Ухвала
іменем україни
20 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 9 грудня 2016 року,

встановила:

вироком Бориславського міського суду Львівської області від 29 вересня 2016 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 ,
раніше судимий,
засуджений за:
- частиною 1 статті 125 КК України на 60 годин громадських робіт,
- частиною 1 статті 122 КК України на 1 рік обмеження волі,
На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 цього Кодексу.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 9 грудня 2016 року вирок Бориславського міського суду Львівської області від 29 вересня 2016 року залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор не погоджується з ухвалою суду апеляційної інстанції, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог частин 2 статті 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК України.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався.
Так, зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор в обґрунтування своєї позиції вказує на порушення судом апеляційної інстанції вимог статті 419 КПК України, однак посилається лише на перелічені в ухвалі апеляційного суду доводи, щодо залишення вироку районного суду без змін, що і вказує в своїй касаційній скарзі.
Також, прокурор, окрім іншого, вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме про застосування районним судом до засудженого положень статей 75, 76 КК України, однак не наводить доводів, такої позиції з урахуванням вимог кримінального процесуального законодавства.
Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених статтею 427 КПК України, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 КПК України, колегія суддів
постановила:

касаційну скаргу прокурора, який приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 9 грудня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_4 , залишити без руху, надавши йому триденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3