УХВАЛА Іменем України
м. Балаклія 16 травня 2016 року Справа №610/1939/16-к 1-кс/610/240/2016

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

установив:

До суду надійшла вказана скарга, в якій заявник просить визнати протиправною бездіяльність заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області Миргородського щодо невнесення відповідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі повідомлення ОСОБА_4 від 05.05.2016 р. про вчинення кримінального правопорушення та зобов`язати його внести відповідні відомості до ЄРДР на підставі повідомлення ОСОБА_4 від 05.05.2016 р. про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому посилався на те, що 05.05.2016 р. до Балаклійського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ним була подана заява про вчинення працівниками СБУ кримінального правопорушення передбаченого ст. 162, 365, 371 КК України порушення недоторканості житла, перевищення влади або службових повноважень, завідомо незаконне затримання. Однак 12.05.2016 р. заявник отримав повідомлення з Балаклійського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області про те, що його заява направлена до військового прокурора Харківської області.

У судовому засіданні скаржник зокрема пояснив, що він має юридичну освіту і подав свою заяву про злочин 05.05.2016р. саме до прокуратури тому, що у відповідності до ст..216 КПК підслідність злочинів, вчинених співробітниками СБУ не належить до компетенції органів поліції.

Прокурор проти задоволення скарги заперечував посилаючись на те, що до компетенції Балаклійського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області не належить провадження по злочинам вчиненим співробітниками СБУ, а також указуючи на те, що заявником у заяві від 05.05.2016р. не викладені обставини, з яких однозначно вбачається наявність події злочину.

Фіксування процесу технічними засобами не здійснювалось у відповідності до положень ст.107 КПК України.

Вислухавши позицію скаржника та думку прокурора, дослідивши скаргу і надані матеріали, встановлено наступне.

05.05.2016 року ОСОБА_4 звернувся із заявою до прокурора із заявою, в якій просив:

- прийняти його заяву про кримінальні правопорушення за ст.ст. 162, 365, 371 КК України;

- внести відповідні відомості до ЄРДР;

- невідкладно розпочати досудове розслідування, у формі попереднього слідства, з підстави вчинення правопорушень, що мають ознаки складу злочину, передбаченого ст.ст. 162, 365, 371 КК України;

- повідомити його письмово, у встановленому законом порядку і строки про початок кримінального провадження та закінчення досудового розслідування;

- визнати його потерпілим від кримінальних злочинів, передбачених ст.ст. 162, 365, 371 КК України;

- вручити йому пам`ятку про процесуальні права і обов`язки потерпілого;

- надати йому можливість дати додаткові свідчення.

При цьому скаржник у своїй заяві від 05.05.2016р. посилався на те, що невідомі йому співробітники СБУ вчинили щодо нього злочини передбачені ст.162 КК України, тобто порушення недоторканості житла (без конкретизації частини статті, а також певної об`єктивної сторони, викладеної у конкретній частині цієї статті), ст.365 КК України, перевищення влади або службових повноважень (без конкретизації частини статті, а також певної об`єктивної сторони, викладеної у конкретній частині цієї статті), а також ст.371 КК України, завідомо незаконне затримання або незаконний привід, (без конкретизації частини статті, а також певної об`єктивної сторони, викладеної у конкретній частині цієї статті).

Серед іншого він вказував на те, що був незаконно затриманий співробітниками СБУ, обшуканий, на його думку всупереч КПК і при цьому була порушена недоторканість його житла чи інше володіння під яким він вважає автомобіль. У скарзі заявник зазначає, що працівники СБУ пояснили, що діють на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва про надання дозволу на особистий обшук громадянина ОСОБА_4 .

Із відповіді заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_5 від 06.05.2016р. вбачається, що відповідні дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі повідомлення ОСОБА_4 від 05.05.2016 р. внесені не були.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 216 КПК України, слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів вчинених, зокрема, працівником правоохоронного органу.

У відповідності до ч.1 ст.214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Згідно з пп.4,5 ч.5 ст.214 КПК, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
З викладеного вбачається, що до ЄРДР підлягають внесенню не усі підряд заяви, а лише заяви (повідомлення) про вчинені кримінальні правопорушення (злочини), тобто такі заяви, які в своєму змісті мають виклад про певні фактичні обставини (час, місце, подію тощо), які вказують на наявність ознак злочинного діяння передбаченого відповідною диспозицією конкретної частини конкретної статті КК України.
У диспозиції ст.162 КК, злочин визначено як незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян, а частина друга цієї статті ті самі дії, вчинені службовою особою або із застосуванням насильства чи з погрозою його застосування.

Таким чином цей злочин може бути вчинений лише щодо певного житла, або іншого володіння особи, яке замінює житло.

У диспозиції ст.365 КК, злочин визначено як, перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб. Частина друга цієї статті визначає злочином дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, а частина третя дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, якщо вони спричинили тяжкі наслідки.

Таким чином, обов`язковою кваліфікаційною ознакою злочинів, передбачених ст.365 КК України є заподіяння принаймні істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян чи інтересам окремих юридичних осіб.

За диспозицією ст.371 КК, злочином є завідомо незаконне затримання або незаконний привід, а за частиною другою цієї статті завідомо незаконні домашній арешт або тримання під вартою. Частина третя цієї статті визначає злочином дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, якщо вони спричинили тяжкі наслідки або були вчинені з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах.

Оскільки із заяви ОСОБА_4 від 05.05.2016 р. поза розумним сумнівом не вбачається наявність ознак злочинів, про які він заявляв, отже, інформація за його заявою правомірно не була внесена до ЄРДР, так як у тексті вказаної заяви не було викладено відомості про обставини, які б вказували на наявність у діях невідомих йому співробітників СБУ конкретних ознак злочинів, передбачених конкретними частинами статей 162, 365, 371 КК України, які б утворювали об`єктивні сторони відповідних диспозицій названих статей кримінального закону.
За таких обставин, убачається, що у задоволенні скарги слід відмовити, а також роз`яснити скаржнику що він має право знову звернутись за встановленою законом підслідністю у відповідності до ч.4 ст.216 КПК з аналогічною заявою в якій слід ретельно докладно викласти всі події про які він бажає повідомити, із обов`язковим зазначенням всіх ознак відповідних злочинів з конкретизацією певної частини певної статті КК України.
Керуючись стст.303-310 КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1