У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогосудді ОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року у кримінальному провадженні № 0011765,

в с т а н о в и л а :
у касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд у касаційному порядку зазначених судових рішень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
За вимогами ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Так, засуджений, обґрунтовуючи незаконність, на його думку, зазначених судових рішень, фактично наводить доводи, які стосуються фактичних обставин кримінального провадження, а також оцінки доказів, що, з огляду на вимоги як ст. 438, так і ст. 433 КПК, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Разом з тим, зазначаючи у своїй касаційній скарзі про незаконність вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, засуджений конкретних доводів, з огляду на положення ст. ст. 412 413 КПК, у касаційній скарзі не наводить.
Крім того, засуджений у касаційній скарзі зазначає, що постановлені відносно нього судові рішення підлягають скасуванню, а кримінальне провадження закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КПК, однак при цьому відповідних доводів, з огляду на вимоги ст. ст. 440, 438, 433 КПК, касаційна скарга не містить.
Також засуджений у касаційній скарзі нічого не зазначає щодо своєї участі у касаційному розгляді.

Згідно з ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків.
Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати засудженому строк для усунення її недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі, якщо недоліки, наведені в ухвалі суду, не будуть усунуті в установлений строк, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3