АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 193/251/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/309/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2017 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовно-достроковому звільненні від подальшого відбування покарання.
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
засуджений - ОСОБА_6
представник Софіївської ВК № 45 - ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначеним вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 26 лютого2015 року остаточно призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28.03.2016 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 04.09.2014 року по 29.09.2015 року з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
09 березня 2017 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області від ОСОБА_6 надійшло клопотання про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року у задоволенні клопотання засудженого було відмовлено, та своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений не довів свого виправлення за весь період відбуття покарання. З 08.09.2014 року засуджений ОСОБА_6 відбував покарання в Криворізькому слідчому ізоляторі, характеризувався негативно, мав два стягнення, заохочень не мав. З 27.01.2016 року відбуває покарання в Софіївській виправній колонії, характеризується посередньо, мав три стягнення, які погашені в установленому порядку та має два заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до виконання робіт по благоустрою та догляд за тяжкохворими засудженими, працює в господарчій обслузі в медичній частині установи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що суд безпідставно відмовив в задоволенні його клопотанні про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, на що є усі підстави, а саме, за період відбування покарання він довів своє виправлення, дбайливо ставився до майна установи, до виконання робіт з благоустрою установи має охайний зовнішній вигляд при виконанні дорученої роботи дбайливо ставиться до майна яким користується, відвідує регулярно заходи виховного характеру.
На думку засудженого, суд при винесенні ухвали врахував тільки думку прокурора, який заперечував проти його умовно-дострокового звільнення, а він позитивно характеризується за місцем відбування покарання та став на шлях виправлення.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просив колегію суддів відмовити у її задоволенні, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.
Засуджений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив ухвалу суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд.
Представник Софіївської ВК № 45 підтримала апеляційну скаргу засудженого, просила її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та матеріали справи відносно засудженого ОСОБА_6 , обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про те, що він поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і тому може бути умовно-достроково звільнений від подальшого відбування покарання, не можуть бути прийняті до уваги, тому не підлягають задоволенню.
На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_6 суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини провадження та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що він не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, зважаючи на те, що таке звільнення є правом, а не обов`язком суду, при цьому колегія суддів враховує не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, поведінку засудженого під час відбування покарання, ставлення до праці, становлення його на шлях виправлення.
Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи.
Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Разом з тим, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" суду, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Крім того, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги засудженого, в частині того, що суд при винесенні ухвали врахував тільки думку прокурора щодо умовно-дострокового звільнення.
Колегія суддів перевіривши матеріали провадження, данні про особу і поведінку засудженого ОСОБА_6 , який за період відбуття покарання в установі виконання покарання характеризується посередньо ( а.кп. 23-24), під час відбування покарання мав стягнення за порушення вимог відбування покарання, які погашені в установленому законом порядку ( а.кп. 25), має два заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до виконання робіт по благоустрою та догляд за тяжкохворими засудженими, працює в господарчій обслузі в медичній частині установи, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини (а.кп. 4-5, 6-9, 10-12, 13-14, 15-16), а також думку адміністрації установи виконання покарань, згідно витягу із протоколу № 23 від 14.12.2016 року, засідання комісії Софіївської ВК № 45, з якого вбачається, що ОСОБА_6 не довів своє виправлення ( а.кп. 18), погоджується з висновком суду про те, що до засудженого не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.
Крім того, колегія суддів також звертає увагу на те, що ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року до засудженого ОСОБА_6 застосовано положення ч. 5 ст. 72 КК України, щодо зарахування строку попереднього ув`язнення та зараховано у строк покарання період з 04.09.2014 року по 29.09.2015 року з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі (а.кп. 17).
На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_6 суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини провадження та в достатній мірі вмотивував свій висновок.
За викладених обставин доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 є необґрунтованими, а тому вони не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 , в умовно-достроковому звільненні від подальшого відбування покарання - залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4