Ухвала іменем україни 08 червня 2017 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000367, за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 06 жовтня 2016 року щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 256 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника в режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,

встановив:

у касаційній скарзі прокурор стверджує, що суд апеляційної інстанції, порушивши принцип безпосередності дослідження доказів, надав доказам, наявним у кримінальному провадженні, іншу оцінку, ніж місцевий суд, і неправильно застосувавши кримінальний закон, безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_5 з ч. 1 ст. 258-3 КК України на ч. 1 ст. 256 КК України. З посиланням на відповідні докази зазначає про неправильність застосування апеляційним судом кримінального закону при кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 256 КК України. Наголошує на невідповідності призначеного апеляційним судом ОСОБА_5 покарання тяжкості вчиненого останнім злочину та даним про його особу внаслідок м`якості. Просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді апеляційної інстанції.

На касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні у суді апеляційної інстанції, надійшло заперечення від засудженого ОСОБА_5 .

Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 05 серпня 2016 рокузасуджено ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 258-3 КК Україниіз урахуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 06 жовтня 2016 року вирок Волноваського районного суду Донецької області від 05 серпня 2016 року щодо ОСОБА_5 змінено та перекваліфіковано його дії з ч. 1 ст. 258-3 КК Українина ч. 1 ст. 256 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. В решті вирок залишено без змін.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав подану касаційну скаргу та просив її задовольнити, думку захисника щодо незаконності оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції та необхідності її скасування, перевіривши матеріали провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.
У період із травня 2015 року по 15 вересня 2015 року ОСОБА_5 , діючи умисно на території м. Волноваха Волноваського району Донецької області, за власною ініціативою сприяв діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка» (далі - ДНР), утвореної 07 квітня 2014 року в м. Донецьку, одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, тобто стійкого об`єднання невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в якому її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації.

ОСОБА_5 , діючи з єдиним умислом на неодноразове сприяння діяльності терористичної організації ДНР, усвідомлював, що терористична організація ДНР, діяльності якої він сприяє, діє на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії (зокрема, артилерійські обстріли), які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України, військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - ЗСУ) й інших військових формувань України, задіяними у проведенні антитерористичної операції на території Донецької області.
Указана терористична організація завідомо для ОСОБА_5 є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з планом спільних злочинних дій, має стабільний склад лідерів вказаної терористичної організації, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.
На керівників блоків покладається: керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входили до вказаних блоків. При цьому на керівників та учасників силового блоку (не передбачених законом збройних формувань) покладається забезпечення стійкості терористичної організації ДНР шляхом вчинення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями ЗСУ. На представників політичного блоку покладаються: організація збору та отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до терористичної діяльності, чим також забезпечується існування вказаної терористичної організації.
На учасників політичного блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки: створення так званих органів державної влади ДНР та організація їх діяльності; видання так званих нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів державної влади ДНР; організація та проведення незаконного референдуму на території Донецької області про визнання суверенітету незаконного державного утворення ДНР; проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності терористичної організації ДНР з метою схиляння їх до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України; організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу; налагодження взаємодії з терористичною організацією «Луганська народна республіка» та її керівниками з метою координації дій, спрямованих на повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України; налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності терористичної організації ДНР, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам України та ЗСУ; налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітації, висвітлення діяльності ДНР, дискредитації діяльності органів державної влади України та осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою закликів до повалення конституційного ладу і захоплення державної влади, надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку ДНР для забезпечення їх протиправної діяльності; забезпечення учасників ДНР транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.
На учасників силового блоку відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки: організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями ЗСУ, задіяними у проведенні антитерористичної операції; з метою опору представникам державної влади та унеможливлення припинення злочинної діяльності правоохоронними органами та ЗСУ, організація у групи осіб, які є прихильниками злочинної діяльності учасників ДНР, озброєння зазначених осіб та керівництво їхніми діями; створення не передбачених законом збройних формувань та участь у їх діяльності; вербування нових учасників до складу силового блоку ДНР та керівництво їхніми діями; вчинення терористичних актів та диверсій на території України; захоплення зброї чи заволодіння у інший спосіб боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності; захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області; викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу легітимну владу в Україні; силова підтримка учасників політичного блоку при проведенні незаконного референдуму на території Донецької області про визнання суверенітету незаконного державного утворення ДНР, а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель та споруд; організація поставок зброї, бойових припасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації; організація виробництва, налагоджування ремонту деяких видів зброї та бойових припасів, створення військово-промислового комплексу ДНР.
Достовірно усвідомлюючи всі наведені вище обставини, ОСОБА_8 у вказаний період часу, діючи з метою сприяння злочинній діяльності терористичної організації ДНР щодо дестабілізації суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України здійснював як ініціативно, так і на виконання отриманих ним від учасників терористичної організації ДНР відповідних завдань, цілеспрямований збір та передачу учасникам терористичної організації ДНР відомостей щодо місць дислокації, чисельності та маршрутів пересування, підрозділів та військової техніки ЗСУ й інших військових формувань України, задіяних у проведенні антитерористичної операції на території Донецької області, а саме на території м. Волноваха Донецької області та прилеглих населених пунктів Волноваського району Донецької області.
25, 26, 28 травня 2015 року, 04, 06, 24 червня 2015 року, 10, 31 липня 2015 року, 07, 11, 13, 19, 23 серпня 2015 року, 02, 04, 09, 10, 14 вересня 2015 року ОСОБА_5 в різний час, перебуваючи на території м. Волноваха Донецької області, діючи умисно, повторно з метою сприяння учасникам терористичної організації ДНР, з власних телефонних номерів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 телефонував на номери НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та, використовуючи засоби конспірації, надавав представнику не передбаченого законом збройного формування - підрозділу внутрішньої безпеки внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ терористичної організації ДНР ОСОБА_9 інформацію щодо переміщення військової техніки, міст дислокації, ротації підрозділів ЗСУ, а також осіб, які сприяють діяльності підрозділів, задіяних при проведенні антитерористичної операції в районах населених пунктів Валер`янівка, Ближнє, Бугас, Волноваха, Старогнатівка, Оленівка, Докучаєвськ, Василівка, Новотроїцьке, Хлібодарівка, Маріуполь, Рибінське, Велико-Анадоль, Ольгинка. ОСОБА_5 також збирав відповідну інформацію за дорученням ОСОБА_9 і отримував від нього і виконував інші доручення, спрямовані на забезпечення діяльності членів ДНР.

15 вересня 2015 року злочинна діяльність ОСОБА_5 припинена працівниками Служби Безпеки України.

Суд апеляційної інстанції, перекваліфіковуючи дії ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 258-3 КК України на ч. 1 ст. 256 КК України вказав, що не є загальновідомим фактом те, що ДНР є терористичною організацією, та яка до того ж не визнана такою на законних підставах. При цьому у вироку не зазначено, які були здійсненні та чи планувались терористичні акти цією організацією, склад її учасників, а також доказів того, що ОСОБА_10 є членом терористичної організації і, отримавши від ОСОБА_5 інформацію про переміщення і дислокацію ЗСУ, з іншими членами групи планував або здійснював терористичні акти.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
При цьому ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись із постановленим вироком, ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_7 та прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, звернулися з апеляційними скаргами.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У свою чергу положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Виходячи з принципу безпосередності дослідження доказів, апеляційний суд не вправі дати їм іншу оцінку, ніж ту, яку дав суд першої інстанції, якщо ці докази не було досліджено при апеляційному перегляді вироку.
Переглядаючи провадження в апеляційному порядку, апеляційний суд дійшов до висновку про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 258-3 КК України та необхідність їх перекваліфікації на ч. 1 ст. 256 КК України.
Як зазначено в ухвалі, апеляційний суд, проаналізував докази, надані стороною обвинувачення місцевому суду, докази, досліджені Волноваським районним судом Донецької області, та дійшов висновку, що ОСОБА_5 не сприяв діяльності терористичної організації, а вчинив заздалегідь не обіцяне сприяння учасникам злочинних організацій шляхом надання інформації.

Однак, як видно із матеріалів провадження, технічного запису судового засідання, суд апеляційної інстанції зробив такий висновок не дослідивши безпосередньо в судовому засіданні доказів, яким надав іншу оцінку, ніж суд першої інстанції, який, як правильно зазначено у касаційній скарзі прокурора, пославшись на нормативно-правові акти, що визначають поняття терористичної організації та її діяльності, докази, які підтверджують злочинність дій ОСОБА_8 , дійшов висновку, що останній сприяв діяльності терористичної організації (шляхом надання інформації).
На необхідності дотримання принципу безпосередності дослідження доказів при розгляді кримінального провадження наголошує Верховний Суд України в своїй постанові від 21 січня 2016 року №5-249кс15, врахування висновків якого згідно з вимогами ч. 1 ст. 458 КПК України є обов`язковим. Відповідно до вказаного рішення, безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1 статті 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.
Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункти 10, 13, 15 статті 7 КПК України). Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом, виходячи зі змісту частини другої статті 23 та статті 86 цього Кодексу, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення судом, крім випадків, передбачених зазначеним Кодексом, а отже, судове рішення, відповідно до статті 370 цього Кодексу, не може бути визнано законним і обґрунтованим і, згідно з частиною першою статті 412 КПК України підлягає скасуванню.
При цьому, суд апеляційної інстанції хоча і встановив, що ОСОБА_8 вчинив заздалегідь не обіцяне сприяння учасникам злочинної організації шляхом надання інформації, проте усупереч вимогам ст. 419 КПК України в ухвалі не зазначив фактичні обставини, встановлені цим судом у частині наявності, діяльності злочинної організації, її складу, у тому числі ОСОБА_9 як її члена, та інші обставини та ознаки, які б свідчили про вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 1 ст. 256 КК України.
Окрім того, суд апеляційної інстанції у мотивувальній частині ухвали не навів жодних підстав і обставин для призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 256 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Таким чином, на думку колегії суддів, із урахуванням правової позиції Верховного Суду України, невідповідності Ухвали Апеляційного суду Донецької області від 06 жовтня 2016 року вимогам ст. 419 КПК України, це судове рішення постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підлягає скасуванню, а провадження призначенню на новий розгляд у цьому суді.
При новому апеляційному розгляді суду належить ретельно перевірити доводи апеляцій, дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку, з урахуванням усіх обставин прийняти законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у належно мотивованому процесуальному документі згідно з вимогами закону.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

постановив:

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні у суді апеляційної інстанції, задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 06 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3