Справа №509/4623/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі суду присяжних:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

судді - ОСОБА_2 ,

присяжних - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за участю прокурора - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника - ОСОБА_11 ,

представника потерпілого - ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт.Овідіополь кримінальне провадження відносно обвинуваченого

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Прилуки Чернігівської області, українець, громадянин України, освіта середня, одружений, пенсіонер, інвалід 3 групи, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у скоєні злочинів, передбачених ст.ст. 263 ч.1, 15 ч.2, 115 ч.2 п.5 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В період з 1992 року по 1993 рік, точної дати та часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_13 , знаходячись в м.Ліпкани республіки Молдова, шляхом обміну придбав у невстановленої особи гранату РГ-42, яку в подальшому переніс за місцем мешкання, а саме до підсобного приміщення квартири АДРЕСА_2 , де зберігав по 09.05.2015 року.

09 травня 2015 року об 11 годині 40 хвилин ОСОБА_13 прийшов до магазину змішаних товарів за адресою: АДРЕСА_3 , та на ґрунті особистих неприязних стосунків, перебуваючи біля підсобного приміщення магазину, у якому знаходився ОСОБА_14 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинив хуліганські дії, які полягали в тому, що ОСОБА_13 ігноруючи існуючі суспільні правила поведінки приніс з дому вогнепальну зброю у вигляді осколкової гранати РГ-42, яку безпідставно зберігав та з хуліганських спонукань кинув до підсобного приміщення, де знаходився ОСОБА_14 , чим спричинив йому множинні осколкові поранення м`яких тканей лівої голені, правої голені, п`яткової області лівої стопи, п`ятого пальця правої стопи, які за критерієм тривалості розладу здоров`я відносяться до легких тілесних пошкоджень.

Будучи допитаний обвинувачений ОСОБА_13 в скоєні злочину, передбаченого ст.ст. 263 ч.1, 296 ч.4 КК України фактично визнав в повному обсягу та пояснив, що дійсно в період з 1992 по 1993 рік він незаконно придбав вогнепальну зброю у вигляді гранати, шляхом вільної нахідки, яку незаконно зберігав до 09 травня 2015 року. Крім того 09 травня 2015 року він перебуваючи біля підсобного приміщення магазину, якій розташований за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті особисто неприязних стосунків з метою налякати потерпілого грубо порушуючи громадський порядок кинув в дане приміщення гранату .

Крім пояснень обвинуваченого ОСОБА_13 його вина підтверджується зібраними по справі наступними доказами, а саме:

показами потерпілого ОСОБА_14 про те, що він 09.05.2015 року разом з ОСОБА_15 зайшли до магазину, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Вони заказали кави у продавця та пройшли до кабінки. Кабінка представляє собою кімнату 3 м на 4 м, без вікон, з вхідними дверима. Він сидів у кабінці обличчям до двері, ОСОБА_15 спиною до дверей. Двері були не зачинені. Він бачив як до магазину зайшов ОСОБА_13 , якого він знає як мешканця цього села. Потім продавець занесла до кабінки каву та закрила двері до кабінки. Через 15 хвилин двері відкрились і через отвір побачив ОСОБА_13 , той кинув металевий предмет у вигляді гранати за диван, який при ударі у кахельну підлогу видав металевий дзвін, він зрозумів, що це небезпечний предмет, крикнув ОСОБА_15 лягай, та ліг на підлогу в лівий бік. Потім пролунав вибух;

показами свідка ОСОБА_16 про те, що 09 травня 2015 року він пив каву разом з ОСОБА_14 у підсобному приміщенні магазину, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Він чув як відкрилась двері, потім ОСОБА_14 закричав граната та ліг на підлогу, він також ліг, потім пролунав вибух. У приміщенні він сидів спиною до дверей;

показами свідка ОСОБА_17 про те, що приблизно об 11-00 годині до магазину, де вона працює продавцем зайшов ОСОБА_13 . ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , знаходились у підсобному приміщенні магазину пили каву. Вона пішла до стелажу, щоб взяти товар, та почула вибух, побачила як вилетіли двері у кабінку, ОСОБА_13 був біля вхідних дверей.

Письмовими доказами:

заявою ОСОБА_14 від 09.05.2015р., про вчинення хуліганських дій відносно нього за ознаками ст.296 КК України;

протоколом огляду місця події від 09.05.2015р. та фототаблицею до нього, згідно якого проведено огляд магазину по АДРЕСА_3 . В ході огляду місця події виявлено: вибита вхідні двері у підсобне приміщення, зі стелі впала декоративна штукатурка, осколками пошкоджені стіл та м`який куток(диван), посередині приміщення воронка діаметром 12 см, глибиною 2 см, на стінах і стелі видні подряпини від металевих осколків, на підлозі серед бруду знайдена вигнута металева скоба, покрита ржею, похожа на скобу гранати, у підсобному приміщенні на підлозі сліди крові;

висновком експерта №54 від 15.06.2015р. судово-медичної експертизи, згідно якому ОСОБА_14 причинені множинні осколкові поранення м`яких тканей лівої голені, правої голені, п`яткової області лівої стопи, п`ятого пальця правої стопи, які за критерієм тривалості розладу здоров`я відносяться до легких тілесних пошкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження спричинені внаслідок травматичної дії множинних осколків сторонніх речовин, отриманих при вибуховій травмі і відповідає строкам часу і обставинам справи;

висновком експертів №153В/723С від 16.07.2015 року, згідно якому на місці події, огляд якого зафіксовано протоколом огляду місця події від 09.05.2015 року, стався вибух осколкової гранати РГ-42. Металеві фрагменти, які надано на дослідження в експертному пакеті №2204726 та 1155602, є фрагментами та осколками бойового припасу, а саме ручної осколкової гранати РГ-42, що утворились в результаті вибуху заряду вибухової речовини, якою її було споряджено. На наданих на дослідження змивах та металевих фрагментах та осколках ручної осколкової гранати РГ-42 встановлена наявність речовин вибухового перетворення, характерні для тринітротолуолу;

висновком судово-психіатричних експертів №88 від 07.07.2015р., згідно якого ОСОБА_13 яким-небудь хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав і не страдає. На період досліджуємої по справі кримінальної ситуації ОСОБА_13 ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, виявляє психічні порушення у вигляді «Емоційне-лабільного розладу органічного походження», які по глибині і ступеню вираження не досягають рівня хворобливого психічного розладу і не позбавляє його здібності усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_13 психічних розладів не проявляє, здатен розуміти зміст пред`явленої йому підозри, показання свідків, потерпілого, здатен приймати участь в слідчих діях і постати перед судом. За своїм психічним станом в теперішній час ОСОБА_13 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;

речовими доказами у вигляді: футболка світлого кольору, кофта сірого кольору, резинові тапочки, компакт-диску та металевих осколків.

В ході досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_13 було пред`явлено обвинувачення за ст.ст.15 ч.2, 115 ч.2 п.5 КК України, з якого вбачається приблизно об 11 годині 00 хвилин 09.05.2015 року ОСОБА_13 маючи намір на використання бойового припасу переніс вищевказану гранату в кишені своєї куртки до приміщення продуктового магазину розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Знаходячись в магазині ОСОБА_13 кинув гранату до кабінки розташованої в середині магазина від чого вона вибухнула. Надані на дослідження металеві фрагменти та осколки є частинами бойового припасу, а саме ручної осколочної гранати РГ-42.

Окрім цього, 09.05.2015 року об 10 годині 45 хвилин ОСОБА_13 , зустрів мешканця с.Новомиколаївка Кілійського району Одеської області ОСОБА_18 . В ході бесіди, яка відбулася між ними, ОСОБА_13 дізнався, що земельна ділянка, яка йому належить та була ним в поточному році засіяна, переорана ОСОБА_14 . Після бесіди ОСОБА_13 поїхав до зазначеної земельної ділянки щоб впевнитись у обставинах, які стали йому відомі.

Так, приїхавши до вищевказаної земельної ділянки ОСОБА_13 побачив, що дійсно його земельна ділянка переорана. Після цього у ОСОБА_13 виник намір на умисне противоправне заподіяння смерті ОСОБА_14 , способом, що є небезпечним для життя багатьох осіб.

В проміжок часу між 11 год. 00 хв. та 11 год. 40 хв., для реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_13 направився до підсобного приміщення, яке йому належало та знаходилось неподалік від буд. АДРЕСА_3 . Прийшовши до вищевказаного підсобного приміщення ОСОБА_13 взяв ручну осколочну гранату РГ-42, яка там знаходилася, та поклав її до кишені. Знаючи, що ОСОБА_14 знаходиться в магазині змішаних товарів за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки до бесіди з гр. ОСОБА_19 . ОСОБА_13 відвідував вищевказаний магазин, та бачив, що продавець заносив каву у підсобне приміщення, в якому знаходився ОСОБА_14 , маючи намір на умисне противоправне заподіяння смерті ОСОБА_14 способом, що є небезпечним для життя багатьох осіб, ОСОБА_13 направився до вищезазначеного магазину.

Об 11 год. 40 хв. прийшовши до магазину і знаючи, що продавець може перешкодити його злочинним намірам, ОСОБА_13 відволік останнього та відкривши швидким рухом двері підсобного приміщення, де знаходились ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , закинув до нього приведений в дію вищевказаний вибуховий пристрій, тим самим виконавши всі необхідні дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, після чого з місця події скрився.

Злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_13 , так як ОСОБА_14 були спричинені багато чисельні осколочні поранення м`яких тканей лівої голені, правої голені, п`ятого пальця правої стопи, які по критерію розладу здоров`я відносяться до легких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_16 не отримав тілесних ушкоджень, таким чином ОСОБА_14 та ОСОБА_16 не отримали тілесних ушкоджень, які б могли призвести настання їх смерті.

Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник не погоджуються з вищевказаною кваліфікацією, при цьому дають правдиві та хронологічні пояснення, які не суперечать поясненням потерпілого ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 . З яких видно, що дійсно ОСОБА_13 прийшов до підсобного приміщення магазину та кинув гранату.

Під умисним вбивством розуміють умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. При недосягненні злочинного наслідку смерті, дії винного кваліфікуються як замах на вбивство. Замах на вчинення даного злочину має місце лише тоді, коли діяння винного було безпосередньо спрямоване на позбавлення життя іншої людини, однак смерть не настала з причин, що не залежали від волі винної особи. У справах про злочини проти життя і здоров`я особи замах на вбивство може бути вчинений лише за наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, у випадку не встановлення такого умислу, замах на вбивство відсутній, а вчинене кваліфікується за наслідками, що настали. Кваліфікація дій підсудного на замах на вбивство відсутня і у випадку, коли винний діє з неконкретним умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`я, так і настання смерті.

З урахуванням технічних характеристик приміщення, розміщення предметів та меблі в цьому приміщенні, самої вогнепальної зброї у вигляді гранати, дій безпосередньо обвинуваченого ОСОБА_13 , який кинув гранату за диван, суд не може розглядати данні дії, як спосіб небезпечний для життя багатьох осіб.

Під час досудового та судового слідства достатніх доказів того, що обвинувачений ОСОБА_13 мав намір позбавити потерпілого ОСОБА_14 життя не здобуто.

Статтею 17 КПК України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Недопустимими є також докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.
Статтею 95 ч.4 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу. Суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
З наведених підстав суд відноситься критично до пояснень потерпілого ОСОБА_14 в той частині, що у обвинуваченого був намір позбавити його життя. Так як належних та допустимих доказів даних обставин під час досудового та судового слідства не було встановлено. Сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_13 у вчинені відносно потерпілого ОСОБА_14 злочину передбаченого ст.ст.15 ч.2, 115 ч.2 п.5 КК України суд тлумачить на користь обвинуваченого і приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_13 у вчинені злочину передбаченого ст.ст.15 ч.2, 115 ч.2 п.5 КК України не доведена. При цьому з урахуванням пояснень учасників кримінального провадження, зібраних по справі доказів не порушуючи права та інтереси обвинуваченого та потерпілого, суд вважає можливим перекваліфікувати противоправні дії ОСОБА_13 зі ст.ст. 15 ч.2, 115 ч.2 п.5 КК України на ст.296 ч.4 КК України.

Захист обвинуваченого ОСОБА_13 вважає, що компакт-диск з відображенням події є неналежним доказом. Обвинувачений ОСОБА_13 не заперечує щодо хронології подій які відображені на даному компакт-диски. У зв`язку з тим, що походження даного диску не порушує права та інтереси обвинуваченого, суд вважає що дані доводи захисника є помилковими.

Таким чином, ОСОБА_13 носив та зберігав бойовий припас, без передбаченого законом дозволу, а тому скоїв злочин, передбачений ст.263 ч.1 КК України.

Таким чином, ОСОБА_20 своїми умисними діями, спрямованими на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, скоїв злочин, передбачений ст.296 ч.4 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_13 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних ним злочинів - дані злочини відносяться до тяжких злочинів, особу винного - особа раніше не судима, сімейний стан - одружений, пенсіонер, інвалід 3 групи, позитивну характеристику, на обліку у лікаря наркологу і психіатра не перебуває, вік.

Обставин, які б обтяжували вину підсудного, немає.

Обставиною, яка пом`якшує вину підсудного, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

З урахуванням даних обставин, суд приходить до висновку про те, що покарання ОСОБА_13 повинно бути призначено у вигляді позбавлення волі, з застосуванням ст.70 КК України.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_13 слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення, а саме з 10.05.2015 року по 23.01.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази - металеві осколки, футболка світлого кольору, кофта сірого кольору, резинові тапочки, - підлягають знищенню.

Речовий доказ - компакт-диск, підлягає зберіганню при матеріалах справи.

На підставі ст.126 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_13 в дохід держави судові витрати у сумі 3686 грн. 40 коп., за проведення експертиз.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_14 , як під час досудового слідства, так і під час судового слідства, не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-371,373-374,376 КПК України, суд присяжних, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.263 ч.1, 296 ч.4 КК України та призначить йому покарання:

за ст.263 ч.2 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі;

за ст.296 ч.4 КК України 3 (три) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_13 покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки і шість місяців.

Міру запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_13 залишити утримання під-вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_13 рахувати з 10 травня 2015 року.

В строк відбування покарання ОСОБА_13 зарахувати термін його попереднього ув`язнення, а саме з 10 травня 2015 року по 23 січня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази - металеві осколки, футболка світлого кольору, кофта сірого кольору, резинові тапочки, - підлягають знищенню.

Речовий доказ - компакт-диск, підлягає зберіганню при матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави процесуальні витрати в сумі 3686 гривень 40 копійок

Вирок може бути оскаржений до палати по кримінальним справам апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Присяжні ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_21