Справа № 308/9339/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2015 року за № 0001025 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з вищою освітою, інженера економіст по праці та, на момент вчинення кримінального правопорушення, виконуючої обов`язки директора ДП «Великолазівський», непрацюючої, мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судимої, одруженої,

у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт, разом з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24.06.2015 року за № 0001025 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , виконуючи обов`язки директора ДП «Великолазівський», згідно з наказом № 4-к від 01.08.2014, пов`язані із виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій, являючись таким чином службовою особою, шляхом зловживання своїм службовим становищем, з прямим умислом, з корисливою метою, вчинила розтрату грошових коштів в сумі 14400 гривень, які надійшли до ДП «Великолазівський» від ОСОБА_7 як плата за надані послуги, на користь третіх осіб.

Так, будучи призначеною виконувачем обов`язків директора ДП «Великолазівський», згідно з наказом № 4-к від 01.08.2014, виданим директором ДП «Великолазівський» ОСОБА_8 , ОСОБА_5 прийняла участь у зустрічі ОСОБА_8 з ОСОБА_7 , яка відбулася 09.10.2014 в місті Ужгород. В ході даної зустрічі ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_7 з вимогою виконати умови договору про надання послуг від 01.02.2012, що був укладений між ДП «Великолазівський» в особі директора ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , зокрема, оплатити заборгованість за надані послуги в сумі 14400 гривень. ОСОБА_7 у відповідь на дану вимогу погодився добровільно оплатити заборгованість перед ДП «Великолазівський» в сумі 14400 гривень, передавши готівку безпосередньо в руки ОСОБА_8 .

Також досудовим розслідуванням достовірно встановлено, що вказані грошові кошти в сумі 14400 гривень ОСОБА_8 не передав виконувачу обов`язків директора ДП «Великолазівський» ОСОБА_5 для внесення до каси підприємства. Однак, остання, маючи можливість розпоряджатися майном ДП «Великолазівський» та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не внесла відомості про надходження наведеної суми до бухгалтерської документації ДП «Великолазівський» та не повідомила про дану грошову операцію головного бухгалтера підприємства.

Крім того, виконувач обов`язків директора ДП «Великолазівський», ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що грошові кошти в сумі 14400 гривень не будуть фактично внесені на баланс ДП «Великолазівський» та використані за призначенням, усвідомлюючи, що дані про прийняття коштів не відповідають дійсності, з прямим умислом, з корисливою метою, заповнила бланк квитанції до прибуткового касового ордера № 03 від 09.10.2014 про отримання від ОСОБА_7 грошових коштів у сумі 14400 гривень, при цьому, вказавши призначення платежу як оплата за надання послуг за 12 місяців за період з січня по грудень 2014 року, поставила свій підпис в якості виконувача обов`язків директора ДП «Великолазівський» та видала посвідчений належним чином бланк квитанції ОСОБА_7 .

В подальшому, з метою надання законного вигляду своїм діям, ОСОБА_5 самостійно, умисно, приховавши вказаний факт від головного бухгалтера підприємства ОСОБА_9 , підпис якого є обов`язковим в оформленні та видачі первинних бухгалтерських документів, відповідно до вимог наказу Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», внесла відомості про оприбуткування вказаної суми в касову книгу по касовому звіту № 46 за 09.10.2014, згідно прибуткового касового ордеру від 09.10.2014 № 03, заповнила видатковий касовий ордер № 11 від 9.10.2014 про видачу ТОВ «ТІК» через ОСОБА_10 повернення фінансової допомоги в сумі 14400 гривень та одночасно по видатковому касовому ордеру № 11 від 09.10.2014 внесла відомості про видачу з каси підприємства грошових коштів в сумі в 14400 гривень в якості «повернення фінансової допомоги» ТОВ «ТІК» через ОСОБА_10 .

Згідно з актом ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності Державного підприємства «Великолазівський» за період з 01.10.2012 по 31.12.2014 № 07-07/11 від 14.04.2015, встановлено, що по даних бухгалтерського обліку ДП «Великолазівський», згідно оборотно - сальдової відомості по субрахунку 352 «Інші поточні фінансові інвестиції», станом на 01.10.2014 була наявна кредиторська заборгованість перед ТОВ «ТІК» по даній фінансовій допомозі в сумі 1000 грн. В той же час, згідно видаткового касового ордеру від 09.10.2014 року № 11 значиться видача коштів з каси ДП «Великолазівський» як повернення фінансової допомоги ТОВ «ТІК» через ОСОБА_10 в сумі 14400 грн.

Оскільки договір між ДП «Великолазівський» та ТОВ «ТІК» щодо надання фінансової допомоги та її повернення до ревізії не надано, видачу з каси готівки в сумі 14400 грн. по видатковому касовому ордеру від 09.10.2014 № 03 слід вважати як надання фінансової допомоги ТОВ «ТІК», що є порушенням п. 5 ст. 75 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 438 ІУ, п. 13 постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 року № 1673 «Про стан фінансово - бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів».

Так згідно п. 13 вказаної постанови, підприємство може надавати фінансову допомогу в розмірі 1 відсотка від прибутку за результатами діяльності попереднього року. Згідно з даними Ф. № 2 «Звіт про фінансові результати за 2014 рік» ДП «Великолазівський» отримало збиток в сумі 659,0 тис. грн. Отже, ДП «Великолазывський» безпідставно надало фінансову допомогу ТОВ «Тік».

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України, а саме: розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Окрім цього ОСОБА_5 , виконуючи обов`язки директора ДП «Великолазівський», згідно з наказом № 4-к від 01.08.2014, які пов`язані із виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій, являючись таким чином службовою особою, вчинила службове підроблення первинних бухгалтерських документів по обліку грошових коштів в сумі 14400 гривень, які надійшли до ДП «Великолазівський» від ОСОБА_7 як плата за надані послуги.

Так, будучи призначеною виконувачем обов`язків директора ДП «Великолазівський», згідно з наказом № 4-к від 01.08.2014, виданим директором ДП «Великолазівський» ОСОБА_8 , ОСОБА_5 прийняла участь у зустрічі ОСОБА_8 з ОСОБА_7 , яка відбулася 09.10.2014 в місті Ужгороді. В ході даної зустрічі ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_7 з вимогою виконати умови договору про надання послуг, що був укладений між ДП «Великолазівський» в особі директора ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від 01.02.2012, зокрема, оплатити заборгованість за надані послуги в сумі 14400 гривень. ОСОБА_7 у відповідь на дану вимогу погодився добровільно оплатити заборгованість перед ДП «Великолазівський» в сумі 14400 гривень, передавши готівку безпосередньо в руки ОСОБА_8 .

Проведеним досудовим розслідуванням достовірно встановлено, що вказані грошові кошти в сумі 14400 гривень ОСОБА_8 не передав виконувачу обов`язків директора ДП «Великолазівський» ОСОБА_5 для внесення до каси підприємства. Однак, остання, маючи можливість розпоряджатися майном ДП «Великолазівський» та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не внесла відомості про надходження наведеної суми до бухгалтерської документації ДП «Великолазівський» та не повідомила про дану грошову операцію головного бухгалтера підприємства.

Натомість, виконувач обов`язків директора ДП «Великолазівський», ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що грошові кошти в сумі 14400 гривень не будуть фактично внесені на баланс ДП «Великолазівський» та використані за призначенням, усвідомлюючи, що дані про прийняття коштів не відповідають дійсності, умисно, з корисливою метою, заповнила бланк квитанції до прибуткового касового ордера № 03 від 09.10.2014 про отримання від ОСОБА_7 грошових коштів у сумі 14400 гривень, при цьому, вказавши призначення платежу як оплата надання послуг за 12 місяців за період з січня по грудень 2014 року, поставила свій підпис в якості виконувача обов`язків директора ДП «Великолазівський» та видала посвідчений належним чином бланк квитанції ОСОБА_7 .

В подальшому, з метою надання законного вигляду своїм діям, ОСОБА_5 самостійно, приховавши вказаний факт від головного бухгалтера ОСОБА_9 , підпис якого є обов`язковим в оформленні та видачі первинних бухгалтерських документів, відповідно до вимог наказу Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», внесла відомості про оприбуткування вказаної суми в касову книгу по касовому звіту № 46 за 09.10.2014, згідно прибуткового касового ордеру від 09.10.2014 № 03, заповнила видатковий касовий ордер № 11 від 09.10.2014 про видачу ТОВ «ТІК» через ОСОБА_10 повернення фінансової допомоги в сумі 14400 гривень та одночасно по видатковому касовому ордеру № 11 від 09.10.2014 внесла відомості про видачу з каси підприємства грошових коштів в сумі в 14400 гривень в якості «повернення фінансової допомоги» ТОВ «ТІК» через ОСОБА_10 , при цьому усвідомлюючи, що внесені нею відомості в офіційні документи не відповідають дійсності.

Згідно з актом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Великолазівський» за період з 01.10.2012 по 31.12.2014 № 07-07/11 від 14.04.2015, встановлено, що по даних бухгалтерського обліку ДП «Великолазівський», згідно оборотно-сальдової відомості по субрахунку 352 «Інші поточні фінансові інвестиції» станом на 01.10.2014 року рахується кредиторська заборгованість перед ТОВ «ТІК» по даній фінансовій допомозі в сумі 1000 грн. В той же час, згідно видаткового касового ордеру від 09.10.2014 року № 11 значиться видача коштів з каси ДП «Великолазівський» як повернення фінансової допомоги ТОВ «ТІК» через ОСОБА_10 в сумі 14400 грн.

Оскільки договір між ДП «Великолазівський» та ТОВ «ТІК» щодо надання фінансової допомоги та її повернення до ревізії не надано, видачу з каси готівки в сумі 14400 грн. по видатковому касовому ордері від 09.10.2014 року № 03 слід вважати як надання фінансової допомоги ТОВ «ТІК», що є порушенням п. 5 ст. 75 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 438 ІУ, п. 13 постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 № 1673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів».

Так, згідно із п. 13 вказаної постанови, підприємство може надавати фінансову допомогу в розмірі 1 відсотка від прибутку за результатами діяльності попереднього року.

Згідно з даними Ф. № 2 «Звіт про фінансові результати за 2014 рік» ДП «Великолазівський» отримало збиток в сумі 659,0 тис. грн.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України, а саме: службовому підробленні, тобто внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також, складання і видача завідомо неправдивих документів.

У підготовчому судовому засіданні сторонами заявлено клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, а саме укладеної 11.07.2017 року між прокурором у кримінальному провадженні №0001025 від 24.06.2015, з одного боку, та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_5 , з іншого боку, за участі захисника ОСОБА_6 , на підставі статей 468, 469, 472 Кримінального процесуального кодексу України в приміщенні Ужгородської місцевої прокуратури угоди про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 , під час досудового розслідування повністю визнає свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 , покарання за частиною 1 ст. 366 КК України у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, а саме: права обіймати керівні посади на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 1 рік, за ст. 191 ч. 2 КК України у вигляді 3 роки обмеження волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, а саме: права обіймати керівні посади на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на строк 1 рік 2 місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне основне покарання у вигляді 3 років обмеження волі та на підставі ч.1 статті 70 КК України, призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, а саме: права обіймати керівні посади на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на строк 1 рік 2 місяці.

На підставі ст. 75 КК України, звільнення з випробуванням від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі зі встановленням іспитового строку терміном 1 рік; на підставі пунктів 1, 2 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки умисного невиконання угоди. В угоді зазначені права і обов`язки прокурора та обвинуваченого щодо укладення угоди.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю. Просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Представник потерпілого ОСОБА_4 не заперечив з приводу затвердження вказаної угоди.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Так, злочини, у вчиненні яких обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе винною, відповідно до ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд вважає, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, вона укладена з додержанням порядку укладення угоди, укладена добровільно без будь-якого примусу, про що свідчать дані в судовому засіданні пояснення обвинуваченої, захисника та прокурора, узгоджена сторонами міра покарання відповідає санкції ч.2 ст.191 та ч.1 ст. 366 КК України, а тому укладена угода відповідає вимогам КПК України і може бути затверджена судом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 394, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 11.07.2017 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні №0001025 від 24.06.2015 року, з одного боку, та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_5 , з іншого боку, за участі захисника ОСОБА_6 ..

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого частиною 1 ст. 366 КК України та частиною 2 статті 191 КК України, та призначити їй покарання затверджене угодою: за частиною 1 статтею 366 Кримінального кодексу України у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 1 рік, за частиною 2 ст. 191 КК України у виді 3 роки обмеження волі з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на строк 1 рік 2 місяці.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне основне покарання у виді 3 років обмеження волі, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк 1 рік 2 місяці.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засуджену ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1