справа № 489/4112/15-к
провадження № 1-кп/488/61/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.07.2017 року Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві кримінальне провадження , яке внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № №0001675, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, з се редньою освітою, одруженого, непрацюючого, інваліда 2 групи безстроково, раніше в силу ст.. 89 КК України не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 317 КК України,

В С Т А Н О В И В
У невстановлений день та час, у невстановленому місці обвинувачений ОСОБА_6 з метою подальшого збуту незаконно придбав у невідомої особи, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить не менше 54,54 г, який став незаконно зберігати за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , та в підвальному приміщенні названого будинку, з метою його подальшого збуту.

Після чого 16.04.2015 року приблизно о 19:30 год. ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір на збут наркотичних засобів, знаходячись в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 , незаконно збув особі із зміненими анкетними даними « ОСОБА_7 », частину з названого особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, масою в перерахунку на суху речовину 2,23 г, за грошову винагороду в розмірі 150 грн. Частину особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, масою в перерахунку на суху речовину 52,31г, що залишився, ОСОБА_6 продовжив незаконно зберігати за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , та в підвальному приміщенні свого будинку, з метою його подальшого збуту.

06.05.2015 року приблизно о 11:45 год. ОСОБА_6 , діючи повторно, реалізуючи свій злочинний намір на збут наркотичних засобів, знаходячись в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 , незаконно збув особі із зміненими анкетними даними « ОСОБА_7 », особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс масою в перерахунку на суху речовину 8,25г, за грошову винагороду в розмірі 240 грн. Частину особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, масою в перерахунку на суху речовину 44,06 г, що залишився, ОСОБА_6 продовжив незаконно зберігати за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , та в підвальному приміщенні свого будинку, з метою його подальшого збуту.

06.05.2015 року приблизно о 12:05, в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 17,917г, також в ході проведення огляду підвального приміщення будинку АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб -канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 26,143 г, , який ОСОБА_8 незаконно зберігав з метою подальшого збуту. Вказані наркотичні засоби ОСОБА_6 розфасував та підготував для наступного збуту.

Вказані дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані зач. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений повторно.

Крім того, ОСОБА_6 , мешкаючи за адресою: АДРЕСА_3 , у невстановлений час, обладнав, а саме: встановив секції стінок, двері замки, та почав використовувати, в якості господарського приміщення частину підвального приміщення вказаного будинку, яке перебуваю на балансі ЖЕК-14 ЖКП «Південь».

При цьому, відповідно до рішення Конституційного суду України від 2 березня 2004 року у справі про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладочки, горища та інше), передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники)неприватизованих квартир багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

06.05.2015 року приблизно о 11:50, ОСОБА_6 , на прохання особі із зміненими анкетними даними « ОСОБА_7 », надав йому своє господарське приміщення, по АДРЕСА_2 , для вживання особливо небезпечного наркотичного засобу -канабіс. Після чого ОСОБА_9 , перебуваючи у вказаному господарському приміщенні, за згодою і дозволом ОСОБА_6 , вжив особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс.

Вказані дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 317 КК України, як надання приміщення з метою незаконного вживання наркотичних засобів.

11.08.2017 року між прокурором Інгульского відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , якому на підставі ст.. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001675, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_6 , з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України, за викладених вище обставин.
Відповідно до угоди про визнання винуватості ОСОБА_6 зобов`язується:

- беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувального акту у судовому провадженні.

Сторони також погодились на призначення покарання ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Крім того, з урахуванням того, що ОСОБА_6 повністю визнав провину у скоєних ним кримінальних правопорушеннях, щиросердно розкаявся, має тяжкі захворювання, сторонами угоди узгоджено звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України,угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Згідно до ст..12 КК України вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 317 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості, вчинене останнім кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, до категорії тяжких злочинів.

Виходячи з положень ст.. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, законом віднесено до категорії тяжких злочинів; злочин, передбачений ч. 1 ст. 317 КК України, до категорії тяжких злочинів, а отже угоду про визнання винуватості у вчиненні цих злочинів може бути укладено.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 цілком розуміє положення п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Обвинувачений ОСОБА_6 погодився на призначення йому узгодженого покарання.
Отже, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди було недобровільним відсутні, фактичні підстави для визнання винуватості мають місце.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, та дії останнього, які виразилось у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинені повторно, кваліфікує за ч. 2 ст. 307 КК України; дії останнього, які виразились у наданні приміщення з метою незаконного вживання наркотичних засобів, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 317 КК України.

Суд визнає наявність передбачених законом підстав для застосування при призначенні покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, положень ч. 1 ст. 69 КК України та призначення покарання ОСОБА_6 за цей злочин нижче нижчої межі позбавлення волі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині, має тяжкі хронічні захворювання, що з урахуванням особи ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має певне місце проживання, одружений, тобто має міцні соціальні зв`язки, є інвалідом 2 групи безстроково, істотно знижують суспільну небезпечність вчиненого ним злочину.
Також, суд, з урахування наведених вище обставин, умов угоди, які відповідають інтересам суспільства і держави, вважає наявною можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, а тому визнає обумовлене сторонами в угоді звільнення обвинуваченого від відбування остаточно призначеного на підставі ч. 1 ст. 70 КК України покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.. 75 КК України з випробуванням, з покладення на нього обов`язків, визначених ст.. 76 КК України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і обвинуваченим, та призначення останньому узгодженого сторонами покарання і звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.
При цьому, оскільки ОСОБА_6 звільняється від відбування покарання з випробуванням, виходячи зі змісту положень ч. 2 ст. 69, ст. 77 КК України, обов`язкове покарання у виді конфіскації майна, передбачене санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, йому не може бути призначено.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до правил, встановлених ст.100 КПК України, а процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів згідно з положеннями ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В
Затвердити угоду про визнання винуватості від 11.08.2017 року, укладену між прокурором Інгульского відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , якій на підставі ст.. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001675, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_6 , з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_5 ..
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України, призначивши узгоджене між сторонами покарання:

за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 роки без конфіскації майна;

за ч. 1 ст. 317 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст.. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна;

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку 2 роки, та покласти на останнього, на підставі ст.. 76 КК України, обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз наркотичних засобів, на загальну суму 2068 грн. 40 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню: фрагмент полімерної пляшки, дерев`яний наперсток, металеве сито, скляну банку з канабісом масою 26,143 г, канабіс масою 18.694 г, канабіс масою 9,25 г, канабіс масою 2,16 г,, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Ленінського ВП ГУНП у Миколаївській області знищити; два DVD-R диски , що зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення , з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 УПК України.

Суддя ОСОБА_1