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та таких, що в сукупності з іншими наведеними доказами дозволяють суду зробити обґрунтований висновок про те, що обвинувачений своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та суспільну небезпеку скоєного, особу обвинуваченого, позитивно характеризуючі особу дані, пом`якшуючою покарання обставиною є щире каяття, обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, згідно якої особі, що скоїла злочин повинно бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75 та 76 КК України, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 374 - 376 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця мешкання, періодично з`являтися на реєстрацію.
Нагляд за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , а в разі його звільнення з військової служби - на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_3 та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча: