Справа № 333/1046/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000211 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 09.10.2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 186, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2015 року слідчим Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС в Запорізькій області ОСОБА_6 було проведено допит громадянина ОСОБА_5 в якості свідка у вказаному кримінальному провадженні.

Перед початком допиту свідку ОСОБА_5 було роз`яснено його процесуальні права та попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого показання, про що останнім засвідчено власними підписами в протоколі допиту свідка від 18 серпня 2015 року. На запитання слідчого щодо відомих ОСОБА_5 обставин вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , останній добровільно, без будь-якого примусу, повідомив, що на протязі тривалого часу він знайомий з ОСОБА_7 , з яким підтримує дружні відносини. 17.08.2015 у вечірній час йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_7 , який запропонував зустрітися. Через декілька хвилин вони зустрілися біля магазину «Сільпо» по вул. Ситова у м. Запоріжжя. В ході їх спілкування, ОСОБА_7 подзвонив зі свого мобільного телефону чоловіку на ім`я ОСОБА_9 , якому запропонував зустрітися через 15 хвилин біля кіоску по вул. Парамонова, 1, у м. Запоріжжя. Коли вони підійшли до зазначеного кіоску, до них підійшли двоє раніше невідомих чоловіків, які представилися як ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . ОСОБА_7 з ОСОБА_9 відійшли від них та почали про щось спілкуватися. Після цього, він, ОСОБА_7 , чоловіки на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_10 направилися до супермаркету «АТБ», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 96. Перебуваючи біля вказаного супермаркету приблизно о 00 годині 15 хвилин, ОСОБА_7 попрохав у ОСОБА_5 його мобільний телефон для здійснення дзвінку. В ході спілкування по мобільному телефону, ОСОБА_7 домовився з хлопцем на ім`я ОСОБА_11 про зустріч, після чого ОСОБА_7 запропонував усім піти до нічного кіоску по вул. Парамонова, 1, на що вони погодилися і вчотирьох попрямували туди. Перебуваючи біля вказаного кіоску, до них підійшов раніше невідомий хлопець, який представився як ОСОБА_11 . Після цього, ОСОБА_7 відкликав ОСОБА_11 , щоб поспілкуватися. Приблизно через 10 хвилин вони повернулися, після чого ОСОБА_11 заліз через газову трубу у вікно другого чи третього поверху, яке було розбито. В цей час до ОСОБА_5 підійшов ОСОБА_7 , який попрохав, щоб він залишив свій телефон у нього на тимчасове користування, а сам пішов прогулятися. Через кілька хвилин, він підійшов до одного з під`їздів зазначеного будинку, де присів на лавочку. Через деякий час до нього підійшли ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , при цьому ОСОБА_9 зі свого мобільного телефон комусь зателефонував і та попрохав вийти. Приблизно о 03 годині 30 хвилин до них підійшов раніше незнайомий чоловік, який представився ОСОБА_12 . Через кілька хвилин після цього, чоловік на ім`я ОСОБА_10 пішов у невідомому напрямку. Приблизно о 04 годині до будинку АДРЕСА_2 приїхала машина таксі «Ланос» світлого кольору та ОСОБА_9 з ОСОБА_12 попрямували до під`їзду, де знаходилася квартира з розбитим вікном. ОСОБА_5 залишився сидіти на лавочці. ОСОБА_7 також пішов за ОСОБА_9 і ОСОБА_12 у під`їзд. Приблизно через 5 хвилин після цього з під`їзду вийшов ОСОБА_9 у руках якого була коробка з-під ДВД-програвача, яку він переніс в багажник таксі. Через декілька хвилин, він побачив ОСОБА_7 , який передав йому мобільний телефон та попрохав його почекати, а сам знову направився до під`їзду. У цей момент у двір приїхав наряд міліції, які затримали ОСОБА_7 та чоловіка на ім`я ОСОБА_9 . Крім того, в ході проведення допиту, ОСОБА_5 заявив, що ОСОБА_7 спочатку пропонував йому вчинити крадіжку вказаного майна, проте він відмовився. Враховуючи вищевикладене, кримінальне провадження № 0003847, за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, з обвинувальним актом було направлено до Комунарського районного суду м. Запоріжжя для розгляду.

30 листопада 2015 року, під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, ОСОБА_5 , усвідомлюючи свої процесуальні права, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та приведеним судом до присяги, надав суду інші показання, що повністю суперечили показанням, які були надані на етапі досудового розслідування кримінального провадження. При цьому ОСОБА_5 повідомив, що 18 серпня 2015 року, перебуваючи в приміщенні Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя,вул.Космічна, 40 слідчому Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_6 він надав неправдиві показання, шляхом повідомлення недостовірних відомостей про факти та обставини, що мають значення для відповідного провадження.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 384 КК України завідомо неправдиве показання свідка під час провадження досудового розслідування, поєднане з обвинуваченням у тяжкому злочині.

Обвинувачений ОСОБА_5 при допиті в судовому засіданні не визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 ч.2 КК України. Суду пояснив, що він був свідком по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час досудового розслідування він надав показання слідчому які повністю відповідають дійсності, він підписав протокол, з ним знайомився. Але в суді надав інші показання, оскільки йому погрожував ОСОБА_13 та його друзі. Вони надсилали смс-ки на телефон, приходили, телефонували йому. Дзвонив сам ОСОБА_13 та казав, що вб`є. Тому він злякався та в суді пояснив, що на досудовому розслідуванні надав неправдиві показання, оговорив ОСОБА_13 . До поліції з приводу погроз не звертався.

Провина ОСОБА_5 підтверджується дослідженими в суді доказами.

Із дослідженого протоколу допиту свідка від 18.08.2015 року судом встановлено, що ОСОБА_5 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України за завідомо неправдиве показання, був допитаний в якості свідка по кримінальному провадженню №0003847. Під час допиту ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_14 є його знайомим. Далі ОСОБА_5 описує події, які відбувались з 16-00 год. 17.08.2015 року до ранку наступного дня. Вказує, що в 03 год. 30 хвилин з під`їзду вийшов раніше незнайомий чоловік, який представився ОСОБА_12 . Зі слів ОСОБА_15 йому відомо, що ОСОБА_12 проживає в квартирі АДРЕСА_3 . Приблизно о 04 год. до будинку АДРЕСА_2 приїхав автомобіль таксі «Ланос» світлого кольору. В цей момент ОСОБА_9 з ОСОБА_12 зайшли в під`їзд, він залишився сидіти на лавочці. ОСОБА_15 в цей момент зайшов за ОСОБА_9 та ОСОБА_12 в під`їзд. Приблизно через 5 хвилин після цього з під`їзду вийшов ОСОБА_9 в руках у нього була коробка з-під ДВД, яку він переніс в багажник таксі. Потім ОСОБА_15 сказав, що зараз зайде до ОСОБА_12 . В цей момент приїхав наряд міліції. Коли приїхала міліція ОСОБА_9 вийшов з під`їзду та тримав в руках поліетиленові пакети, в який знаходилось якесь майно. Одразу ж за ОСОБА_9 з під`їзду вийшов ОСОБА_15 .

Із дослідженого протоколу огляду диску ТУ ДСАУ в Запорізькій області від 16.01.2016 року судом встановлено, що під час судового засідання 30.11.2015 року по кримінальному провадженню №333/7366/15-к ОСОБА_5 надав інші показання про вказані події. При прослуховуванні звукозапису із показаннями свідка ОСОБА_5 вбачається, що останній розповів про події які відбулися 17 серпня. При цьому ОСОБА_16 повідомив, ОСОБА_15 ( ОСОБА_13 ) попросив в нього телефон та відійшов. Біля під`їзду по вул.. ОСОБА_17 він побачив ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Він запитав чи бачили вони ОСОБА_15 , на що ті відповіли, що не бачили. Потім ОСОБА_18 з ОСОБА_9 пішли додому. Він залишився на лавочці чекати ОСОБА_13 . Потім підійшов ОСОБА_13 , віддав телефон та запитав де ОСОБА_9 з ОСОБА_19 . Він сказав, що ті пішли додому. ОСОБА_20 він сказав, що почекай, я до них піднімусь. А потім приїхав наряд міліції. З того часу як ОСОБА_13 зайшов в під`їзд та приїхав наряд пройшли 1-2 хвилини. Показання які він надавав під час допиту в якості свідка на досудовому розслідуванні не відповідають дійсності, вони правдиві лише в частині того, що вони зустрічались з ОСОБА_13 в той день. Він розумів, що підписав неправдиві покази, однак з цього приводу він не звертався ні до правоохоронних органів, ні до прокуратури. Вперше про це він повідомив в судовому засіданні.

Тобто, під час допиту в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 заперечив той факт, що він бачив, як 17.08.2015 року ОСОБА_11 заліз через газову трубу у вікно другого чи третього поверху, яке було розбито. Заперечив, що ОСОБА_13 заходив разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в під`їзд, що ОСОБА_9 виходив з пакунками, а слід за ним вийшов ОСОБА_13 .

Із дослідженого обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням в порядку ст. 338 КПК України у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що до суду первісно був направлений обвинувальний акт за яким ОСОБА_7 обвинувачується за ч.3 ст. 185 КК України, ч.3 ст. 296 КК України. За ч.3 ст. 185 КК України по епізоду вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньої змовою групою осіб, поєднану з проникненням до житла в квартирі АДРЕСА_4 . 15.06.2016 року прокурор змінив обвинувачення, виходячи з показань свідка ОСОБА_5 , ОСОБА_21 , показань обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , виключивши з обвинувачення ОСОБА_7 обвинувачення за ч.3 ст. 185 КК України.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2016 року ОСОБА_7 був засуджений за ч.3 ст. 296 КК України.

Суд вважає, що ОСОБА_5 будучи допитаним в якості свідка під час досудового розслідування 18.08.2015 р., спотворив відомості про обставини, які мали місце під час вчинення крадіжки в кв. АДРЕСА_4 , що є неправдивістю показань свідка.

Суд не приймає версію обвинуваченого ОСОБА_5 в тому, що він надав саме в суді неправдиві покази, оскільки ОСОБА_13 йому погрожував та вважає це засобом уникнути відповідальності. Провина ОСОБА_22 у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч.3 КК України крадіжки з кв. АДРЕСА_4 не встановлена вироком суду. ОСОБА_5 з приводу погроз до правоохоронних органів не звертався, тобто, ці доводи не підтверджуються доказами.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 30 листопада 2015 року, під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, усвідомлюючи свої процесуальні права, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та приведеним судом до присяги, з метою сприяння ухиленню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, надав суду інші показання. Проте, суд не погоджується із мотивом надання таких показань в судовому засіданні «з метою сприяння ухиленню від відповідальності», оскільки ОСОБА_5 є винним в наданні неправдивих показань в якості свідка під час досудового розслідування, тому його мета надання показань в суді не повинна встановлюватись.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відсутність пом`якшуючих обставин, наявність обтяжуючої обставини.

Суд враховує, що скоєний ОСОБА_5 злочин є середньої тяжкості.

ОСОБА_5 раніше судимий, не знаходиться на обліку у лікарів нарколога та психіатра, не працює вчинив злочин в період іспитового строку, отже покарання необхідно йому призначити на підставі статті 71 КК України.

До обтяжуючих покарання обставин суд відносить рецидив злочину.

Пом`якшуючих покарання обставин - не вбачається.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у вигляді позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ВизнатиОСОБА_5 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України та призначити йомупокарання за цією статтею у вигляді два роки позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_5 остаточне покарання згідно ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання призначеного цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2014 р. у вигляді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.

Обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - особисте зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) не відлучатися за межі міста Запоріжжя без дозволу суду;
2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1