Номер провадження: 11-сс/785/514/17
Номер справи місцевого суду: 523/4561/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.04.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 29 березня 2017 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001517 від 27 березня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 29 березня 2017 року задоволено клопотання слідчого Суворовського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 27 травня 2017 року без визначення розміру застави.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Захисник вважає необґрунтованим те, що слідчий суддя не визначив підозрюваному розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу, оскільки з підозри пред`явленої ОСОБА_8 не вбачається, що він вчинив злочин із застосуванням насильства, або з погрозою його застосування. Вказує, що з поведінки підозрюваного не вбачається, що він має намір переховуватись від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так ОСОБА_8 має постійний вид на проживання в Україні, мешкає в м.Запоріжжя з цивільною дружиною, утримує малолітню дитину, раніше не судимий.

Крім того, захисник ставить під сумнів обґрунтованість підозри її підзахисного за ч.4 ст.187 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого виконав вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та практики Європейського суду з прав людини і врахував їх при постановленні оскарженої ухвали.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України за наступних обставинах.

Так, ОСОБА_8 27 березня 2017 року приблизно о 09 год. 30 хв. за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, діючи з корисливих мотивів, маючи протиправний та корисливий умисел, спрямований на напад з метою заволодіння майном, з погрозою застосування насилля, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, перебуваючи біля будинку № 98 по проспекту Добровольського в м.Одесі, підійшов до автомобіля марки «Тойота Превіа», держномер НОМЕР_1 , в якому знаходився ОСОБА_10 , невстановлена слідством особа розбила скло передньої правої двері, після чого проникла до автомобіля та стала погрожувати потерпілому предметом зовні схожим на розкладний ніж, розмахуючи біля обличчя потерпілого, а ОСОБА_8 та інша невстановлена особа, відкрили задні праві двері автомобіля та тримали потерпілого. Після чого, невстановлена особа, яка розбила скло, схопила гроші потерпілого, що лежали на підлокітнику, в розмірі 300 000грн. та вони втрьох втікли з місця скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину підтверджується наступними доказами:

-протоколом затримання ОСОБА_8 в порядку ст.208 КПК України;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 27 березня 2017 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 27 березня 2017 року;

-повідомленням про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до статей 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а підстав для визнання доказів недопустимими на підставі ч.2 ст.87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено та апеляційним судом не встановлено.

Апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, а також вчинити інший злочин та продовжувати злочину діяльність.

Вказані ризики підтверджуються обставинами, які відповідно до вимог ст.178 КПК України, мають бути враховані при обрані запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину проти власності, який було вчинено за попередньою змовою групою осіб і за який, у разі доведеності винуватості ОСОБА_8 , йому загрожує покарання у виді позбавлення волі від 8 до 15 років з конфіскацією майна.

ОСОБА_8 є громадянином іншої країни, зареєстрований на непідконтрольній Україні території в м.Луганськ, на території м.Одеси не має постійного місця проживання та роботи, офіційно не одружений, а тому в нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

На думку апеляційного суду вказані обставини беззаперечно підтверджуються існування ризиків того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Крім того, на теперішні час ОСОБА_8 ніде не працює, а отже і не має постійного джерела доходу, а тому перебуваючи на свободі він може вчиняти інші злочини.

На думку апеляційного суду викладені обставини беззаперечно свідчать про те, що, ризики заявлені слідчим реально існують, а отже слідчий суддя дійшов правильного висновку, що на даному етапі досудового розслідування жоден з більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не зможе забезпечити належного виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, і не дасть змогу органу досудового розслідування контролювати місце його перебування.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 є необґрунтованими, а слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених п.4 ч.2 ст.183 КПК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який керуючись положеннями п.1 ч.4 ст.183 КК України при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки інкримінований йому злочин був вчинений із погрозою застосуванням насильства до потерпілого.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування.
Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 29 березня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Суворовського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 27 травня 2017 року без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4