АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000217 від 04.03.2017 року за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 04 травня 2017 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Мирнонпілля Арцизського району Одеської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) 19.05.2005 року вироком Гсрцаївського районного суду Чернівецької області за ст.1 15 ч. 1 69, 121 ч.1, 69. 185 ч.2, 187 ч.2, 69, 70 КК України до 10 років позбавлення волі; 2) 02.08.2007 року Сторожинецьким районним судом за ст. 185 ч.2, ст.185 ч.3, 70, 70 ч.4 КК України до 11 років позбавлення волі, 20.09.2013 року Сокирянським районним судом Чернівецької області звільненого .умовно-достроково, не відбутий термін покарання 1 рік 7 місяців 10 днів,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і за його вчинення призначено йому покарання два роки обмеження волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном один рік не вчинить нового злочину та виконає покладенні на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.2 КК України і за його вчинення призначено йому покарання три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном два роки не вчинить нового злочину та виконає покладенні на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Вирішено питання про речові докази по справі.

Провадження №11кп/794/238 /17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія ст. 185 ч.2 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .

На вказаний вирок суду надійшла апеляційна скарга від першого заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 , в якій просить вирок районного суду від 04.05.2017 року стосовно ОСОБА_6 в частині призначення покарання за ч.2 ст. 185 КК України скасувати у зв`язку із невірним застосуванням положень ст.75 КК України та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за вказаною статтею у вигляді 2 років позбавлення волі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що районний суд в порушення роз`яснень ПП ВСУ №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також положень ст.65 КК України, призначаючи ОСОБА_6 покарання в достатній мірі не враховано, що останній раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, за які відбував реальні міри покарання. Суд не взяв до уваги, що на день вчинення злочину та на час судового розгляду ОСОБА_6 не працює та у останнього відсутні джерела законного отримання грошових коштів, що на думку апелянта, вказує на те, що останній знову може вчиняти умисні та корисливі злочини. Судом залишено поза увагою той факт, що судимість у ОСОБА_6 у визначеному законом порядку не знята та не погашена. Судом безпідставно не було взято до уваги таку обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, як рецидив злочину. Суд підстави звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у вироку належним чином не вмотивував.

Інших апеляційних скарг, а також заперечень на апеляційну скаргу прокурора від учасників провадження не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора та залишити вирок суду без зміни, вислухавши промови учасників судового розгляду в судових дебатах, надавши обвинуваченому ОСОБА_6 право виступити з останнім словом, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено районним судом та перевірено апеляційною інстанцією, обвинувачений ОСОБА_6 , 15.02.2017 приблизно о 18 год. 00 хв., знаходячись в с.Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_8 умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_6 , який має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за корисливі злочини, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, зайшли на територію господарства гр. ОСОБА_10 , яке знаходиться по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрали із криниці бувший у користуванні водяний насос «Водолей» та з викраденим з місця події зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, в результаті чого завдали потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1 500 гривень.

Вина ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна, за кваліфікуючими ознаками - вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб, доведена зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції і яким дана правильна юридична оцінка.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України і в апеляції не оспорюються.

Беручи до уваги, що в апеляції прокурора порушено питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а обвинувачений ОСОБА_6 апеляцію не подавав, колегія суддів керуючись ст. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №1 «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», не наводить докази на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні поставленого йому у вину злочину та його кваліфікації.

Що стосується покарання обвинуваченого ОСОБА_6 то воно, на думку колегії суддів, підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками).
Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб вчинення). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан.

Судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку.

Однак, призначаючи покарання ОСОБА_6 , районний суд не в повній мірі врахував зазначені вимоги законів.

Апеляційним судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав, щиро розкаявся, повністю відшкодував матеріальну шкоду, активно сприяв розкриттю злочину та позицію потерпілого, який будь-яких претензій до обвинуваченого не має та просив його не карати взагалі, так як вибачив ОСОБА_6 .

В той же час районним судом не в повній мірі було враховано те, що ОСОБА_6 раніше вже двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, за які відбував реальні міри покарання.

Також, районний суд не взяв до уваги, що на день вчинення злочину та на час судового розгляду ОСОБА_6 ніде не працює та у останнього відсутні джерела законного отримання грошових коштів, що на думку колегії суддів, вказує на те, що останній знову може вчиняти умисні та корисливі злочини.

Крім того, застосовуючи положення ст.75 КК України, районним судом також не було враховано й те, що судимість у ОСОБА_6 у визначеному законом порядку не знята та не погашена, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив.

Більше того, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд 1 інстанції в порушенні вимог ст.67 КК України, не визнав рецидив, як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок районного суду підлягає скасуванню в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст.75 КК України).
У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляцію прокурора необхідно задовольнити частково, скасувати оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_6 , постановивши новий вирок.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, колегія суддів враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, є умисним, корисливим, закінченим, а також те, що внаслідок вказаних дій ОСОБА_6 потерпілому було заподіяно матеріальну шкоду на суму1500 грн.

Дані про його особу, який хоч і свою вину визнав, щиро розкаявся, спричинену матеріальну шкоду відшкодував, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, однак за місцем своєї реєстрації характеризується посередньо, ніде не працює, раніше вже двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, за які відбував реальні міри покарання та вчинив даний злочин в період не знятих і не погашених судимостей за попередні злочини.

Вчинення злочинів обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння, а також рецидив колегія суддів визнає обставинами, що обтяжують його покарання.

Щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування матеріальної шкоди, колегія суддів визнає обставинами, що пом`якшують його покарання.

Враховуючи все вищенаведене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді арешту на мінімальний строк, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст.ст.69, 75 КК України колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.374, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -

З А С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 04 травня 2017 року в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 скасувати.

Постановити новий вирок та визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його затримання, в порядку виконання вироку.

В іншій частині вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 04 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2

Згідно з оригіналом: суддя______________________ ОСОБА_1
Дата завірення копії 18.07.2017р.