Справа №479/502/17 11.07.2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 26 червня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Кривоозерського відділення поліції Врадіївського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ясенове - 1 Любашівського району Одеської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000270.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 12.15 год. 21.08.2017 р.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід.
Узагальнені доводи апелянта.
Захисник зазначає, що ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню оскільки слідчий суддя належним чином не перевірив обґрунтованість наведених слідчим доводів, а тому дійшов помилкового висновку про неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів з огляду на те, що перелічені слідчим ризики є лише припущенням слідчого та прокурора і нічим не підтверджені.
Зазначає, що допит свідка ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 вже проведений, а тому ризик впливу підозрюваного на них відсутній.
Вважає, що оскільки ОСОБА_5 о 01.35 год. 23.06.2017 р. був зупинений працівниками поліції за те, що в його машини не освітлювався номерний знак, то слід вважати, що і затримання останнього відбулось в цей час, у зв`язку з чим слідчим суддею розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу відбулось з порушенням строків, передбачених ч. 2 ст. 211 КПК України, а відтак не були виконані вимоги ст. 206 КПК України щодо захисту прав людини.
Вказує, на те, що у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 не обирався запобіжний захід, а тому не визначення слідчим суддею розміру застави з посиланням на п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України є помилковим. А в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, слідчий не звертався з клопотанням про звернення застави у дохід держави.
На думку апелянта слідчий суддя, в порушення вимог ст. 178 КПК України, при вирішення питання про обрання запобіжного заходу не прийняв до уваги: відсутність доказів наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України; міцність соціальних зв`язків, наявність у ОСОБА_5 сім`ї, неповнолітніх дітей, вагітність дружини; те, що підозрюваний постійно мешкає в с. Ясеново, має постійну роботу займається забоєм та подальшою реалізацією великої рогатої худоби; репутацію підозрюваного за місцем мешкання характеризується позитивно; раніше не судимий, при цьому прокурором не надано жодного доказу недостатності застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.
За наведеного захисник вважає, що слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог КПК України та Конституції України, в частині права людини на свободу та особисту недоторканність.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
ОСОБА_5 підозрюється в тому, що в ніч з 21 на 22 червня 2017 року, на своєму автомобілі марки «Ford Transit» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, приїхав до с. Мазурове Кривоозерського району Миколаївської області до домогосподарства ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 .
Виконуючи свій злочинний намір, скориставшись тим, що господарі відпочивали в будинку, ОСОБА_5 зайшов на присадибну земельну ділянку, звідки таємно викрав корову, вартістю 9 500 грн., яку вивів з території вказаного домогосподарства та завантажив до свого автомобілю марки «Ford Transit» НОМЕР_1 . З викраденою коровою з місця скоєння злочину зник, розпорядився ним за власним розсудом в корисливих для себе цілях, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 9 500 грн.
22.06.2017 р. відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 0000270 за попередньою правовою кваліфікацією злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
23.06.2017 р. ОСОБА_5 оголошено підозру за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Також встановлено, що у провадженні Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0000298 від 25.05.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, розпочате за заявою ОСОБА_10 за фактом викрадення з території домоволодіння потерпілої бичка.
За даним фактом 26.05.2017 р. СВ Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та 26.05.2017 р. ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.07.2017 р. з можливістю внесення застави у сумі 64 000 грн.
31.05.2017 р. внесено заставу у розмірі 64 000 грн. та підозрюваного ОСОБА_5 звільнено з-під варти з покладенням обов`язків про повідомлення слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання та прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду.
24.06.2017 р. слідчий Кривоозерського відділення поліції Врадіївського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області звернувся до Кривоозерського районного суду Миколаївської області із погодженим з прокурором Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи яке вказав, що ОСОБА_5 , будучи підозрюваним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України на території Любашівського району Одеської області, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин на території Кривоозерського району, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, а тому є підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
З урахуванням того, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 5 років, що підтверджується доданими до клопотання доказами, а також з урахуванням того, що останній підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України на території Любашівського району Одеської області, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 26.05.2017 р., йому обрано запобіжний захід тримання під вартою із внесенням застави в розмірі 64 000 грн., застава внесена 31.05.2017 р. та він звільнений з-під варти, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. ч. 2, 5 ст. 177 КПК України, що дає достатні підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатність застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.
Заслухавши доповідь судді, захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані вимоги закону слідчим суддею були дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України враховуються при обранні запобіжного заходу.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом і не може бути застосований, серед іншого, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що цій особі повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, зокрема, дані: протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 про обставини викрадення в нього корови; протоколу огляду речей, відповідно якому потерпіла ОСОБА_11 впізнала викрадену в неї корову; протоколу допиту свідка ОСОБА_12 , який бачив як із с. Мазурове виїжджав мікроавтобус із реєстраційним номером НОМЕР_1 , який запам`ятав свідчать про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру.
Слідчим суддею дослідженні дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який хоча раніше і не судимий, проте є особою, якій раніше вже повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, а саме, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
З урахуванням вагомості наявних доказів вчинення ОСОБА_5 злочину, пред`явленої підозри у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років та пред`явлення підозри ОСОБА_5 у вчиненні іншого злочину, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.
Слідчий суддя зазначив, що для запобіганню ризиків, зазначених у клопотанні та наведених під час розгляду клопотання, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання вищенаведеним ризикам, з чим погоджується і апеляційний суд.
Наявність позитивної характеристики, відсутність судимостей, постійного місця мешкання, міцних соціальних зв`язків, та постійного місця роботи, пов`язаної із забоєм великої рогатої худоби, з огляду на характер та вид злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , на думку апеляційного суду, не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Будь яких даних на підтвердження того, що ОСОБА_5 має сім`ю, дітей, вагітну дружину матеріали кримінального провадження не містять.
Щодо визначення розміру застави, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави проте був порушений нею.
Застосування Любашівським районним судом Одеської області до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначеним розміром застави не забезпечило належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому слідчий суддя мав право не визначати розмір застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу.
Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, або визначення розміру застави, апеляційний суд не вбачає, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 26 червня 2017 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
_____________________ __________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3