Єдиний унікальний номер 741/863/17
Провадження № 1-кп/741/70/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Носівка 29 червня 2017 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого та потерпілого,

розглянувши в відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000161 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , розведеного, який ніде не працює, з повною загальною середньою освітою, громадянина України, який на утриманні нікого не має, судимого:

5 липня 1978 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 81 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років;

29 січня 1981 року Дрогобицьким міським судом Львівської області за ч. 2 ст. 81, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 9 місяців;

12 березня 1981 року Дрогобицьким районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 81, ст.ст. 42, 43 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців 21 день;

15 червня 1981 року Пирятинським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 81, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 9 місяців 14 днів;

12 липня 1982 року Дрогобицьким міським судом Львівської області за ч. 2 ст. 81, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна;

25 лютого 1993 року Ніжинським міським судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 193, ч. 1 ст. 222, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

16 грудня 1998 року Залізничним районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 229-6 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

23 жовтня 2000 року Жовтневим районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 229-6 КК України в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

25 лютого 2004 року Васильківським міським судом Київської області за ч. 4 ст. 185, ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;

13 січня 2011 року Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки шість місяців,

за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
28 травня 2017 року близько 17 години в м. Носівка Чернігівської області ОСОБА_4 перебував у приміщенні кафе «Світлана», яке розташоване по вул. Вокзальна, 338, діючи з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, підійшов до барної стійки, шляхом вільного доступу таємно викрав телефон марки «Prestigio» чорного кольору, вартістю 2 022,45 грн., з картою пам`яті на 16 Гб, вартістю 140 грн., який належав ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав, розкаявся, пояснив, що 28 травня 2017 року близько 17 години він приїхав на залізничний вокзал станції Носівка, зайшов у кафе «Світлана», за барною стійкою побачив телефон, викрав його для власного користування, пішов з кафе. Наступного дня до нього додому приїхали працівники поліції, яким він повернув телефон.

Прокурор, обвинувачений та потерпілий висловили думку про те, що не потрібно викликати і допитувати свідків.

Вивчивши думку учасників судового розгляду, з`ясувавши, що підсудний та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, впевнившись у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши учасникам судового розгляду про те, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному провадженні, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи зібрані і досліджені в судовому провадженні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 винуватий у вчиненні даного кримінального правопорушення, оскільки усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання.

ОСОБА_4 підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Суд визнає обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , рецидив злочинів.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, його вік, стан здоров`я, сімейне положення, наявність постійного місця проживання, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обираючи вид і міру покарання ОСОБА_4 , суд приймає до уваги його характеризуючі дані і приходить до висновку про необхідність призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 повинно відбуватися в умовах ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 та ч. 2 ст. 124 КПК України витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 198 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого.

З метою запобігти спробам обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду в стадії виконання вироку, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд приходить до висновку про необхідність залишення без зміни обвинуваченому запобіжного заходу в виді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік шість місяців.

До набрання вироком законної сили залишити без зміни ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з часу фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 198 (сто дев`яносто вісім) грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга через Носівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а потерпілому надіслати.

Суддя ОСОБА_1