Провадження № 11-кп/795/1318/2016
Категорія - в порядку виконання вироку. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

засудженої ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

представника ЧВК № 44 ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, в м. Чернігові апеляційні скарги засудженої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Красноярськ-26, Російської Федерації, засудженій 10 липня 2014 року Славутицьким міським судом Київської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 70, 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, відмовлено в задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від покарання.

Рішення суду обґрунтоване тим, що засуджена не заслуговує на умовно - дострокове звільнення як особа, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення і не готова до самокерованої правослухняної поведінки.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_6 просить рішення суду першої інстанції скасувати, застосувати до неї ст. 81 КК України та звільнити умовно - достроково від покарання, мотивуючи тим, що вона порушень режиму утримання в колонії не допускала та не мала зауважень з боку адміністрації виправного закладу, має заохочення від начальника Чернігівського слідчого ізолятору. Звертає увагу на відсутність у характеристиці з виправної установи фактів, які б характеризували її з негативного боку, в зв`язку з чим висновок суду про те, що вона задовільно характеризується вважає необґрунтованим.

В її характеристиці не зазначено, що вона регулярно відвідує богослужіння і саме той факт, що вона є християнкою є причиною, з якої вона не може приймати участь у культурно-масових заходах установи. Невиконання нею норми виробітку пов`язане, із наявністю тяжкого захворювання, яке призводить до швидкого стомлювання, але не зважаючи на це, вона з перших днів перебування у виправній установі працевлаштована на швейному виробництві і нарікань на якість виконаних робіт, не має.

Вдома на неї чекають батьки пенсійного віку, які є постраждалими він наслідків аварії на ЧАЕС, страждають тяжкими захворюваннями та потребують її догляду.

В апеляційній скарзі захисник засудженої адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову, якою клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення задовольнити, мотивуючи тим, що за час відбування покарання засуджена порушень дисципліни не допускала, стягнень не мала, приймає участь в програмах виховного впливу. На думку захисника, адміністрація установи виконання покарань, при наданні характеристики на ОСОБА_6 була необ`єктивною, остання заслуговує на умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідача, засуджену та її захисника, які просили про задоволення апеляційних скарг, представника колонії та прокурора, які заперечувала проти доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали судового провадження, матеріали особової справи засудженої та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає залишити їх без задоволення.

Положення ст. 81 КК України передбачають можливість для осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, після фактичного відбуття певної частини покарання, при сумлінній поведінці і ставленні до праці, бути звільненими умовно-достроково від невідбутої частини покарання.

Саме по собі фактичне відбуття частини покарання, автоматично не зобов`язує суд звільнити особу умовно-достроково від покарання.

Засуджена ОСОБА_6 відбула встановлену законом частину строку покарання, з урахуванням застосування до неї нової редакції ч. 5 ст. 72 КК України, в умовах слідчого ізолятору.

Проте, характеризується як особа, що здатна до самокерованої правослухняної поведінки лише за умови суворого контролю, позитивного впливу та підтримки з боку оточення, потребує подальшого контролю за поведінкою та тільки розпочала шлях виправлення (а.п. 111).

За час перебування в Чернігівській виправній колонії № 44, з 14 листопада 2014 року, не має жодного заохочення.

У цілому характеризується як особа, яка усвідомлює свою провину, виявляє прагнення змінити свою поведінку на соціально-прийнятну, але не докладає вольових зусиль.

Відповідаючи на питання в суді апеляційної інстанції, представник колонії пояснювала, що засудженій ОСОБА_6 доручена робота, відповідно до її фізичних можливостей. З урахуванням стану здоров`я засуджених, їм доручається легка праця. Засуджена ОСОБА_6 не виконує денного завдання через незацікавленість в роботі.

Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки стримування від порушень режиму відбування покарання і внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки, що виражається в участі в суспільному житті, прагненні спокутувати вину за вчинений злочин, в наявності заохочень.

Питання про можливість умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_6 від покарання, було предметом розгляду комісії Чернігівської виправної колонії № 44, яка прийняла рішення про відмову в направленні матеріалів до суду, так як засуджена не довела свого виправлення (а.о.с.112).

При цьому, опитувальний аркуш містить одноголосне твердження про те, що ОСОБА_6 не заслуговує на застосування ст. 81 КК України (а.о.с. 105).

Посилання засудженої на хворобливий стан, потребу у постійному прийнятті ліків, на її сімейне становище, могли бути враховані судом при обранні виду та строку покарання, тоді як для застосування ст. 81 КК України, названі обставини, не мають значення.

Аргументи засудженої та її захисника, що віросповідання, перешкоджає участі в культурно-масових заходах установи, є безпідставними. Програми диференційного виховного впливу Духовне відродження навпаки, сприяють участі в культурно - масових заходах з релігійним ухилом.

Саме сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженої, чого у поведінці засудженої ОСОБА_6 не вбачається.

За таких обставин рішення суду першої інстанції, що засуджена ОСОБА_6 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від покарання, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на вимогах матеріального і процесуального закону і є правильним.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404- 405, 407, 532, 539 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги засудженої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 листопада 2016 року про відмову ОСОБА_6 в умовно - достроковому звільненні від покарання, без змін.

Ухвала набуває законної сили після проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12