ЄУН193/223/17
Провадження №1-кп/193/19/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В И Р О К
09 березня 2017 року сел. Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000032 від 18 серпня 2016 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працює, проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, на диспансерних обліках не перебуває,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197- 1 КК України, самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику, вчинене при слідуючих обставинах:

В період з кінця березня місяця 2016 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, по 18 серпня 2016 року, ОСОБА_5 , діючи всупереч вимогам ст.ст.116-126 Земельного кодексу України, відповідно до вимог яких право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, самовільно зайняв дві земельні ділянки загальною площею 42,1047 гектарів, які розташовані за межами с. Сергіївка Софіївського району Дніпропетровської області Ордо-Василівської сільської ради та граничить із земельними ділянками за кадастровими номерами :03:001:0195 та :03:001:0189.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Так, ОСОБА_5 , в порушення вимог вищезазначених норм діючого законодавства, маючи єдиний корисливий мотив, діючи умисно, не маючи відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) земельних ділянок, які розташовані за межами с. Сергіївка Софіївського району Дніпропетровської області Ордо-Василівської сільської ради та граничить із земельними ділянками за кадастровими номерами :03:001:0195 та :03:001:0189 та за відсутності будь-якого правочину щодо них, а також без державної реєстрації цих прав, у вищевказаний період часу, став протиправно використовувати вказані земельні ділянки.

В період з кінця березня місяця 2016 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, по 18 серпня 2016 року, ОСОБА_5 , самовільно використовував земельну ділянку площею 42,1047 га (кадастровий номер відсутній) ріллі із земель запасу, розташованих за межами населеного пункту с. Сергіївка Софіївського району Дніпропетровської області для здійснення обробки земель та вирощування сільськогосподарських культур.

При цьому, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вирощування сільськогосподарських культур соняшника, ОСОБА_5 уклав усну угоду з сторонніми особами, які не діяли як співвиконавці злочину, оскільки були переконані у законності виконання вказаних робіт, про надання йому в тимчасове користування сільськогосподарської техніки, обробку цих земельних ділянок за допомогою сільськогосподарської техніки.

Після цього, у вищезазначений період часу, ОСОБА_5 , не маючи правовстановлюючих документів на земельні ділянки, здійснив посів сільськогосподарської культури соняшник, тобто самовільно зайняв ці земельні ділянки за відсутності законних підстав.

Проведеним Державною екологічною інспекцією в Дніпропетровській області, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 963 від 25.07.2007 року, розрахунком №3-8701-8-3 від 28 грудня 2016 року, встановлено, що внаслідок самовільного зайняття вищезазначених земельних ділянок ОСОБА_5 , державі заподіяні збитки на загальну суму 73351 грн. 44 коп..

28 лютого 2017 року між прокурором Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури старшим радником юстиції ОСОБА_6 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000032 від 18 серпня 2016 року, ОСОБА_5 , який є обвинуваченим в цьому кримінальному проваджені, за участю його захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості, згідно з умовами якої:

- ОСОБА_5 беззастережно визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.197-1 КК України, за обставин, які викладені у письмовому повідомленні про підозру від 23.02.2017 р. і під час підписання угоди про визнання винуватості підтверджує факт беззастережного визнання ним винуватості;

- сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.197-1 КК України у вигляді штрафу у розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, зазначення сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного: відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, віднесено до злочину невеликої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, міра покарання, погоджена сторонами угоди за участю захисника, відповідає санкції ч.1 ст.197-1 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.ч. 4,5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 погоджуються на призначення узгодженого покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, визнає повністю, просить суд затвердити укладену угоду про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Дослідивши угоду про визнання винуватості, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між прокурором, обвинуваченим, за участі захисника ОСОБА_4 , угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.197-1 КК України, як самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику, кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що укладена між прокурором Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 314,373-376, 468,469,472,474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 лютого 2017 року, що укладена у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000032 від 18 серпня 2016 року, між прокурором Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області старшим радником юстиції ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності його захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок .
Вирок може бути оскаржений в порядку ст.394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) діб з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1