ун. № 759/3090/17
пр. № 1-кп/759/283/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001061 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ковтунівка, Прилуцького р-ну, Чернігівської обл., громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

інші учасники: представник потерпілого ТОВ «Епіцентр К» ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 06.02.2017р. приблизно о 17.30год., знаходячись в приміщенні торгівельпого залу гіпермаркету «Епіцентр К», розташованого по вул. Берковецькій, 6-В, що в м. Києві, вирішив вчинити крадіжку чужого майна, яке належить ТОВ «Епіцентр К».

З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , продовжуючи знаходитись в торгівельному залі вказаного магазину, скориставшись тим, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, взяв чуже майно, яке належить ТОВ «Епіцентр К», а саме: «Леза» в кількості 2 шт., вартістю 31 грн. 20 коп. за одиницю, на загальну суму 62 грн. 40 коп.; «Пензель» в кількості 1 шт., вартістю 20 грн. 00 коп.; «Тримач» в кількості 1 шт., вартістю 278 грн. 76 коп., а всього майна на загальну суму 361 грн. 16 коп., та сховав його до своєї сумки, синього кольору, яку мав при собі.

Маючи намір таємно викрасти дане чуже майно, яке належить ТОВ «Епіцентр К», ОСОБА_3 06.02.2017р. приблизно о 19.00год., виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме: винести викрадене майно та розпорядитися ним не розрахувавшись на касі, направився до виходу з торгівельпого залу. Однак довести злочин до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони вказаного гіпермаркету, разом з наявним при ньому чужим майном, яке він намагався таємно викрасти.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

22.02.2017р. між потерпілим ТОВ «Епіцентр К» та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, що скріплена підписами сторін, відповідно до якої: потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України; обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вищезазначеному діянні; шкода завдана кримінальним правопорушенням потерпілому повністю відшкодована; сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за вчинений злочин у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Під час судового засідання судом з`ясовано в обвинуваченого ОСОБА_3 , що він цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; наслідки невиконання угоди.
Також, під час судового засідання судом з`ясовано у представника потерпілого ТОВ «Епіцентр К» ОСОБА_5 , що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені статтею 473 КПК України.
Суд переконався у судовому засіданні, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Встановлено, що угода про примирення може бути затверджена судом, оскільки умови угоди не суперечать вимогам Кримінально-процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, та особі обвинуваченого, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373- 376, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим ТОВ «Епіцентр К» в особі представника ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому, узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

Речові докази по справі: «Леза» в кількості 2 шт., «Пензель» в кількості 1 шт., «Тримач» в кількості 1 шт., залишити за належністю ТОВ «Епіцентр К»; диск з фрагментом відеозапису з камер відео спостереження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок на підставі угоди про примирення може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва, через Святошинський районний суд м. Києва, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: