1Справа № 335/1553/17 1-кп/335/230/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2017 року м. Запоріжжя
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гаврилівка, Покровського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, приватного підприємця, одруженого, інваліда 3групи, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,
- обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
Своїми діями водій ОСОБА_4 , порушив вимоги п.п. 12.4, 12.9 б), 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами № 136 від 06.03.2013, відповідно до яких:
-п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год»;
-п. 12.9. «Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7»
-п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер у лікарні цього ж дня о 16 годині 30 хвилин
Так, згідно висновку судово-медичної експертизи № 27/к від 27.01.2017, смерть ОСОБА_6 , настала від тупої травми тулуба з численними переломами кісток скелета з пошкодженням внутрішніх органів, що призвели до розвитку шоку. Всі тілесні ушкодження, виявлені при проведенні експертизи утворилися незадовго до надходження до стаціонару та в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до загрозливого для життя стану. Тілесні ушкодження могли утворитися в результаті дорожньо-транспортної пригоди при ударі частинами рухаючогося транспортного засобу в ділянку лівої задньо-бокової поверхні тулуба з напрямом травмуючої сили ззаду наперед, кілька зліва направо.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.
Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного злочину в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При визначенні ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання, враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи, особу обвинуваченого, який повністю визнав провину і розкаявся в скоєному, активно сприяв органу досудового слідства в розкритті злочину, працює, раніше не судимий, потерпіла ОСОБА_7 претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має і просить призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, визнав свою провину, активно сприяв органам досудового слідства в розкритті злочину, працює, є інвалідом третьої групи, має на утриманні мати, 1929 року народження, яка потребує стороннього догляду та страждає низкою захворювань.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України судом не виявлено.
На підставі викладеного, та з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства.
Суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Згідно вимог статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні виплати на залучення експерта.
Враховуючи, що в кримінальному провадженні проводилась судова інженерно транспортна експертиза №9-26 від 23.01.2017 року вартістю 1055 гривень 52 копійок, то ці кошти підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Цивільний позов по справі не заявлено, матеріальної шкоди не завдано, арешт на майно не накладався.
Речові докази відсутні.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 року 6 місяців іспитового строку не скоїть нового злочину, і виконає покладені на нього судом такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової інженерно транспортної експертизи №9-26 від 23.01.2017 року в розмірі 1055 (одна тисяча п`ятдесят п`ять) гривень 52 (п`ятдесят дві) копійки
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід не обирався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1