Провадження № 11-кп/782/75/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу прокурора Сватівського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_8

на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 31 січня 2017 року, якою повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 та ч.1 ст.263 КК України прокурору Сватівського відділу Старобільської місцевої прокуратури,

В С Т А Н О В И Л А:

В ухвалі зазначено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, що унеможливлює його призначення до судового розгляду, а тому суд повертає обвинувальний акт прокурору.
Із обвинувального акту вбачається, що при його складанні прокурором не було викладено фактичних обставин кримінального правопорушення, зокрема, відсутні дані щодо події злочину із зазначенням часу, місця придбання ОСОБА_7 наркотичних засобів, бойових припасів та вибухових речовин; не конкретизована об`єктивна сторона злочинів, не викладені фактичні обставини саме придбання наркотичних речовин, бойових припасів та вибухових речовин, які органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.309 та ч.1 ст.263 КК України. Також, в обвинувальному акті відсутнє обґрунтування визначення великих розмірів предмету злочину, в той час як дії ОСОБА_7 кваліфіковані як незаконне придбання та зберігання наркотичних речовин, в великих розмірах, без мети збуту, а також відсутня правова кваліфікація злочину за ч.1 ст.263 КК України з посиланням на відповідний правовий акт, що встановляю дозвільний характер вогнепальної зброї.

Посилання прокурора, як на обставину неналежного встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, на відмову обвинуваченого надавати пояснення, є безпідставними, оскільки це право особи закріплено у Конституції України та ряді міжнародних актів, а чинне кримінальне процесуальне законодавства покладає на сторону обвинувачення обов`язок зібрати, процесуально фіксувати, перевіряти і оцінювати докази, обґрунтовувати ними наявність обставин, перерахованих у ст.91 КПК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (п.79 рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії»). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п.52 рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.58 рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п.34 рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії»).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (п.47 рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини»). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (п.54 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.47 «Даллос проти Угорщини»).

З урахуванням викладеного, розгляд кримінального провадження за відсутності викладу фактичних обставин кримінального правопорушення в повному обсязі, суттєво утруднює з`ясування судом усіх обставин і робить неможливим здійснення ОСОБА_7 належного захисту, чим порушуються гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого на захист, передбачені п.1 ч.3 ст.42 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону і невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Однією з підстав повернення судом обвинувального акту в ухвалі зазначено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Вважає, що дані висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, при цьому суд вийшов за межі повноважень передбачених ст.315 КПК України.
В обвинувальному акті чітко зазначено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням па статті КК України та формулювання обвинувачення, як того вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК України. Суд же, в ухвалі надав оцінку правовій кваліфікації кримінального правопорушення, чого не має права робити на стадії підготовчого судового засідання.
Крім того, суд передчасно на стадії підготовчого судового розгляду дійшов висновку, що фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не відповідають вимогам ст.291 КПК України. Дані висновки суду також не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки під час досудового розслідування зібрані докази вини ОСОБА_7 , які повинні досліджуватися судом на стадії судового розгляду.
Також суд вказав, що в обвинувальному акті не сформульовані і не доведені кваліфікуючі ознаки придбання бойових припасів чи наркотичних речовин, не зазначено подію кримінального правопорушення. Вказані висновки суду також не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Під час досудового розслідування вживалися заходи щодо встановлення часу та обставин придбання ОСОБА_7 наркотичних засобів та бойових припасів, але проведеними слідчими та оперативно-розшуковими заходами встановити дані обставини не стало за можливе.
Посилання на це зроблено в обвинувальному акті, під час викладення фактичних обставин кримінального правопорушення.
Підтверджуючі докази, що обвинувачений ОСОБА_7 незаконно придбав наркотичні засоби та бойові припаси, містяться в матеріалах кримінального провадження, які суд повинен досліджувати під час судового розгляду, а не на стадії підготовчого судового засідання, у зв`язку з чим висновки суду є передчасними.
Діючим кримінальним процесуальним законодавством України не передбачена можливість прокурора після повернення обвинувального акту на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України, змінювати правову кваліфікацію обвинувачення та проводити будь-які слідчі дії, оскільки згідно ч.8 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених ч.3 ст.333 КПК України. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушеннями цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими. Можливість змінювати правову кваліфікацію передбачена лише до закінчення досудового розслідування та під час судового розгляду на підставі ст.338 КПК України, якщо будуть встановлені підстави для цього, а досудове розслідування в даному кримінальному провадженні закінчено 30.11.2016 року.
З урахуванням викладеного вважає, що обвинувальний акт є законним та таким, що відповідає вимогам ст.291 КПК України, та не перешкоджає здійсненню обвинуваченим належного захисту відповідно до п.1 ч.3 ст.42 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які вважали ухвалу суду законною і обґрунтованою та просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження і доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 в тому числі містить відомості, передбачені п.5 ч.2 ст.291 КПК України, зокрема в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кожного кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а тому висновок суду першої інстанції, що при складанні прокурором обвинувального акту не було викладено фактичних обставин кримінального правопорушення, зокрема, відсутні дані щодо події злочину із зазначенням часу, місця придбання ОСОБА_7 наркотичних засобів, бойових припасів та вибухових речовин; не конкретизована об`єктивна сторона злочинів, не викладені фактичні обставини саме придбання наркотичних речовин, бойових припасів та вибухових речовин, а також відсутня правова кваліфікація злочину за ч.1 ст.263 КК України з посиланням на відповідний правовий акт, що встановляю дозвільний характер вогнепальної зброї, є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.ст.314, 315 КПК України є неприпустимим з`ясування судом у підготовчому судовому засіданні питань, які явно виходять за межі його повноважень на цій стадії, зокрема, вирішення питання про готовність справи до розгляду з точки зору доведеності вини обвинуваченого та достатності зібраних для цього доказів, з`ясування питання про кваліфікацію дій, а тому вказівка суду в ухвалі, щодо відсутності обґрунтування визначення великих розмірів предмету злочину, в той час як дії ОСОБА_7 кваліфіковані як незаконне придбання та зберігання наркотичних речовин в великих розмірах без мети збуту, є передчасною та суперечить вищезазначеним вимогам закону.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що є надуманим твердження суду, що розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_7 за ст.ст.309 ч.2, 263 ч.1 КК України робить неможливим здійснення обвинуваченим належного захисту, чим порушуються гарантовані законом його процесуальні права на захист, передбачені п.1 ч.3 ст.42 КПК України.

Таким чином, ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, в ході якого необхідно врахувати наведене та прийняти рішення, яке б відповідало вимогам кримінального та кримінального процесуального законів.
Крім цього, в порушення вимог кримінального процесуального законодавства України, повний текст ухвали суду першої інстанції датований 03.02.2017 року, тоді як резолютивна частина вказаного судового рішення була складена та оголошена 31 січня 2017 року.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 411, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Сватівського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 31 січня 2017 року, якою повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 та ч.1 ст.263 КК України прокурору Сватівського відділу Старобільської місцевої прокуратури, скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження № 0000976 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309 та ч.1 ст.263 КК України, у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: