АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/845/17 Справа № 202/14/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002818 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Новоросійськ Російської Федерації, громадянин України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 26 грудня 2008 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, 12 жовтня 2011 року звільнений від відбуття покарання на підставі п. «а» ст. 3 Закону України «Про амністію у 2011 році»,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оскаржуючи доведеності вини та кваліфікації його дій, просить змінити вирок суду, призначивши йому менш суворе покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в повній мірі не врахував, що він має на утриманні неповнолітнього сина.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок змінити як незаконний в частині призначеного покарання, та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання з урахуванням ст. ст. 66, 69 КК України.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_9 , не прийняв до уваги, що останній вину визнав повністю, щиро розкаявся, має постійне місце роботи, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, потерпіла претензій до нього не має та у судовому засіданні просила призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане із позбавленням волі.
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_9 , 06 грудня 2016 року приблизно о 15 годині 00 хвилин знаходився за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_2 , разом зі співмешканкою ОСОБА_10 , на ґрунті побутових сварок у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виник конфлікт, в ході якого у останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , та реалізуючи свій злочинний умисел, жбурнув табурет в сторону останньої, який влучив у стіну, від чого остання, перелякавшись, впала на підлогу, а ОСОБА_9 підійшов ззаду до потерпілої, яка сиділа на підлозі та почав хаотично, зверху вниз, наносити долонями зжатими в кулаки удари в область спини (кількість яких в ході розслідування встановити не надалось можливим, але не менше чотирьох), та удари в область голови потерпілої (кількість яких в ході розслідування встановити не надалось можливим), в результаті чого завдав останній тілесні ушкодження у виді синців: на задній поверхні правої гомілки у середній третині; на внутрішній поверхні правої гомілки у верхній та середній третинах; на передній поверхні правої гомілки у нижній третині; на верхній повіці лівого ока по центру; на передній та внутрішній поверхнях лівого передпліччя у верхніх третинах; садно на межі колінного суглоба та гомілки по передній поверхні праворуч, крововиливи у товщі м`яких тканин передньої поверхні правої гомілки у нижній третині передньо - зовнішньої поверхні правої гомілки у верхній третині, які виникли прижиттєво, задовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) чи при ударі об такий (такі), мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться.

Також потерпілій від дій обвинуваченого спричинено тілесні ушкодження у виді сумісної тупої травми тіла, які виникли прижиттєво, незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) чи при ударі об такий (такі), незадовго до настання смерті, в короткий проміжок часу один за одним, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Після отримання тілесних ушкоджень потерпіла перевернулась на спину, після чого перестала подавати ознаки життя.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги своїх апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційних скаргах не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 про те, що судом не були враховані усі обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, колегія суддів вважає необґрунтованими з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, то при його призначенні судом першої інстанції були в повній мірі дотримані вимоги вказаних статей кримінального закону, враховані: тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який відноситься згідно із ст. 12 КК України до категорії тяжких злочинів; особа винного, який раніше судимий за аналогічний злочин, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, працює, за місцем проживання характеризується посередньо, має малолітню дитину; наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину; обставин, що обтяжують покарання повторність і вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, позицію потерпілої, яка не мала претензій до обвинуваченого, що дає підстави колегії суддів вважати обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років, що є мінімальною межею санкції зазначеної статті.
Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо неврахування судом першої інстанції того, що ОСОБА_9 вину визнав повністю, щиро розкаявся, має постійне місце роботи, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, потерпіла претензій до нього не має та у судовому засіданні просила призначити обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням волі, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та не дають підстав для призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом у відповідності до ст. 69 КК України, оскільки судом було враховано обставини, що обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України, повторність і вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а тому вказані обставини не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Щодо посилання захисником на ігнорування судом позиції потерпілої, яка не має до обвинуваченого претензій та просила призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане із позбавленням волі, то на переконання колегії суддів така обставина не має вирішального значення для суду при призначенні покарання, та має враховуватись у сукупності із іншими обставинами. Зважаючи на те, що обвинуваченим злочин вчинено повторно, у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені стороною захисту обставини не дають підстав для застосування положень ст.69 КК України та призначення більш м`якого покарання, а те, що обвинувачений вину визнав повністю, щиро розкаявся, має постійне місце роботи, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, потерпіла претензій до нього не має, враховано судом першої інстанції при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк сім років, що є мінімальною межею санкції ч.2 ст.121 КК України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційних скарг, вважаючи їх доводи не обґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим з моменту отримання копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4