Справа № 159/1977/17
Провадження № 1-кп/159/203/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області
під головуванням судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000115 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ворона Ковельського району Волинської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, тимчасово безробітного, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

обвинувачений ОСОБА_4 , 17 квітня 2017 року, близько 00 год. 25 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, управляв власним автомобілем марки «ВАЗ-2101» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .
В порушення вимог п. 2.3, 31.4.1, 31.4.2, 31.4.3 Правил дорожнього руху керував транспортним засобом, який перебував в технічно несправному стані та рухаючись автодорогою сполученням «смт. Голоби - с. Новий Мосир» в напрямку с. Дарівка Ковельського району, поблизу амбулаторії смт. Голоби не виконав вимогу працівників Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області про зупинку керованого ним автомобіля у якому в той час не працювала передня ліва фара, з метою можливого уникнення адміністративної відповідальності за порушення ПДР не зупинився, а продовжив рух і в порушення вимог п. 12.4, п. 12.9, п. 12.1 ПДР без врахування дорожньої обстановки, стану транспортного засобу, з перевищенням максимально допустимої швидкості у населеному пункті не впорався з керуванням та виїхав на праве узбіччя по ходу руху автомобіля, допустивши його перекидування.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносно живої особи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, в результаті яких помер.
Між порушенням вказаних Правил дорожнього руху п.п. 2.3, 12.1, 12.4, 12.9, 31.4.1, 31.4.2, 31.4.3 та заподіяними наслідками вбачається прямий причинний зв`язок.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Зазначені в обвинуваченні обставини ніким не оспорюються, таким чином, у суду немає сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, який підтвердив їх існування. Проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються учасники судового провадження не заперечували.

З`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочині визнав повністю та показав, що дійсно 17 квітня 2017 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з іншими пасажирами, в тому числі потерпілим, який знаходився на передньому пасажирському сидінні, управляв автомобілем марки «ВАЗ-2101», якого невдовзі до ДТП придбав.

Рухаючись по автодорозі в напрямку с. Дарівка Ковельського району частково без освітлення (несправність передньої лівої фари) побачив працівників поліції, які вимагали зупинитись. Злякавшись, збільшив швидкість в населеному пункті до 70-80 км/год, допустив з`їзд автомобіля на праве узбіччя та його перекидування, в результаті чого загинув ОСОБА_7 .

В скоєному щиро розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила, що дійсно 17 квітня 2017 року в результаті дорожньо-транспортних пригоди, яка сталась з вини обвинуваченого, загинув її чоловік. На даний час вона будь-яких претензій морального чи матеріального характеру до ОСОБА_4 не має. Вона також не наполягає на суворому покаранні.

Обираючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та всі обставини справи.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить визнання своєї вини та щире каяття в скоєному, а як обтяжуючу визнає скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 Постанови Пленому Верховного суду України від 23 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільно небезпечності вчиненого злочину суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Згідно з роз`ясненнями наведеними у Постанові Пленуму Верховного суду України № 14, від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень Правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до цього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Органи досудового слідства інкримінували в обвинувачення порушення п. 2.1 ПДР водій автомобіля повинен мати посвідчення водія. Суд виключає даний пункт з обвинувачення, оскільки таке порушення не перебуває в прямому причинному зв`язку з заподіяними наслідками.

Визначаючи покарання в межах санкції закону за яким ОСОБА_4 притягується до відповідальності в мінімальних межах з врахуванням думки потерпілої суд бере до уваги молодий вік обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, позитивну характеристику за місцем проживання, те, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, скоїв злочин з необережності.

Разом з тим, враховуючи стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого, недостатність навиків в управлінні легковим транспортним засобом, обставини при яких було скоєно ДТП (фактично уникав зупинення працівниками поліції та ухилявся від можливої адміністративної відповідальності), тяжкості заподіяних наслідків, його поведінки після скоєння ДТП (залишення місця пригоди), суд вважає за неможливе призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України.

Виходячи з цих обставин, суд застосовує до обвинуваченого і додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

На переконання суду, саме таке покарання буде відповідати скоєному та є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України, а витрати, пов`язані з проведенням експертизи стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років та одного місяця позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.

Початок відбування покарання рахувати з дня затримання, тобто з 17.04.2017 року.

Зарахувати засудженому в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з 17.04.2017 року по дату ухвалення вироку включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
Запобіжний захід на час вступу вироку в законну силу залишити попередній утримання під вартою.

Стягнути із засудженого на користь держави витрати за проведення інженерно-транспортної експертизи в сумі 3569 грн. 28 коп. (код класифікації доходів 24060300 «Інші надходження», отримувач коштів: УК у м. Луцьку 24060300, номер рахунку отримувача: 0002, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ отримувача: 38009628, банк отримувача: ГУДКСУ у Волинській області, код банку отримувача: 803014).

Автомобіль марки «ВАЗ-2101» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом та на який накладено арешт повернути ОСОБА_4 після сплати судових витрат.

Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим протягом вказаного терміну з дня отримання копії вироку.

Головуючий:ОСОБА_1