Справа № 159/5/17 Провадження №11-кп/773/278/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.187 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 серпня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 березня 2017 року, яким -

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта загальна середня, не працює, неодружений, раніше судимий: 05.05.2009р. Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік; 17.12.2009р. Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 19.06.2012р. Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 23.08.2012р. Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений по відбуттю покарання 18.10.2016 року,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.187К України, та йому призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у його власності.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та житель АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта середня спеціальна, не працює, неодружений, в силу ст.89 КК України судимості немає,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та йому призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у його власності.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченим залишений попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання кожному з обвинувачених визначено рахувати з 11 листопада 2016 року, тобто з моменту їх затримання.

На підстав ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченим у строк відбування покарання термін перебування їх під вартою з 11 листопада 2016 року і до дня набрання вироком законної сили включно у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.
В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду, 10 листопада 2016 року, приблизно о 19.40год., в приміщенні магазину «Продукти» за адресою м.Ковель, вул.Ярослава Мудрого, 4, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, вчинили розбійний напад на продавця магазину ОСОБА_14 та заволоділи наявними в касі магазину коштами в розмірі 4200,00грн., заподівши власнику ОСОБА_15 майнову шкоду на вказану суму. При цьому, під час нападу обвинувачений ОСОБА_10 утримував потерпілу ОСОБА_14 , приставивши до тіла потерпілої пневматичний газово-балонний пістолет «Borner Sport 306M», що є погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а обвинувачений ОСОБА_9 в цей час відкрито заволодів коштами, які знаходились в шухляді касового апарату.
У поданій апеляції прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин справи, вважає вирок суду щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального та кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто м`якого покарання. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані міри покарання обвинуваченим порушено вимоги ст.65 КК України, оскільки суд безпідставно призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.187 КК України, при цьому не враховано те, що ОСОБА_10 хоча і вважається несудимим, однак раніше притягався до кримінальної відповідальності, знову вчинив тяжкий корисливий злочин, не враховано також, що ОСОБА_9 впяте притягається до кримінальної відповідальності, через незначний проміжок часу після звільнення знову вчинив тяжкий корисливий злочин. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити обвинуваченим покарання за ч.2 ст.187 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у власності.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання без застосування вимог ст.69 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання порушено вимоги ст.65 КК України. Посилається на те, що судом не в повній мірі враховано його особу, оскільки він повністю визнав свою винуватість, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдані збитки, обтяжуючі обставини відсутні. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, на підставі ст.69 КК України призначити покарання нижче нижньої межі санкції ч.2 ст.187 КК України.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора з викладених у ній підстав, а скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 заперечив, захисників та обвинувачених, який апеляційну скаргу прокурора заперечили та просили задовольнити скаргу ОСОБА_10 , перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчинені злочину, за який їх засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційних скаргах не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинувачених за ч.2 ст.187 КК України є правильною і також не оскаржується.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи обвинуваченим покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_10 є особою молодого віку, має матір похилого віку, хоч і вважається несудимим, однак раніше притягався до кримінальної відповідальності.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 , суд визнав визнання винуватості та вибачення перед потерпілою, а обставин, що обтяжують покарання, не встановлено, і це не оспорюється в скаргах. Посилання обвинуваченого в апеляції про наявність таких пом`якшуючих обставин, як активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків та добровільне відшкодування завданих збитків, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки не підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Окрім того, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а саме, те, що останній є особою молодого віку, при цьому враховано судом і наявність попередніх судимостей в обвинуваченого.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 , суд визнав визнання винуватості, щире каяття, добровільне відшкодування збитків, а обставиною, що обтяжує покарання, - рецидив злочинів, і це не оспорюється в скарзі прокурора.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилаються в апеляційних скаргах як прокурор, так і обвинувачений, в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням ролі кожного обвинуваченого у вчиненні злочину, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення основного покарання за ч.2 ст.187 КК України на мінімальний строк, яке необхідно відбувати реально, оскільки відсутні підстави для можливості призначення покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України, так і відсутні підстави для призначення більш суворого основного покарання, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

На думку апеляційного суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів, як самими обвинуваченими, так і іншими особами.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 березня 2017 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Головуючий

Судді