АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 30 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2016 року,

за участь: прокурора власника майна представників ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання слідчого військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_9 та накладено арешт на мобільний телефон SONI XPERIA imeil: НОМЕР_1 чорного кольору із сім-картою абонентського номеру НОМЕР_2 , а також на барсетку чорного кольору з коричневою смужкою з однієї сторони та написом «CITY STORY leather series», які належать на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 .

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначає, щоклопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки містить достатньо правових підстав для арешту вказаного майна.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт вилученого майна у ОСОБА_5 .

Зокрема, апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Так, автор апеляційної скарги вважає, що слідчий суддя при прийнятті рішення порушив вимоги п. 18 ч. 1 ст. 3, ч.ч. 1,2 ст. 23, ст. ст. 94, 98, 170 та ч. 1 ст. 173 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 та його представників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Військовою прокуратурою Дарницького гарнізону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 01 липня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000127, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12 серпня 2016 року ОСОБА_10 було затримано одразу після отримання неправомірної вигоди в розмірі 700 доларів США за виконання своїх службових обов`язків.
Цього ж числа, під час огляду місця події було виявлено та вилучено наступні речі: мобільний телефон, особиста барсетка ОСОБА_10 у якій знаходились заздалегідь ідентифіковані гроші в розмірі 700 доларів США.
Постановою слідчого військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_9 від 12 серпня 2016 року мобільний телефон SONY XPERIA imei: НОМЕР_1 чорного кольору із сім-карткою абонентського номеру НОМЕР_2 мобільного оператора ПрАТ «Київстар» та барсетку чорного кольору, які належать ОСОБА_11 , було визнано речовими доказами.
15 серпня 2016 року слідчий ОСОБА_9 , за погодженням військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_6 , звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно, яке було вилучене 12 серпня 2016 року під час огляду місця події у ході затримання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що вказані вище речі містять сліди злочину, і що в інший спосіб, окрім як накладення арешту на вказане майно провести необхідні слідчі дії неможливо.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2016 року вищевказане клопотання слідчого задоволено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження за № 0000127 про накладення арешту на майно, яке було вилучене 12 серпня 2016 року під час огляду місця події у ході затримання ОСОБА_5 ,та визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що існують достатні підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки, це майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на зазначене в клопотанні слідчого майно, з метою збереження речових доказів, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які мажуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, яке було вилучене 12 серпня 2016 року під час огляду місця події у ході затримання ОСОБА_5 , діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності і співмірності, а тому доводи автора апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_5 також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_5 навіть з урахуванням усіх викладених у ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2016 року, якою суду задоволено клопотання слідчого військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_9 та накладено арешт на мобільний телефон SONI XPERIA imeil: НОМЕР_1 чорного кольору із сім-картою абонентського номеру НОМЕР_2 , а також на барсетку чорного кольору з коричневою смужкою та написом «CITY STORY leather series», які належать на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/3233/2016 Категорія КК: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_1