Справа № 301/879/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 06.10.2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про відстрочку виконання вироку Іршавського районного суду від 19.05.2016 року.

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 06.10.2016 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні клопотання про відстрочку виконання вироку Іршавського районного суду від 19.05.2016 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000069 відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України. Ухвала суду мотивована тим, що у статті 536 КПК України вказано вичерпний перелік випадків, коли допускається відстрочення виконання вироку. Судом вказано про те, що вчинений ОСОБА_6 злочин класифікується за ст.. 12 КК України, як тяжкий злочин, до переліку виняткових випадків його обставини не відносяться, а тому клопотання засудженого не підлягає задоволенню. Суд зазначає, що наведені в клопотанні засудженого посилання на те, що негайне виконання вироку може спричинити тяжкі наслідки для його сім`ї не приймає до уваги так як вони враховуються лише при вчинені злочину невеликої або середньої тяжкості.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Іршавського районного суду від 06.10.2016 року та ухвалити нову, якою відстрочити виконання вироку Іршавського районного суду від 19.05.2016 року строком на 1 рік. Вказує на те, що судом першої інстанції потерпілий ОСОБА_8 не викликався в судове засідання, що є порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Крім того, судом першої інстанції не прийнято до уваги заяву потерпілого ОСОБА_8 , в якій останній підтримав клопотання засудженого ОСОБА_6 та просив його задовольнити. Звертає увагу апеляційного суду на те, що його засудженого за вчинення тяжкого злочину із необережності. Вважає, що, враховуючи норми кримінально-процесуального законодавства про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміну не відбутої частини покарання більш м`яким приходить до висновку, що законодавець ставить тяжкий злочин вчинений з необережності на один рівень із злочинами невеликої і середньої тяжкості. На думку засудженого відсутність такого розмежування в ч.2 ст. 536 КПК України є прогалиною в законодавстві та порушує його право на справедливий судовий розгляд, передбачений п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримання апеляційної скарги, промову прокурора, який вважає апеляційну скаргу безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши та обговоривши матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 536 КПК України виконання вироку про засудження особи до виправних робіт, арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі може бути відстрочено у разі: 1) тяжкої хвороби засудженого, яка перешкоджає відбуванню покарання, - до його видужання; 2) вагітності засудженої або за наявності у неї малолітньої дитини - на час вагітності або до досягнення дитиною трьох років, якщо особу засуджено за злочин, що не є особливо тяжким; 3) якщо негайне відбування покарання може потягти за собою винятково тяжкі наслідки для засудженого або його сім`ї через особливі обставини (пожежа, стихійне лихо, тяжка хвороба або смерть єдиного працездатного члена сім`ї тощо) - на строк, встановлений судом, але не більше одного року з дня набрання вироком законної сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження засуджений ОСОБА_6 до клопотання про відстрочення виконання вироку додав довідку Приборжавської сільської ради про склад сім`ї засудженого ОСОБА_6 , характеристику на нього з Приборжавської сільської ради, заяву потерпілого ОСОБА_8 щодо підтримання клопотання засудженого, заяву ФОП ОСОБА_9 про підтримання трудовим колективом клопотання ОСОБА_6 , свідоцтво про народження малолітньої дитини, батьком якої є засуджений, довідку №20 АЗП-СП с. Приборжавське про перебування ОСОБА_10 на Д обліку, копію розписки про отримання потерпілим коштів для відшкодування моральної шкоди ( а. с. 185-193 ).

Жоден із наданих засудженим доказів не підтверджує підстави відстрочки виконання вироку зазначені у п.3 ч.1 ст. 536 КПК України, на яку посилається засуджений ОСОБА_6 .

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що застосування щодо засудженого ОСОБА_6 відстрочки виконання вироку суперечить діючому кримінальному процесуальному законодавству.

Так, відповідно до вироку Іршавського районного суду від 19.05.2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286 та ч.1 ст. 135 КК України та призначено покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки; за ч. 1 ст. 135 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Вимогами ч. 2 ст. 536 КПК України, передбачено, що відстрочка виконання вироку не допускається щодо осіб, засуджених за тяжкі (крім випадків, передбачених п. 2 ч. 1 цієї статті) та особливо тяжкі злочини незалежно від строку покарання. Тобто такий перелік виключних випадків є вичерпний і у клопотанні засудженого про наявність таких підстав для відстрочки виконання вироку засудженим ОСОБА_6 не вказано.

Таким чином, апелянт ОСОБА_6 згідно вказаного вироку засуджений за вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України класифікується, як тяжкий злочин, а тому засуджений ОСОБА_6 , у зв`язку з наявністю заборони для застосування відстрочки вироку щодо засуджених за тяжкі злочини, під дію ч. 1 ст. 536 КПК України не підпадає.

Доводи апелянта щодо наявності прогалин в законодавстві та порушення його права на справедливий судовий розгляд колегія суддів відхиляє оскільки органи судової влади не є законодавчими органами та не можуть вносити зміни до діючого законодавства чи постановляти рішення, які не відповідають вимогам такого законодавства.

З урахуванням вищенаведених вимог закону, а також обставин, які підтверджують те, що ОСОБА_6 засуджено за вчинення тяжкого злочину, апеляційний суд вважає, що застосування до нього відстрочки виконання вироку є недопустимим, тобто, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 слід визнати необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду. Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягнули за собою скасування або зміну ухвали суду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 539 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 06.10.2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про відстрочку виконання вироку Іршавського районного суду від 19.05.2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції .

Судді: