Справа №592/5511/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/252/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 травня 2017 року про накладення арешту на майно вилучене 20 травня 2017 року під час огляду місця події на неогородженій дачній ділянці № НОМЕР_1 , яка знаходиться в ДК «Учитель - 3», та розташована на землях Садівської селищної ради Сумського району,

з участю прокурора - ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , в якій він просить:

- скасувати ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 травня 2017 року про арешт 4 ключів та пластикового брелка з сигналізацією автомобіля ОСОБА_7 ВАЗ 21099 д.н. НОМЕР_2 ;

- повернути їх власнику.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 травня 2017 року клопотання слідчого про арешт майна задоволено частково та накладено арешт на майно: ключі в кількості 4 штуки та пластиковий брелок з сигналізацією до автомобіля, які були вилучені з транспортного засобу ВАЗ 21099 д.н. НОМЕР_2 під час огляду місця події від 20.05.2017 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що:

- зазначене в клопотання слідчого майно відповідає критеріям зазначеним в ст. 98 КПК України;

- зазначене майно може бути використано як доказ;

- арешт має бути накладено з метою запобігання можливого його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження;

- не застосування арешту майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Вимоги поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 мотивовані тим, що:

- слідчий суддя накладаючи арешт на майно згідно ч. 2 ст. 170 КПК України мав би врахувати підстави зазначені в ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме: майно використане як знаряддя злочину, надане з метою схилити до вчинення злочину, є предметом злочину або набуте в результаті злочину. Жодній з вище перелічених підстав ключі та брелок не відповідають;

- при накладенні арешту на майно слідчим суддею не враховано обставини, які склалися в сім`ї ОСОБА_7 , а саме те, що його дружина хворіє на цукровий діабет в тяжкій стадії та вони мають малолітню дитину. Автомобіль та телефон може знадобитися для надання термінової медичної допомоги дитині чи дружині;

- в даному випадку не враховано співрозмірність обмеження права власності, вданому випадку можливо було застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту, дозволивши користуватися майном.

У зв`язку з вище наведеним при вирішенні питання про арешт 4 ключів та пластикового брелка з сигналізацією до автомобіля ОСОБА_7 слідчим суддею порушено ст. 173 КПК України, а саме не враховано відсутність правової підстави для арешту майна, відсутність конфіскації майна та цивільного позову, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи захисника ОСОБА_9 , що діє в інтересах ОСОБА_7 та самого ОСОБА_7 , які повністю підтримали апеляційну скаргу захисника з мотивів зазначених в ній, прокурора, котрий заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 19 травня 2017 року внесено до ЄРДР за № 0000286 відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 3 ст. 15 ч. 3ст. 185 КК України.

Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 підозрюється у тому, що 19 травня 2017 року о 17.30 год. разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 привіз осіб, які не знали про злочинні наміри останнього, що надають послуги по розпилюванню та перевезенню металобрухту, до дачної ділянки 12, розташованої в ДК «Учитель - 3» на землях Садівської селищної ради, Сумського району та належної ОСОБА_12 .

ОСОБА_10 запевнивши осіб, що надають послуги з розпилювання та перевезення металобрухту, що на вище зазначеній дачній ділянці знаходиться його металевий будиночок і наказав вище зазначеним особам його розпиляти.

В подальшому під час скоєння вказаних дій приїхали працівники поліції та перешкодили ОСОБА_10 довести його злочинні дії до кінця.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що майно зазначене в клопотанні слідчого (а.п. 1-3) вилучене 20 травня 2017 року під час огляду автомобіля ВАЗ 21099 д.н. НОМЕР_2 , належний ОСОБА_7 і який перебував на території Сумського РВП ГУ НП в Сумській області.

Крім того, матеріалами кримінального провадження (а.п. 4 - 30) підтверджується обґрунтованість підозри повідомлено ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги про недотримання слідчим суддею вимог ч. 2 ст. 170 КПК України та ч. 2 ст. 167 КПК України то їх вважати обґрунтованими не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження можуть бути використанні матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що майно зазначене в клопотанні слідчого було тимчасово вилученим майном.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, серед іншого, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що майно вилучалося із автомобіля належного ОСОБА_7 , який у свою чергу був виявлений і вилучений працівниками поліції на місці злочину, а саме біля дачної ділянки НОМЕР_1 , розташованої в ДК «Учитель - 3» на землях Садівської селищної ради, Сумського району.

З матеріалів кримінального провадження також вбачається і зазначене не заперечується захисником, що автомобіль ОСОБА_7 використовувався для приїзду на місце вчинення кримінального правопорушення у вчиненні якого останній підозрюється, а виявлене в ньому майно дозволяло використовувати вище зазначений автомобіль, тому підстав вважати, що вказані речі не мають жодного доказового значення не має.

Таким, чином слідчий суддя в ухвалі роблячи висновок про можливе значення вказаного майна, як доказу у кримінальному провадженні врахував правові підстави передбачені ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 170 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи апеляційної про те, що при накладенні арешту на майно слідчим суддею не враховано обставини, які склалися в сім`ї ОСОБА_7 , а саме те, що його дружина хворіє на цукровий діабет в тяжкій стадії та вони мають малолітню дитину. Автомобіль та телефон може знадобитися для надання термінової медичної допомоги дитині чи дружині і в даному випадку не враховано співрозмірність обмеження права власності, оскільки можливо було застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту, дозволивши користуватися майном, на думку колегії в цілому не спростовує правильність рішення слідчого судді, оскільки у апеляційній скарзі не наведено будь-яких доводів про те, що телефон на який накладено арешт є єдиним засобом зв`язку у сім`ї.

Крім цього, стороною захисту не наведено обґрунтованих доводів про те, що:

- ОСОБА_11 , яка як вбачається з виписки з історії хвороби № 20106, проживає в с. Білогриве Кролевецького району є дружиною підозрюваного ОСОБА_10 ;

- батьком малолітнього ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_10 , при тому що у свідоцтві про народження останнього зазначено батьком ОСОБА_14 ;

- наявність хвороби у ОСОБА_11 саме на цей час (а не станом на 2015 рік як зазначено у довідці);

- неможливості надання термінової медичної допомоги іншим шляхом в т.ч. і шляхом виклику карети швидкої допомоги. При тому, що відсутні дані про наявність таких випадків.

Поряд з цим, накладаючи арешт на частину майна, зазначеного в клопотанні слідчого, слідчий суддя повністю врахував відповідність майна критеріям ч.1 ст. 98 доказове значення вказаних речей (в тому числі і як знаряддя злочину) та положення ч. 2 ст. 173 КПК України, та наслідки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження для розслідування вказаного кримінального провадження. Саме з метою збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчудження слідчий суддя наклав арешт на зазначене майно, врахувавши, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, що на думку колегії є цілком обґрунтованим.

Крім того, колегією суддів приймається до уваги пояснення ОСОБА_15 в суді апеляційної інстанції про те, що право керування він може передати своїй цивільній дружині.

Таким чином, слідчий суддя, на думку колегії суддів, постановив ухвалу, яка відповідає вимогам КПК України та правовим позиція ЄСПЛ, з якої вбачається, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22травня 2017 року, якою клопотання слідчого про арешт майна задоволено частково та накладено арешт на майно вилучене 20 травня 2017 року під час огляду місця події залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно

суддя Апеляційного суду

Сумської області ОСОБА_2