Справа № 755/284/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" січня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.11.2016 за № 0016426 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Грузія, громадянин Грузії, який має посвідку на постійне місце проживання в Україні, з середньою освітою, вдівця, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 30.11.2016 приблизно о 10:30 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Бойченко,16, з метою повторного таємного розкрадання чужого майна та обернення його на свою користь підійшов до автомобіля «Газель», д.н.з. НОМЕР_1 .
Реалізуючи свої злочинні наміри ОСОБА_5 відчинив праві передні двері автомобіля «Газель», д.н.з. НОМЕР_1 , звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_6 , а саме жіночу сумку чорного кольору, в якій знаходились гроші в сумі 5677 грн., а також телефон марки «Бравіс» вартістю 1500 грн., телефон марки «Самсунг» вартістю 400 грн., при цьому діставши жіночу сумочку чорного кольору поклав її собі за пазуху.
Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину спробував зникнути, проте, в цей час його злочинні дії були виявлені потерпілою ОСОБА_6 , яка побачивши момент вчинення злочину крикнула останньому « ОСОБА_7 » і наказала повернути викрадену сумку.
Надалі, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його злочинні дії носять відкритий характер, ігноруючи вимогу потерпілої ОСОБА_6 повернути сумку, з метою розпорядження викраденим майном на свій розсуд, на зауваження не реагував, намагаючись втекти з місця злочину, побіг у напрямку будинку по вул. Миропільска, 3.
Після чого, в результаті переслідування біля будинку № 3 по
вул. Миропільська, в м. Києві був затриманий працівниками поліції.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими під час досудовим розслідуванням справи обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом.

У зв`язку з чим, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив повторно відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, усунення заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має місце проживання, спосіб життя (раніше судимий, вдівець, не працює), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; позицію прокурора про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від його відбування згідно ст. 75 КК України; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа ст. 76 КК України, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Зокрема, про можливість належної соціалізації особи та допустиму репутацію обвинуваченого свідчить невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (невстановленість зловживання алкогольними напоями та інші), характер вчиненого кримінального правопорушення, поведінка під час та після вчинення кримінального правопорушення, відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превелювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді застави, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили, однак є доречним покласти на нього обов`язкиз числа передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Також, після набрання вироком законної сили та у разі виконання обвинуваченим до такого набрання покладених на нього обов`язків заставу згідно положень ч. 11 ст. 182 КПК України, слід повернути заставодавцю.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному проваджені, згідно даних акту та реєстру відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді застави відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін до набрання вироком законної сили та поряд з цим до набрання вироком законної сили покласти на нього наступні обов`язки з числа регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися із м. Києва без дозволу або суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

На підставі ч. 11 ст. 182 КПК України, після набрання вироком законої сили заставу унесену за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 55120 гривень повернути заставодавцю ОСОБА_8 (код платника НОМЕР_2 ).
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1