НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/1852/17
Провадження № 1-кп/0182/426/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.05.2017 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2017 року за № 000030 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Помічна Новоукраїнського району, Кіровоградської області, не одруженого, не працюючого, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Нікополь Дніпропетровської області, з неповною середньою освітою, учень 12-А класу КЗ «НСЗШ 1-3 ступеню №4», зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

представника служби у справах

дітей Нікопольської

міської ради ОСОБА_7 ,

представника СП ВП ОСОБА_8 ,

представника органу пробації ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10

законного представника ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що ОСОБА_4 є неповнолітнім, використовуючи довірливі відносини, шляхом здійснення психологічного впливу на ОСОБА_4 , який виразився у вмовляннях, запевненні щодо безкарності вчинених діянь та обіцянні матеріальної вигоди, з метою викликати у нього корисливі почуття та рішучість взяти участь у злочинах, 23.01.2017 року близько 23 години а також наступного дня 24.01.2017 року близько 02 години, прийшовши за місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , надав поради про місце й спосіб вчинення злочину і умовив неповнолітнього ОСОБА_4 спільно з ним вчинити кримінальні правопорушення, тобто умисно втягнув неповнолітнього у злочинну діяльність.

Вказані дії ОСОБА_3 мають правову кваліфікацію за ч. 1 ст.304 КК України - втягнення неповнолітнього у злочину діяльність.

Так, 23.01.2017 року, приблизно о 23годині, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , знаходились поблизу станції Нікополь, де в них виник умисел, направлений на заволодіння майном, що належить ПАТ «Українська залізниця» РФ «Придніпровська залізниця» Апостолівської дистанції сигналізації та зв`язку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, за попередньою змовою групою осіб, діючи з єдиним умислом в досягненні злочинного результату, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу потрапили на територію станції Нікополь, у м. Нікополі, Дніпропетровської області, де, будучи впевненими, що за їх ніхто не спостерігає, підійшли до світлофору М9, з якого таємно, умисно, із корисливих мотивів, за допомогою плоскогубців, відчинивши металеву коробку викрали трансформатори ПОБС-ЗА у кількості 2шт., ринкова вартість одного трансформатору ПОБС-ЗА, відповідно до висновку товарознавчої експертизи №38/12.1/56 від 23.03.2017 складає 1575 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заподіяли ПАТ «Українська залізниця» РФ «Придніпровська залізниця» Апостолівської дистанції сигналізації та зв`язку матеріальну шкоду на загальну суму 3150 грн. З місця злочину втекли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на незаконне викрадення чужого майна, 24.01.2017 року, приблизно о 02 годині, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом вільного доступу повторно потрапили на територію станції Нікополь у м. Нікополі, Дніпропетровської області, та впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, підійшли до світлофору М53, з якого таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, за допомогою плоскогубців, відчинивши металеву коробку викрали трансформатор ПОБС-ЗА, ринкова вартість якого, відповідно до висновку товарознавчої експертизи №38/12.1/56 від 23.03.2017 р. складає 1575 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заподіяли ПАТ «Українська залізниця» РФ «Придніпровська залізниця» Апостолівської дистанції сигналізації та зв`язку матеріальну шкоду на суму 1575 грн. З місця злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Вказані умисні дії ОСОБА_3 і ОСОБА_11 мають правову кваліфікацію за ч. 2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб. А за епізодом вчинення крадіжки 24.01.2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що він знайомий з ОСОБА_12 з 2002 року, оскільки навчалися в одній школі та поряд проживали. Він точно зав, що останній є неповнолітнім, бо менший за віком за нього. Він прийшов до нього додому після 22 години і знаючи, що у ОСОБА_4 скрутне матеріальне становище запропонував йому піти на станції і оглянути трансформатори з метою їх викрадення. ОСОБА_13 одразу не погоджувався. Але він сказав, що знає людей, які їх викрадали. Розповідали йому про це і їм нічого не було. Це швидкий спосіб заробити грошей і він сам розбереться з дротами, щоб вдарило струмом. Після вмовлянь ОСОБА_13 погодився вже на станції коли побачили металеву коробку відчинили побачили там трансформатор як він виглядає. Повернулися додому до ОСОБА_4 взяли пасатижі та особисто він перекусив дроти і витягли деталі, які несли на здачу в пункт лому, але по дорозі зустріли хлопця, який попросив у них продати викрадений трансформатор і вони продали за 180 гривень. Після чого вернулися знову та станцію, в районі вул. П. України відшукали інший ящик, який відчинили і звідти повторно викрали трансформатор, який одразу ж здали на пункт приймання металобрухту, який розташований в районі автовокзалу на «селянському ринку». При цьому він зняв коробку а вже ОСОБА_13 перекусив дроти. В скоєному він щиро розкаюється і просить надати шанс виправитися.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав повністю і пояснив, що він тривалий час доглядав за хворою бабусею. Яка фактично виховувала його та рідну сестру, бо мати проживала з іншим чоловіком і залишила їх. Йому важко дається навчання і він має багато пропусків у вечірній школі, оскільки йому доводиться заробляти на життя. Дійсно до нього прийшов після 22 години ОСОБА_14 з яким у них дуже добрі відносини і спочатку запропонував переночувати у нього, але він відмовився, бо матері вдома не було, а спали його зведені брат та сестра, яким відповідно 7 та 8 років і він наглядав за ними. Потім ОСОБА_14 почав вмовляти його розповідаючи про можливість викрадення трансформаторів. Говорив, що знає осіб, які цим займалися, щодня ходить через територію станції та не бачив там охорони, тому можна вчинити непомітно крадіжку і легко заробити гроші, які йому були дуже потрібні. Крім того, він боявся, йому було «стрёмно», щоб не вдарило електричним струмом. Він пішов з ним, але на вчинення крадіжки погодився лише тоді, коли вони побачили металевий ящик, який відчинили з цікавості та повернулися а пасатижами за допомогою яких ОСОБА_14 перерізав проводи та вони викрали деталі. Викрадені трансформатори продали, гроші порівну поділили і свою частку він витратив на придбання ліків для бабусі. Вважає, що злочин він вчинив піддавшись впливу ОСОБА_3 , який спокусив його тим, що можна легко заробити гроші, бо він мав реальну потребу в них.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 його мати ОСОБА_11 , яка визнана цивільним відповідачем пояснила, що з сином спільну мову не находить і не цікавиться його життям, оскільки має менших дітей від іншого шлюбу, яких виховує сама. Про обставини вчинення злочину їй нічого невідомо. Позовні вимоги вона визнає повністю і при можливості вживе заходів для відшкодування шкоди.

Представник потерпілого ОСОБА_10 в судове засідання з`явився, підтримав цивільний позов заявлений під час досудового розслідування, просив його задовольнити в повному обсязі та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 та законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 солідарно матеріальну шкоду у сумі 5010, 00 грн., яка складається з балансової вартості викрадених трансформаторів, вартості поновлювальних робіт. При цьому представник пояснив, що трансформатор це частина системи контролю рейкових колій, яка показує зайнятість колії. Під час слідства їм повернули пустий металевий ящик, який не придатний для використання і буде поставлений на баланс як металобрухт. В частині призначення покарання покладається на розсуд суду в частині призначення їм покарання.

Вина обвинувачених підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, які за клопотанням прокурора та за згодою сторін кримінального провадження досліджені судом. Протоколом огляду предметів від 22.03.2017 р., серед яких вилучений корпус трансформатора ПОБС-3А у свідка ОСОБА_15 та переданий відповідно до розписки представнику потерпілого ОСОБА_10 (а.п.63-65). Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.03.2017 р. свідок ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_3 , як особу, яка з невідомим хлопцем продала йому електричні трансформатори (а.п.56-57). Згідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.03.2017 р. свідок ОСОБА_15 також впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка з невідомим хлопцем продала йому електричні трансформатори (а.п.59-60). Згідно висновку судової товарознавчої експертизи №38/12.1/56 від 23.03.2017 року станом на 23.01.2017 24.01.2017 року вартість викраденого трансформатору складає 1575, 00 грн. (а.п.85-87).

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинувачених повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.

Дії обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 мають вірну правову кваліфікацію за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб та за епізодом від 24.01.2017 року також за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторено, за попередньою змовою групою осіб. А також дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.304 КК України - втягнення неповнолітнього у злочину діяльність.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, ст. 69-1 КК України, яка передбачає, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, а також ст.. 103 КК України, відповідно до якої при призначенні покарання неповнолітньому суд також враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Представник служби у справах дітей Нікопольської міської ради ОСОБА_7 пояснив, що у зв`язку з ухиленням матері від виконання своїх батьківських обов`язків родина ОСОБА_16 перебуває на обліку з 2012 року. Мати залишити обвинуваченого та його старшу сестру на свою тітку, яка на даний час померла і яка весь час було опікуном у неї, і намагалася створити іншу родину. Народила двох дітей, яким відповідно 7 і 8 років і яких виховує сама, бо чоловік її знову покинув. Вона ніде не працює, життям сина не цікавиться взагалі, навіть не знає де навчається син. Умови життя обвинувачений має задовільні завдяки бабусі тітка матері ОСОБА_4 , яка на даний час померла.

Представник сектору ювенальної превенції Нікопольського ВП ГУ НП ОСОБА_8 також повідомив, що він часто буває в родині обвинуваченого. На матір неодноразово складали адміністративні протоколи. Обвинувачений ОСОБА_13 має погану успішність з навчання. Але він працює, і вантажником і підсобником на будівництві і піклується про молодших у родині.

Представник органу пробації ОСОБА_9 надала суду досудову доповідь про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 згідно якої вона вважає в інтересах дитини ізолювати його від родини щоб він мав можливість розвиватися, продовжити навчання, бо мати не займається вихованням дитини.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину тяжкості, особи винних, які раніше судимими не були.

Також судом враховується, що ОСОБА_4 навчається в школі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебувають, можуть повністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 основне покарання у вигляді позбавлення волі, обвинуваченому ОСОБА_4 основне покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, оскільки відповідно до ст.17.1 Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй, що стосуються відправлення правосуддя у відношенні неповнолітніх (Пекінських правил), прийнятих резолюцією 40/33 Генеральної Асамблеї від 29.11.1985 р. неповнолітнього правопорушника не слід позбавляти особистої свободи, якщо тільки він не визнаний винним у відношенні до тяжкого діяння з застосуванням насильства проти іншої особи або у неодноразовому вчиненні інших тяжких правопорушень, а також при відсутності іншої відповідної міри впливу, ст.. 19 Правил, що поміщення неповнолітніх в будь-яку виправну установу завжди повинно буди крайньою мірою.

Враховуючи всі зазначені обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинувачених без відбування покарання, тому вважає можливим застосувати щодо ОСОБА_4 ст. 104, 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України та до ОСОБА_3 ст.. 75 КК України з покладенням обов`язків зазначених у п.1,2 ч.1 п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_10 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Керуючись ст.ст.370,371,374,376, 484, 485, 487 КПК України, ст..1166 ЦК України суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік,

за ч. 1 ст. 304 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки,

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш сурового більш суворим покаранням, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбуття покарання звільнити з випробовуванням терміном на один рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 104, 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або навчання..

Міра запобіжного заходу стосовно обвинувачених не обиралася. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Стягнути солідарно з засудженого ОСОБА_3 та законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_11 на користь ПАТ «Українська залізниця» в особі структурного підрозділу «Апостолівська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Придніпровська залізниця» 5010 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1