КП№ 293/1/17
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
Колегія суддів Житомирського районного суду Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за яким обвинувачується:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ростомель, Київського району, Київської області, громадянин України, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює фрезерувальником у ФОП ОСОБА_9 , мешканець АДРЕСА_1 , -
за частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України (далі КК), -
В С Т А Н О В И Л А:
19.11.2016 близько 20-ої год. ОСОБА_7 перебував у будинку ОСОБА_10 в АДРЕСА_2 , де на прохання останньої замінив у кімнаті перегорівшу лампочку. На неодноразову пропозицію ОСОБА_10 отримати за це грошові кошти, стався конфлікт, у ході якого обвинувачений розлютився та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вирішив вбити потерпілу. З метою умисного протиправного заподіяння смерті, обвинувачений дістав з рукава своєї куртки кухонного ножа, якого завжди носив при собі, наніс ОСОБА_10 сім ударів клинком цього ножа по голові, грудній клітини, животу, спричинивши останній проникаючу рану в плевральну порожнину із пошкодженням біля серцевої сорочки та м`яза серця, а також дві проникаючи рани в черевну порожнину із пошкодженням печінки, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, призвели до гострої крововтрати та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_10 на місці вчинення злочину. Інші різані рани - за правою вушною раковиною на проекції задньої поверхні правого ліктьового суглобу відносяться до легких тілесних ушкоджень, які у зв`язку зі смерттю не знаходяться. Після цього викликав поліцію.
Детально допитаний у суді обвинувачений повністю визнав свою винуватість у спричиненні потерпілій ОСОБА_10 смертельних ножових поранень та цивільний позов потерпілого. Разом з тим, ОСОБА_7 стверджував, що умислу на вбивство потерпілої він не мав, ніж використав випадково і, наносячи ним удари, діяв необдумано, хаотично,
раптово зреагувавши на те, що ОСОБА_10 , з якою завжди перебували у добрих стосунках та яка неодноразово допомагала їх сім`ї грошима, намагалася надати грошові кошти за незначну послугу. Суду показав, що 19.11.2016, ввечері, коли він йшов до магазину, ОСОБА_10 покликала обвинуваченого, поскаржилася на відсутність світла у будинку та попросила його замінити лампочку. Повернувшись з магазину, близько 20-ої год. він зайшов до ОСОБА_10 , замінив лампочку і коли загорілося світло, ОСОБА_10 взяла його за руку та запропонувала йому гроші. Образившись, обвинувачений відштовхнув руку, сказавши, що грошей йому не треба. Але ОСОБА_10 знову взяла його за руку і говорила про гроші. Тоді він, розгнівавшись, дістав із правого рукава куртки ніж (якого завжди носив з собою, побоюючись нападу) та став наносити ОСОБА_10 удари по голові, тулубу. Побачивши кров, обвинувачений злякався, вийшов з будинку, зачинив двері і пішов до центру села. Де, зустрівши знайомого ОСОБА_11 , попросив телефон. Викликаючи поліцію, обвинувачений повідомив, що він «зарізав» сусідку, вказав адресу вчинення злочину та став чекати поліціантів. У подальшому він їм добровільно розповів про обставини скоєного вбивства, віддав ніж. У вчиненому щиро розкаявся, вибачився перед потерпілим, просив суворо не карати.
На думку захисника ОСОБА_8 , не зважаючи на осудність обвинуваченого, проте хронічне порушення з боку психіки обвинуваченого та обставини справи, свідчать про відсутність у ОСОБА_7 умислу саме на вбивство потерпілої, та мають розцінюватись як заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілої і кваліфікуватися за частиною 2 статті 121 КК. Свої доводи захисник мотивувала добрими стосунками між ними, які передували цій події; неадекватність причини виниклої у той вечір суперечки між потерпілою і обвинуваченим та неможливістю останнього пояснити суду свого вчинку; його поведінкою після скоєного злочину, який одразу повідомив поліцію про свої неправомірні дії; добровільно віддав знаряддя злочину. Стверджувала, що у даному випадку спосіб та локалізація нанесених обвинуваченим ножових поранень потерпілій безумовно не доводять спрямованість умислу на вбивство. Просила призначити покарання із застосуванням статей 69, 75 КК.
Потерпілий ОСОБА_6 розказав, що 19.11.2016 зранку він приїхав до матері, привіз їй продукти та поїхав. Цього ж дня об 16 год. 35 хв. мама по телефону повідомила про перегорілу лампочку. На що потерпілий порадив почекати до наступного дня, або звернутися по допомогу до сусідів. Після 21-ої год. від працівників поліції він дізнався про смерть матері. Одразу приїхавши на місце події, він побачив загиблу маму, тулуб якої був розміщений на ліжку, а обличчя повернуте до підлоги. На подвір`ї знаходився ОСОБА_7 , який віддав слідчому ножа, яким вбив матір. При цьому потерпілий вказав на наявність світла у будинку та замінену лампочку. Вважає, що ОСОБА_7 прийшов до будинку матері аби викрасти у неї грошові кошти. Підтвердив про отримання ним через брата обвинуваченого 8 000 грн. як відшкодування завданої злочином шкоди. Просив суворо покарати ОСОБА_7 та задовольнити його позов.
Неповнолітній свідок ОСОБА_11 , допитаний за правилами статті 354 КПК, показав, що 19.11.2016 ввечері, він знаходився на вулиці Дашкевича в с. Бежів. У цей час до нього підійшов переляканий обвинувачений з проханням надати йому мобільний телефон. Свідок дав ОСОБА_7 телефон, але побоюючись його крадіжки, стояв поруч та чув, як останній зателефонував до поліції, назвав себе і зізнався, що «він зарізав бабу Віру» та сказав що буде чекати на поліціантів біля магазину. Згодом свідок побачив, як до магазину приїхали працівники поліції.
ОСОБА_12 (колишня дружина обвинуваченого) засвідчила, що стосунки обвинуваченого із ОСОБА_10 (за її життя) були завжди добросусідські. За час сумісного проживання обвинувачений іноді безпричинно проявляв до неї агресію.
За свідченням ОСОБА_13 19.11.2016 біля будинку загиблої вона зустріла її сина ОСОБА_6 , який і розповів їй про вбивство матері. Обвинуваченого у той день свідок не бачила.
Згідно із рапортом 19.11.2016 об 20 год. 45 хв. до чергової частини Черняхівського відділення поліції надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про скоєння ним вбивства сусідки ОСОБА_14 . У цей день ОСОБА_7 написав власноручно заяву, аналогічну його показанням у суді, в якій зізнавався у вбивстві; добровільно віддав ніж як знаряддя злочину з нашаруванням речовини бурого кольору, який був у законний спосіб оглянуто і упаковано. Відповідно до висновку експерта №280/ц від 08.12.2016 на цьому ножі виявлена кров людини, яка могла утворитися від ОСОБА_10 (а.с. 48-51, 90-93).
З даних протоколу ОМП (із застосуванням фотозйомки) від 19.11.2016 у будинку АДРЕСА_2 , вбачається, що на ліжку було виявлено та оглянуто труп ОСОБА_10 , одяг з прорізами та просякнутий речовиною бурого кольору. Сліди аналогічної речовини виявлені на ліжку, шторі, простирадлі, зразки з яких та одяг ОСОБА_10 були вилучені. На трупі виявлені наступні тілесні ушкодження: 2 лінійні рани довжиною близько 1 см. кожна в ділянці передньої черевної стінки по середній вертикальній ліні; 2 рани в проекції середньої частини грудини по середній вертикальній лінії тіла на рівні 4 ребра; 1 різана рана за правою вушною раковиною, 2 різані рани по задній поверхні в проекції правого ліктьового суглобу. У кімнаті знаходилася пуста картонна коробка від лампочки, а на електричній лампочці виявлені та вилучені сліди пальців рук (а.с. 52-63).
За дактилоскопічним та цитологічними дослідженнями експертів №1/3660 від 07.12.2016, №1234 від 12.12.2016, №1232 від 21.12.2016 слід на лампочці залишений долонею правої руки ОСОБА_7 , а кров на одязі, простирадлі та шторах належить ОСОБА_10 (а.с. 75, 82-84, 86-88, 94-101).
Відповідно до висновку експерта №1096 від 07.12.2016 безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 є гостра крововтрата, котра виникла в результаті проникаючої рани в плевральну порожнину із пошкодженням біля серцевої сорочки та м`яза серця і двох проникаючих ран в черевну порожнину із пошкодженням печінки. Смерть ОСОБА_10 може відповідати терміну в межах 2-4 годин до часу огляду трупа на місці його виявлення. На трупі були виявлені: легкі тілесні ушкодження у вигляді різаної рани за правою вушною раковиною, яка виникла від дії леза гостро-ріжучого знаряддя, яка у причинно-наслідковому зв`язку зі смерті не перебуває; двох колото-різаних ран передньої поверхні грудної клітки, одна з ран має проникнення в плевральну порожнину із пошкодженням білясерцевої сорочки та м`яза серця, є тяжким тілесним ушкодженням та знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті. Вказані тілесні ушкодження виникли прижиттєво від дії колючо-ріжучого знаряддя. Будь-яких тілесних ушкоджень, які б могли виникнути в ОСОБА_10 до 19.11.2016 не виявлено. Не виявлено також будь яких тілесних ушкоджень від нанесення ударів руками та ногами. Характер і локалізація тілесних ушкоджень виключає можливість спричинення їх самому собі. В момент спричинення тілесних ушкоджень постраждала могла знаходитися по відношенню до нападника у будь-якому положенні, при котрому ділянки розташування тілесних ушкоджень були доступними для нанесення ударів. При наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги врятування життя малоймовірне (а.с. 69-72).
Висновком експерта №279-МК від 30.12.2016 встановлено, що колото-різані пошкодження, виявлені на кофтині (фуфайці) ОСОБА_10 , співпадають по розташуванню з ушкодженнями на її тілі. Утворилися від неодноразової проникаючої дії колючо-ріжучого предмету, не виключається, що саме від дії клинка, вилученого у ОСОБА_7 (а.с. 105-108).
Згідно із висновком експертизи №1233 від 12.12.2016 виявлені бризки крові на вилучених у ОСОБА_7 штанах і куртки має антиген А, що властивий, крові ОСОБА_10 (а.с. 78-80).
Відповідно до судово-психіатричних експертиз: амбулаторної №446-2016 від 06.12.2016 та стаціонарної №75 від 04.05.2017, ОСОБА_7 в період часу, до якого відноситься інкримінований йому протиправний вчинок, та на даний час, будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав. З дитячого віку виявляє клінічні ознаки легкої розумової відсталості, однак такі зміни за сторони психіки не настільки виражені та не позбавляють обвинуваченого усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Експерти дійшли висновку, що обвинувачений здатний відтворювати події діяння; одразу після злочину вчиняв послідовні та цілеспрямовані дії; за своїм психічним станом застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребував та не потребує на даний час (а.с.103-104,158-162).
Отже, факт навмисного ножових тілесних ушкоджень обвинуваченим, внаслідок яких настала смерть ОСОБА_10 підтверджено наявними у справі достовірними, належними, допустимими доказами і ніким не спростовується. Колегія суддів відкидає доводи потерпілого про вчинення ОСОБА_7 вбивства його матері з корисних мотивів, які не підтверджується дослідженими доказами.
Відповідно до частини 1 статті 115 КК під умисним вбивством слід розуміти діяння, яке посягає на життя іншої людини і спричиняє їй смерть. У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я», роз`яснено, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (частина 2 статті 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
Сам характер дій обвинуваченого свідчить, що він, завдаючи потерпілій численні, у тому числі, проникаючі удари ножем, тобто знаряддям, яке завідомо для нього служило засобом позбавлення життя, у життєво важливі органи в голову, в серце, в живіт безперечно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав, що наслідком таких дій може стати смерть ОСОБА_10 і свідомо допускав настання такого наслідку.
За таких обставин суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 і кваліфікує його дії за частиною 1 статті 115 КК, як умисне вбивство.
При призначенні покарання, суд у відповідності до статті 65 КК, поряд з пом`якшуючими покарання обставинами (стаття 66 КК) ураховує також позитивні дані про особу обвинуваченого, який зокрема, раніше не судимий, на обліку у нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей; з`явився із зізнанням, що доводиться його особистим, добровільним усним та письмовим повідомленням в поліцію про вчинений ним злочин до порушення кримінального провадження. Обвинувачений щиро кається, визнає свою вину, активно сприяв розкриттю злочину; після звільнення з підарешту працевлаштувався та одразу частково добровільно відшкодував потерпілому
заподіяну злочином шкоду, вибачився перед ним.
Причини вбивства, описані самим ОСОБА_7 , на переконання колегії, вказують на дещо неадекватну реакцію обвинуваченого, внаслідок особливостей його психічного стану. Разом з тим судова колегія бере до уваги і той факт, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин за обтяжуючою обставиною (статті 67 КК), тобто щодо особи похилого віку, а також думку потерпілого і міркування прокурора щодо міри покарання. Усі наведені обставини у сукупності та взаємозв`язку, унеможливлюють застосування статті 69 КК та дають підстави для висновку колегії про можливість призначення покарання ОСОБА_7 за нижчою межею санкції частини 1 статті 115 КК, яке буде необхідним і достатнім для виправлення останнього.
Цивільний позов потерпілого у частині відшкодування моральної шкоди підлягає повному задоволенню, а в частині матеріальної - частковому, з огляду на відшкодовану суму збитків. Судовий збір на підставі частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за вимоги не майнового характеру та відповідно до статті 124 КПК процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого.
Згідно із положеннями частини 5 статті 72 КК ОСОБА_7 , у строк покарання зараховується його попереднє ув`язнення та перебування у Київському міському центрі судово-психіатричної експертизи під час проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.
З огляду на належну процесуальну поведінку обвинуваченого, ставлення до вчиненого, суд вважає за доцільним до набрання вироком законної сили обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Керуючись статтями 127-129, 368, 373-376, 532 КПК, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 КК, та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Речові докази: ніж зі слідами бурого кольору знищити; сліди біологічного походження, сліди рук залишити у матеріалах кримінального провадження; одяг ОСОБА_7 зі слідами бурого кольору повернути останньому; одяг ОСОБА_10 залишити у потерпілого.
Стягнути із ОСОБА_7 у дохід держави витрати на залучення експертів у сумі 660 грн. 30 коп. та судовий збір у розмірі 640 грн.
До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту. Заборонити ОСОБА_7 залишати житло за адресою АДРЕСА_1 з 20-ої години до 06-ої години наступної доби. Копію вироку направити до Черняхівського відділення поліції Коростишівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області для виконання в частині запобіжного заходу (смт. Черняхів, вул. Шевченка, 10).
Відповідно до частини 5 статті 72 КК зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з дня фактичного затримання 19.11.2016, а
також строк перебування на стаціонарі у медичному закладі до 09.05.2017 (включно) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початком строку відбування покарання вважати момент приведення вироку до виконання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирського області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді