АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2017 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 .
Учасники судового провадження:
засуджений ОСОБА_5
прокурор ОСОБА_6
представник ВК-67 ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 24 січня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році» - відмовлено.

На вказану ухвалу засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Сокирянського районного суду від 24 січня 2017 року та задовольнити його клопотання.

В своїй скарзі, засуджений вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що він підпадає під дію цієї амністії, бо вже відбув частину призначеного покарання і на день коли була опублікована амністія вже мав вирок суду.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_5 , який просив задовольнити його клопотання про застосування щодо нього Закону України «Про амністію 2014

Провадження №11кп/794/96 /17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія ст. 86 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

року», міркування прокурора та представника ВК-67, які просили ухвалу суду залишити без змін, а апеляцію засудженого без задоволення, розглянувши матеріали судового провадження, особової справи засудженого та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого задоволенню не підлягає.

Так, приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію 2014 року», суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст.ст. 74, 86 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, відповідним чином мотивувавши свої висновки.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія судів цілком погоджується з обґрунтуванням прийнятого рішення місцевого суду щодо відсутності підстав для застосування відносно ОСОБА_5 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Згідно ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року із змінами 14.05.2014 року, передбачено скоротити наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 вищенаведеного Закону України, питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Судом І інстанції встановлено, а судом апеляційної інстанції перевірено, що 27.01.2014 року вироком Бродівського районного суду Львівської області, який набрав законної сили 08.07.2014 року, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.5 КК України та із застосуванням ст.69 КК України останньому призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з конфіскац3ією майна. Запобіжний захід ОСОБА_5 - підписку про невиїзд, до вступу вироку в законну силу залишено без змін. Зараховано останньому до відбутого покарання час перебування під вартою з 29.09.2010 року по 07.10.2010 року - всього 9 днів.

Вищевказаний вирок набрав законної сили 08.07.2014 року. Станом на день набрання чинності Закону України №1185-УІІ від 08.04.2014 року «Про амністію у 2014 році» - 19.04.2014 року, ОСОБА_5 не вважався засудженою особою, і крім того, був фактично затриманий та заарештований 11.01.2016 року (а.с.11-13 особової справи) і саме з цього часу вважається особою яка почала відбувати призначене судом покарання. З огляду на наведене він не підпадає під положення ст.ст.1-6 зазначеного Закону, оскільки на момент набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» фактично ще не відбував покарання у виді позбавлення волі.

Отже, на момент набрання чинності Законом ОСОБА_5 не відбув, передбаченими ст.ст.1-5 даного Закону, частини призначеного йому покарання у виді позбавлення волі, а тому він не підлягає звільненню від покарання на підставі даних статей.

На думку колегії суддів, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що вимоги засудженого про застосування до нього ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає судове рішення законним, а апеляційну скаргу засудженого такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про застосування амністії в Україні», Законом України «Про амністію у 2014 році» , ст.ст. 404, 405, 407, 537 - 539 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 24 січня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році» залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим у той же строк і порядок з дня отримання копії ухвали.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3