Код суду 233 Справа № 233/1928/17
Вирок
Іменем України
15 травня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, має вищу освіту, не заміжня, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_1 , старший солдат, діловод взводу матеріально- технічного забезпечення, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,
06 червня 2016 року наказом заступника Міністра оборони України № 43 PC від 13.04.2016 року, старший солдат ОСОБА_4 призначена на посаду діловода відділення матеріально - технічного забезпечення вказаної військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Згідно з положеннями ст.ст. З, 28, 29, 68 Конституції України людина. її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей.
Проходячи військову службу старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язана, серед іншого, свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених їм за посадою, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, бути дисциплінованими, зразками високої культури, скромності й витримки, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, старший солдат ОСОБА_4 діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинила умисний злочин середньої тяжкості, а саме: таємне викрадення чужого майна, за наступних обставин.
За час проходження військової служби у вищевказаній військової частині, старший солдат ОСОБА_4 мешкала у кімнаті № НОМЕР_2 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , разом із співслужбовцем зазначеної військової частини ОСОБА_6 .
За час спільного мешкання у цієї кімнати гуртожитку, ОСОБА_7 було достовірно відомо про місцезнаходження картки для виплат «зарплатна» ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , яка належала ОСОБА_8 разом із грошовими коштами на балансі карти.
Знаючи про те, що за допомогою картки для виплат «зарплатна» ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 можливо зняти готівку та розрахуватись за придбання відповідних товарів, у січні 2017 року у старшого солдата ОСОБА_4 виник злочинній умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме картки для виплат «зарплатна» ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , яка належала ОСОБА_8 , разом із грошовими коштами на балансі карти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходячись за адресою м. Часів Яр, по вул. Пирогова 3, на першому поверсі гуртожитку у кімнаті №1 скориставшись тим, що за нею ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрала картку для виплат «зарплатна» ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , яка належала ОСОБА_9 , що знаходилась у кишені куртки ОСОБА_10 кімнати №1 гуртожитку за адресою: м. Часів Яр, по вул. Пирогова 3.
В подальшому, знаходячись в м. Часів Яр, ОСОБА_4 з банкомату ПАТ «ПриватБанк», по вул. Комсомольській 2, з банківської картки для виплат «зарплатна» ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , яка видана на ім`я ОСОБА_9 зняла грошові кошти у сумі 5000 гривень. Після чого повернула банківську картку до кишені куртки ОСОБА_10 , чим спричинила останній матеріальний збиток на зазначену суму та розпорядилась грошовими коштами на власний розсуд.
Крім цього, ОСОБА_4 , 08.01.2017 року, де за раптово виниклим умислом, діючи умисно та повторно, з корисливим мотивом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, таємно, шляхом вільного доступу заволоділа карткою для виплат «зарплатна» ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , яка видана на ім`я ОСОБА_9 , що знаходилась у кишені куртки ОСОБА_10 , та разом з нею приїхала до м. Бахмут Донецької області, та направилась до банкомату «Райффайзен Банк Аваль», який розташований по вул. Незалежності 67 в м. Бахмут, де повторно з банківської картки для виплат «зарплатна» ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , яка видана на ім`я ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу зняла грошові кошти у сумі 1600 гривень, чим спричинила ОСОБА_9 матеріальний збиток на вказану суму.
Цього ж дня, продовжуючи свій злочинний намір на заволодіння чужим майном ОСОБА_4 одразу ж направилась в магазин «Єва», розташований по вул. Торговій, 4, де вона купувала різні одиниці товару, на загальну суму 997 гривень 13 копійок, за який розрахувалась банківською карткою ОСОБА_9 , чим спричинила останній матеріальний збиток на вказану суму.
Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинила матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 2597 гривень 13 копійок.
Після, вже 10 січня 2017 року, ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно заволоділа карткою для виплат «зарплатна» ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , яка видана на ім`я ОСОБА_9 , що знаходилась у кишені куртки ОСОБА_9 . В подальшому, знаходячись в м. Костянтинівка Донецької області, ОСОБА_4 за допомогою банкомату ПАТ «ПриватБанк», розташованого по вул. Братів Котельнікових, 4а в м. Костянтинівка Донецької області, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу зняла грошові кошти у сумі 3000 гривень, чим спричинила ОСОБА_9 матеріальний збиток на вказану суму, якими розпорядилась на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у скоєнні інкримінованого злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаялася.
Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила кримінальне провадження розглянути за її відсутністю. Обвинувачену просила покарати не суворо.
Згідно з ст. 349 КПК України суд, з`ясувавши думку прокурора, обвинуваченої та за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд пересвідчився в тому, що зазначені особи правильно розуміють обставини, що ніким не оспорюються та роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 мала місце, вина обвинуваченої у скоєнні зазначеного злочину доведена повністю і її дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні ОСОБА_4 певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкції ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, на обліку у КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Костянтинівки» не знаходиться, за місцем мешкання характеризується посередньо, раніше не судима, має на утриманні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , судом не виявлено.
Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 за ч. 1 ст.185 КК України покарання у вигляді позбавлення волі, за ч. 2 ст.185 КК України також покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки зазначене покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
В той же час, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину та особу обвинуваченої ОСОБА_4 , суд вважає за можливе застосувати в даному випадку ст.75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з іспитовим строком.
Покарання ОСОБА_4 слід призначати із застосуванням ст.70 КК України
Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370,371 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання :
-за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі,
-за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: повідомляти командира військової частини або до уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до командира військової частини або до уповноваженого органу з питань пробації.
Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на командира військової частини за місцем проходження служби, а у разі звільнення з військової служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляція на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Суддя ОСОБА_1