Справа № 495/1625/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю:
- скаржника ОСОБА_3

- прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області в порядку ст.ст. 303-307 КПК України,

В С Т А Н О В И В :
06.03.2017 року ОСОБА_3 (далі по тексту скаржник) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою, в якій посилається на незгоду з бездіяльністю уповноважених осіб Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області в порядку ст.ст. 303-307 КПК України, яка полягає у тому, що прокурором не надано слідчому відповідних вказівок щодо проведення додаткових (необхідних для повного та всебічного розслідування) слідчих дій та заходів в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000325, так як слідчим не проводяться необхідні слідчі дії, направлені на встановлення провини осіб, які скоїли злочин, не перекваліфіковано склад злочину з ч.2 ст.190 КК України на ч.5 ст.191 КК України, не повідомляється про підозру особам, які вчинили злочин, не складено обвинувальний акт та не направлено до суду, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону в порядку ст.303 КПК України.

Так, скаржник просить суд зобов`язати посадових осіб Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області:

- у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, надати слідчому вказівки щодо встановлення строків (терміну), необхідних для завершення досудового розслідування кримінального провадження № 0000325 за фактом вчинення відносно ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та передати справу з обвинувальним актом до суду.

- в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000325 за фактом вчинення відносно ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України, надати слідчому вказівки щодо перекваліфікування складу кримінального правопорушення з ч.2 ст.190 КК України на ч.5 ст.191 Кримінального кодексу України.

За твердженням скаржника, у 2010 і 2011 році ОСОБА_3 здав на зберігання у ТОВ «Тотус» зерно пшениці у кількості 76740 кг на загальну суму 124427 гривень. Одразу, після прийняття на зберігання зерно товариством було реалізовано, а гроші привласнені. До цього часу гроші йому не було повернуто. Ним було подано заяву до поліції про вчинене кримінальне правопорушення, відомості про яке було зареєстровано до ЄРДР за ч.1 ст. 190 КК України. Скаржник зазначив, що незважаючи на те, що особи, яким зерно було здане для зберігання відомі, слідчим при реєстрації повідомлення до ЄРДР було зазначено "невідомі особи", розмір завданих йому збитків було вказано 50000 гривень замість завданих реальних збитків - 124427 гривень. Під час досудового розслідування його було залучено як потерпілого. Досудове розслідування триває до цього часу, однак проводиться неефективно, слідчим не проводяться необхідні слідчі дії, направлені на встановлення провини осіб, які скоїли злочин, не перекваліфіковано склад злочину з ч.2 ст. 190 на ч.5 ст. 191 КК України, як було ним зазначено, що посадові особи ТОВ "Тотус" привласнили його майно на суму 124427 гривень, не повідомляється про підозру цим особам, не складено обвинувальний акт та не направлено до суду.

У судовому скаржник ОСОБА_3 , підтримав скаргу у повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні залишив вирішення даного питання на розсуд суду.

У судове засідання слідчий не з`явився, був повідомлений належним чином. Згідно із ст.306 ч.3 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, або його захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії або бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого або прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши скаржника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області в порядку ст.ст. 303-307 КПК України, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів скарги, скаржник подав заяву на бездіяльність уповноважених осіб Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області в порядку ст.ст. 303-307 КПК України, в якій посилається на незгоду з бездіяльністю уповноважених осіб Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області в порядку ст.ст. 303-307 КПК України, яка полягає у тому, що прокурором не надано слідчому відповідних вказівок щодо проведення додаткових (необхідних для повного та всебічного розслідування) слідчих дій та заходів в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000325, так як слідчим не проводяться необхідні слідчі дії, направлені на встановлення провини осіб, які скоїли злочин, не перекваліфіковано склад злочину з ч.2 ст.190 КК України на ч.5 ст. 191 КК України, не повідомляється про підозру особам, які вчинили злочин, не складено обвинувальний акт та не направлено до суду, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону в порядку ст.303 КПК України.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 12.12.2016 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність слідчого у проведенні неефективного досудового розслідування у кримінальному провадженні за ч.2 ст. 190 КК України, за фактом незаконного заволодіння майном потерпілого ОСОБА_3 . Зобов`язано слідчого вручити потерпілому ОСОБА_3 пам`ятку про права, виконати письмові вказівки прокурора, надані під час досудового розслідування, перевірити доводи потерпілого в частині привласнення його майна посадовими особами ТОВ «Тотус», виконати інші необхідні слідчі дії, направлені на завершення досудового розслідування та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства. В іншій частині скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Частиною 1 статті 9 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню в тому числі винуватість обвинуваченого. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на слідчого (стаття 92 КПК України).

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення в тому числі й слідчих (розшукових) дій (стаття 93 КПК України).

Згідно вимогам ст.ст. 2,7-11 КПК України, завдання кримінального провадження є захист особи, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а також, що загальними засадами кримінального провадження є засади верховенства права та законності, повага до людської гідності.

Відповідно до ст.ст. 303-304 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 КПК України про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, рішення слідчого, прокурора про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником, рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, слідчий суддя за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може: скасувати рішення слідчого чи прокурора, зобов`язати припинити дію, зобов`язати вчинити певну дію, відмовити у задоволенні скарги.

Статтею 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень праві свобод, гарантованих конвенцією.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124 Конституції України).

Згідно пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «ід 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» з урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124 Конституції), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги-лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку. Статтею 55 Конституції кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а тому суд не повинен відмовляти особі в прийнятті чи розгляді скарги з підстав, передбачених законом, який це право обмежує.

Згідно статті 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Якщо інше не передбачено цим Кодексом, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

Відповідно до вимог ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст.113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані ( мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідними положеннями цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчено у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляд і права на ефективних засіб захисту.

Крім того, скаржник просить суд в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000325 за фактом вчинення відносно ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України, надати слідчому вказівки щодо перекваліфікування складу кримінального правопорушення з ч.2 ст.190 КК України на ч.5 ст.191 Кримінального кодексу України, але дана вимоги не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Рішення про повідомлення особи у вчиненні злочину приймається слідчим або прокурором за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Основним завданням слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод, які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області в порядку ст.ст. 303-307 КПК України, підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2, 8, 24, 28, 303-307 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області в порядку ст.ст. 303-307 КПК України задовольнити частково.

Зобов`язати посадових осіб Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області:

- здійснити перевірку проведених слідчим усіх необхідних слідчих дій та заходів в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000325 за фактом вчинення відносно ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України;

- у разі необхідності надати слідчому відповідні вказівки щодо проведення додаткових (необхідних для повного та всебічного розслідування) слідчих дій та заходів в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000325 за фактом вчинення відносно ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України;

- в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000325 за фактом вчинення відносно ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України, перевірити та встановити наявність чи відсутність підстав для перекваліфікації складу кримінального правопорушення на ч.5 ст.191 Кримінального кодексу України;

- у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, встановити строки (терміни), необхідні для завершення досудового розслідування кримінального провадження № 0000325 за фактом вчинення відносно ОСОБА_3 кримінального правопорушення, вказівки про що надати відповідному слідчому.

В задоволенні решти вимог скарги ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1