Справа № 135/1396/16-к
Провадження № 1-кп/135/10/17
24.02.2017 року м. Ладижин
Ладижинський міський суд Вінницької областіу складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого
адвоката ОСОБА_5 ,
уродженця с. Крикливець Крижопільського р. Вінницької обл.,
зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 ,
громадянина України, українця, працюючого на посаді заступника
начальника Ладижинського відділення поліції Бершадського
відділу поліці ГУНП у Вінницькій області, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
263 КК України,
За обвинувальним Актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що обіймаючи посаду начальника Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 2 о/с від 07.11.2015, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, всупереч передбаченому законом порядку, при невстановлених обставинах придбав та зберігав за місцем реєстрації та проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , бойові припаси - вісім бойових патронів калібру 7,62 мм.
У подальшому, 23.03.2016 у проміжок часу з 15.45 до 17.58, під час обшуку, дозвіл на проведення якого надано слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області, за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , серед іншого, виявлено та вилучено вісім патронів, що згідно висновку судової балістичної експертизи Житомирського НДЕКЦ № 1/1623 від 01.04.2016 є бойовими припасами - 7,62 мм проміжними патронами зразка 1943 року з кулею «ПС» зі стальним сердечником ( НОМЕР_1 ), призначені для стрільби з військової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм, а саме: самозарядного карабіна Сімонова, автоматів Калашнікова та ручних кулеметів Калашнікова. Надані вісім патронів виготовлені промисловим способом на Луганському патронному заводі у 1962 році.
Дані дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне зберігання та придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, не визнав і показав, що цього злочину він не вчиняв. Просив ухвалити відносно нього виправдувальний вирок.
Суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши докази та надавши їм налажну правову оцінку, приходить до висновку про необхідність ухвалення відносно ОСОБА_4 виправдувального вироку з таких підстав.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Статтею 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Згідно із ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.
На обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, сторона обвинувачення посилається на наступні докази, які в судовому засіданні були безпосередньо та ретельно досліджені судом.
Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 суду показали, що вони були присутні в квартирі, де проживає сім`я ОСОБА_4 , під час проведення обшуку. Вони бачили, що в квартирі були виявлені патрони, які вилучили. Був складений протокол, зауважень не було. Звідки взялися патрони ОСОБА_4 пояснити не зміг.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він є відповідальним за зберігання набоїв в Ладижинському відділені поліції. Набої, такі як вилучені у ОСОБА_4 , є в Ладижинському відділені поліції, у кількості 3300шт. Усі патрони по обліку в наявності. Була недостача при першому підрахунку у кількості 10 штук, при другому підрахунку недостачі не виявлено, при інвентаризації недостачі не виявлено. Доступу до набоїв ОСОБА_4 не мав, на руки набоїв не отримував.
Окрім показань свідків, під час судового провадження судом досліджувались надані стороною обвинувачення, як докази вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, наступні документи:
- Копія відеозапису з обшуку за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_4 від 23.03.2016 року (т.1, а.с. 98), з якого видно, що в присутності слідчого ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , чотирьох понятих обшук проводили оперативні працівники: ОСОБА_12 і ОСОБА_14
- Оригінал клопотання про арешт майна від 24.03.2016 на 3 арк.;
- Оригінал ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання від 25.03.2016 на 3 арк.;
- Оригінал клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 24.03.2016 на 2 арк.;
- Оригінал ухвали слідчого судді від 25.03.2016 на 3 арк.;
- Оригінал супровідного листа та постанови про призначення судово - балістичної експертизи від 28.03.2016 на 4 арк.;
- Оригінал висновку судово-балістичної експертизи №1/1623 від 01.04.2016 на 13 арк.;
- Копію клопотання про проведення обшуку за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_4 від 19.03.2016 на 2 арк.;
- Копія ухвали суду про проведення обшуку від 21.03.2016 на 2 арк.;
- Копію протоколу обшуку від 23.03.2016 за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_4 на 6 арк.;
- Копію відеозапису з обшуку за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_4 від 23.03.2016;
- Копію довідки УДМС України у Вінницькій області від 14.03.2016 на 1 арк.;
- Копію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно від 17.03.2016 на 5 арк.
- Повідомлення про підозру (т.1, а.с.105 106), з якого видно, що 04.04.2016 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, а саме в тому, що він, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, всупереч передбаченому законом порядку, при невстановлених обставинах придбав та зберігав за місцем реєстрації та проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , бойові припаси - вісім бойових патронів калібру 7,62 мм.
У подальшому, 23.03.2016 у проміжок часу з 15.45 до 17.58, під час обшуку, дозвіл на проведення якого надано слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області, за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , серед іншого, виявлено та вилучено вісім патронів, що згідно висновку судової балістичної експертизи Житомирського НДЕКЦ № 1/1623 від 01.04.2016 є бойовими припасами - 7,62 мм проміжними патронами зразка 1943 року з кулею «ПС» зі стальним сердечником ( НОМЕР_1 ), призначені для стрільби з військової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм, а саме: самозарядного карабіна Сімонова, автоматів Калашнікова та ручних кулеметів Калашнікова. Надані вісім патронів виготовлені промисловим способом на Луганському патронному заводі у 1962 році.
- Клопотання слідчого про арешт 8 (восьми) патронів( а.с.107-108).
- Ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2016 року (т.1, а.с. 110-112), з якої видно, що накладено арешт на майно, яке вилучено під час проведення обшуку за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_4 , зокрема на 8 (вісім) бойових патронів, калібру 7,62 мм, зразка 1943 року, з кулею «ПС» зі стальним сердечником НОМЕР_1 ).
- Витяг із наказу начальника ГУНП у Вінницькій області № 2 о/с від 07.11.2015року (т.1, а.с. 113), з якого видно, що ОСОБА_4 призначено начальником Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.
- Функціональні обов`язки начальника Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, що затверджені начальником Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області (т.1, а.с. 114-115), з яких видно, що ОСОБА_4 з ними ознайомлений.
- Ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.04.2016року (т.1, а.с.119-120), з якої видно, що до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням на підозрюваного певних обов`язків.
-Ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.04.2016 року (т.1, а.с. 123-125), з якої видно, що в задоволенні клопотання про відсторонення підозрюваного ОСОБА_4 від посади начальника Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області відмовлено.
- Вимога прокуратури Вінницької області № 17/1 -516 вих 16 від 21.04.2016року до управління інформаційного забезпечення ГУ Національної поліції у Вінницькій області (т.1, а.с. 133), з якої видно, що ОСОБА_4 не судимий.
- Відповідь Комунального закладу Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» від 25.04.2016 року № 1148, що надана на запит слідчого (т.1, а.с. 135), з якої видно, що ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку у даному закладі не перебуває.
- Відповідь Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. Акад. О.І. Ющенка» від 29.04.2016року № 20-1821, що надана на запит слідчого (т.1, а.с. 137), з якої видно, що станом на 26.04.2016 року ОСОБА_4 на диспансерному обліку у даному закладі не значиться.
- Службова характеристика на начальника Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 04.05.2016року (т.1, а.с. 163), з якої видно, що ОСОБА_4 зарекомендував себе дисциплінованим керівником, здатним працювати над усуненням особистих недоліків. З 09.10.2015 року по 06.11.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
- Довідка характеристика Виконавчого комітету Ладижинської міської ради № 2-10-3271 від 02.06.2016року (т.1, а.с. 191), з якої видно, що ОСОБА_4 характеризується як доброзичливий, порядний громадянин, службові обов`язки начальника виконує відповідально і добросовісно, вчасно реагує на порушення громадського порядку.
-Довідка про проходження служби ОСОБА_4 (т.1, а.с.164), з якої видно: коли, ким і на яку посаду було призначено ОСОБА_4
- Доповідна записка начальника УПД ГУНП у Вінницькій області (т.1, а.с. 160-161), з якої видно, що з метою притягнення ОСОБА_4 до відповідальності, порушено питання перед начальником ГУНП у Вінницькій області про проведення службового розслідування та вжиття до ОСОБА_4 заходів дисциплінарного впливу.
- Наказ Головного управління національної поліції у Вінницькій області № 433 від 06.05.2016 року (т.1, а.с. 155), з якого видно, що ОСОБА_4 оголошено догану за порушення правил зберігання мисливської вогнепальної зброї.
- Клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей та документів від 20.04.2016 року (т.1, а.с.138-139), з якого видно, що слідчий звернувся до слідчого судді і просив надати йому дозвіл на тимчасовий доступ до 10 набоїв калібру 7,62 мм., зразка 1943 року, партії V11-62-270, що перебувають у володінні Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, з метою проведення відповідних судових експертиз щодо встановлення індивідуальної тотожності боєприпасів.
-Ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2016 року (т.1, а.с. 142), з якої видно, що надано дозвіл слідчому на тимчасовий доступ до речей: 10 набоїв калібру 7,62 мм, зразка 1943року, партії У11-62-270, що перебувають у володінні Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області (Вінницька обл., м. Ладижин, вул. П.Кравчика, 4), з метою проведення відповідних судових експертиз щодо встановлення індивідуальної тотожності боєприпасів.
- Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 27.04.2016року (т.1, а.с. 143-144), з якого видно, що добровільно надано 10 набоїв, калібру 7,62мм, зразка 1943року, партії V11-60-270, що перебувають у володінні Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області.
- Опис до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 27.04.2016року (т.1, а.с. 145), з якого видно, що набої поміщені у спецпакет Експертної служби МВС України № 2827459.
- Довідка про результати перевірки питань зберігання, обліку та видачі боєприпасів в Ладижинському ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області від 18.04.2016 року (т.1, а.с. 158-159), з якої видно, що під час перевірки наявності боєприпасів відповідно до Форми № 3, було встановлено нестачу боєприпасів, серед них набої 7,62 мм, зразка 1943 року, партії У11-62-270, у кількості 10шт.
- Постанова слідчого про призначення судово балістичної експертизи від 10.05.2016 року (т.1, а.с.167 169), з якої видно, що слідчий призначив судово балістичну експертизу і на дослідження експертів надав 15 набоїв, калібру 7,62 мм., з яких 5 набоїв,вилучених під час обшуку 23.03.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_4 , та 10 набоїв, вилучених у Ладижинському ВП ГУНП у Вінницькій області. На вирішення експерта винесено такі питання: чи належать патрони в кількості 5 (п`ять) штук, які вилучені під час обшуку 23.03.2016 за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та вилучені 27.04.2016 в Ладижинському відділенні поліції Бершадського відділі поліції ГУНП у Вінницькій області патрони у кількості 10 (десяти) штук калібру 7,62 мм зразка 1943 року, партії У11-62-270 до продукції одного підприємства (одного року випуску, виробничої партії, тощо) ? Якого виду, зразка, калібру патрони в кількості 5 (п`ять) штук, які вилучені під час обшуку 23.03.2016 за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та вилучені 27.04.2016 в Ладижинському відділенні поліції Бершадського відділі поліції ГУНП у Вінницькій області патрони у кількості 10 (десяти) штук калібру 7,62 мм зразка 1943 року, партії У11-62-270 ?
-Висновок експерта Житомирського науково-дослідного експерти криміналістичного центру №1/2239 від 20.05.2016 року (т.1, а.с.171-177), з якого видно, що п`ять патронів, які вилучені за адресою реєстрації та проживання ОСОБА_4 , та десять патронів, які вилучені у Ладижинському ВП ГУНП у Вінницькій області, належать до продукції одного підприємства, є боєйовими припасами, проміжними патронами зразка 1943 року з кулею «ПС» зі стальним сердечником ( НОМЕР_1 ). На питання «Чи належать вони до продукції однієї партії?» відповісти експерту не вдалося можливим.
-Накладні про видачу боєприпасів зі складу і відомості про витрати боєприпасів (т.1, а.с.160 187), з яких видно кому, коли і в якій кількості видавалися боєприпаси та яким чином були використані.
- Довідка адресно довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Вінницькій області від 08.04.2016року (т.1, а.с. 128), з якої видно, що в АДРЕСА_1 , з 26.06.2015 року зареєстрована ОСОБА_19 .
- Довідка із Вербської сільської ради Чечельницького району Вінницької області (т.1, а.с.129), з якої видно, що ОСОБА_19 постійно проживає в АДРЕСА_3 , однак з 26.06.2015 вона знята з реєстраційного обліку в м. Ладижин.
- Довідка відділу ведення реєстру територіальної громади Ладижинської міської ради Вінницької області №1159 від 01.06.2016 року (т.1, а.с. 190), з якої видно, що у квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані наступні громадяни: ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 .
Із аналізу доказів, наданих стороною обвинувачення, видно, що органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, всупереч передбаченому законом порядку, при невстановлених обставинах придбав та зберігав за місцем реєстрації та проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , бойові припаси - вісім бойових патронів калібру 7,62 мм.
Підставою такого обвинувачення є факт виявлення та вилучення 23.03.2016 року, під час обшуку, у межах іншого кримінального провадження, в квартирі АДРЕСА_4 , де зареєстровані громадяни: ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 8 (восьми) патронів, що згідно висновку судової балістичної експертизи Житомирського НДЕКЦ № 1/1623 від 01.04.2016 є бойовими припасами - 7,62 мм проміжними патронами зразка 1943 року з кулею «ПС» зі стальним сердечником ( НОМЕР_1 ), призначені для стрільби з військової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм.
Стороною обвинувачення доведено, а стороною захисту не оскаржується той факт, що 23.03.2016 року, під час обшуку, у межах іншого кримінального провадження, в квартирі АДРЕСА_4 , де зареєстровані громадяни: ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 було виявлено та вилучено 8 ( вісім) патронів.
Спірним є обвинувачення в частині доведеності обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, визначених ст.91 КПК України, а саме: час, число, день, місяць, рік, місце, хто та у який спосіб, з якою формою вини, з яких мотивів і з якою метою вчинив зазначене кримінальне правоворушення, а також винуватість ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину.
Із фабули обвинувачення видно, що воно сформульовано неконкретним та абстрактним cпособом; посилання на те, що ОСОБА_4 при невстановлених обставинах придбав і зберігав за місцем реєстрації та проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , бойові припаси - вісім бойових патронів калібру 7,62 мм., не відповідають вимогам ст. 91 КПК України. В ньому не зазначено час, число, день, місяць, рік, місце, у який спосіб та з яких мотивів і з якою метою вчинено зазначене кримінальне правоворушення.
В процесі досудового розслідування не зібрано, а прокурором в судовому засіданні не надано суду жодного доказу, який би підтверджував факти, що саме ОСОБА_4 незаконно придбав, приніс у свою квартиру та зберігав 8 (вісім) бойових патронів калібру 7,62 мм.
Натомість, стороною захисту надано суду докази, які підтверджують невинуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду показала, що вона є тещою ОСОБА_4 . В кінці лютого чи на початку березня 2016 року, число точно не пам`ятає, вона гуляла у дворі будинку АДРЕСА_2 з онуками. Біля лавочки знайшла пакет, який розвернула і побачила в ньому патрони, які занесла до квартири і кинула у шухляду. Дітям нічого не сказала, оскільки їх не було вдома. Пізніше вона дізналася про обшук і одразу повідомила, що ці патрони в квартиру принесла вона.
Свідок ОСОБА_22 суду показав, що він бачив як в лютому чи березні, число точно не пам`ятає, у дворі будинку АДРЕСА_2 , біля лавочки, ОСОБА_19 знайшла патрони, які знаходились в пакеті.
Оцінюючи докази на предмет допустимості під час їх аналізу в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення, відповідно до положень ч. 1 ст. 89 КПК України, судом встановлено, що докази, надані стороною захисту, є належними та допустимими з таких підстав.
Відповідно до ст.ст. 85, 86 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні; доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Суд вважає, що покази свідків: ОСОБА_19 і ОСОБА_22 є належними та допустимими доказами, оскільки вони допитані в судовому засіданні у відповідності з нормами КПК України; будучи приведеними до присяги та попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази, вони надали суду покази свідомо і добровільно, без сторонього тиску і з метою встановлення істини у справі.
Відповідно до ст. ст. 7, 17 КПК України, ст. 62 Конституції України загальними засадами кримінального провадження крім інших є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Зважаючи на приписи цих законів, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме в тому, що він незаконно придбав і зберігав бойові припаси - вісім бойових патронів калібру 7,62 мм., без передбаченого законом дозволу, не доведено поза розумним сумнівом і у порядку, передбаченому КПК України, воно не підтверджено жодним доказом і грунтується на припущеннях сторони обвинувачення. Ці припущення спростовуються належними та допустимими доказами, наданими стороною захисту.
За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 не вчиняв кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, і має бути виправданим.
Окрім цього, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявив ряд клопотань, підтриманих обвинуваченим, про визнання зібраних по справі доказів недопустимими, відповідно до ст.ст. 86, 87 КПК України, посилаючись на те, що вони зібрані стороною обвинувачення з грубим порушенням норм КПК України та з порушенням права обвинуваченого на захист, а саме:
- Копія відезапису з обшуку за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_4 від 23.03.2016року(т.1, а.с.98).
- Постанову про виділення матеріалів досудового розслідування від 04.04.2016 року (т.1, І, а.с. 63-65).
- Повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 04.04.2016року (т.1, а.с. 105-106).
- Довідку про результати перевірки питань зберігання, обліку та видачі озброєння та боєприпасів в Ладижинському ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області від 18.04.2016 року (т. І, а.с.158-159).
- Висновок службового розслідування за фактом повідомлення про підозру начальника Ладижинського ВП ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України (т.1, а.с. 149-154).
- Набої калібру 7,62, вилучені під час обшуку 23.03.2016 року.
- Довідку №136 від 20.07.2016 року Директора СТОВ «АФ «Вербка» (т. І, а.с. 235).
- Табель обліку робочого часу СТОВ «АФ «Вербка» за березень 2016 року (т. І, а.с. 236).
- Розпорядок робочого дня по СТОВ «АФ «Вербка» обліковця МТФ» (т. І, а.с. 237).
Заслухавши в судовому засіданні думку сторін, дослідивши докази, які захисник обвинуваченого просить визнати недопустимими, суд приходить до висновку, що клопотання захисника обвинуваченого підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Частина 1 ст. 92 КПК України передбачає, що обов`язок доказування вказаних обставин покладається на слідчого і прокурора.
В статі 87 КПК України зазначено: недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; порушення права особи на захист.
Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду.
Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому Основним Законом визнано неприпустимим покладати на підсудного доведення своєї невинуватості. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом.
Конституційний суд України у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України N 1-31/2011 дійшов таких висновків: «Недопустимість обґрунтування обвинувачення особи у вчиненні злочину на доказах, одержаних незаконним шляхом, закріплена в першому реченні частини третьої статті 62 Конституції України, а згідно з частиною другою статті 64 ця гарантія не може бути обмежена. Основний Закон України, гарантуючи права і свободи особи, вимагає від неї певної поведінки щодо інших осіб та держави в цілому, встановлює відповідні вимоги та обмеження. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом" дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо…»
У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997р. № 7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» наголошено на тому, що згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. У зв`язку з цим судам при розгляді кожної справи необхідно перевіряти, чи були докази, якими органи досудового слідства обґрунтовують висновки про винність особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм КПК. Якщо буде встановлено, що ті чи інші докази були одержані незаконним шляхом, суди повинні визнавати їх недопустимими і не враховувати при обґрунтуванні обвинувачення у вироку.
Відповідно до змісту п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.
Так, частиною 2, 3 статті 214 КПК України передбачено, що слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру, або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Із аналізу доказів, наданих стороною обвинувачення та стороною захисту, видно, що старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури області юрист 1 класу ОСОБА_11 порушив вимоги цієї статті та не виконав покладених на нього обов`язків. Він, виявивши 23 березня 2016 року, під час проведення обшуку в квартирі, де проживає сім`я ОСОБА_4 , обставини, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, не вніс відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань в строки, передбачені законом ( не пізніше 24 годин після виявлення), і розпочав досудове розслідування за ч.1 ст.263 КК України до внесення відомостей до реєстру.
-24.03.2016 року звернувся з клопотанням ( т.1, а.с.66-67) до слідчого судді і просив надати дозвіл на вилучення 8 штук набоїв калібру 7,62 мм., вилучених під час обшуку 23.03.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_4 , з метою проведення судових експертиз.
-25.03.2016 року слідчий отримав ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2016 року про тимчасовий доступ до речей, вилучених під час обшуку 23.03.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_4 , набоїв калібру 7,62мм, у кількості 8 штук (т.1, а.с. 68-70).
- 28.03.2016 року слідчий ухвалив постанову про призначення судово балістичної експертизи (т.1, а.с. 72 -74), якою призначив судово балістичну експертизу і на дослідження експертів надав 8 набоїв, калібру 7,62 мм., вилучених під час обшуку 23.03.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_4
- На підставі постанови слідчого від 28.03.2016 року експерт Житомирського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру провів експертне дослідження і надав висновок №1/1623 від 01.04.2016 року (т.1, а.с. 75-87), із якого видно, що представлені вісім об`єктів, які вилучені 23.03.2016 року на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області при проведенні обшуку за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , є бойовими припасами 7,62 мм проміжними патронами зразка 1943 року з кулею «ПС» зі стальним сердечником( НОМЕР_1 ), придатні для стрільби, призначені для стрільби з військової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм., а саме: самозарядного карабіна Сімонова, автоматів Калашникова та ручних кулеметів Калашникова, виготовлені промисловим способом на Луганському патронному заводі у 1962 році.
Окрім проведення вище зазначених слідчих дій, слідчим не виконано вимоги закону та ухвали слідчого судді.
Із копії ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2016 року (т.2, а.с.8,9) видно, що слідчий суддя задовольнив скаргу ОСОБА_4 та зобов`язав слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури області ОСОБА_11 повернути ОСОБА_4 набої калібру 7,62 мм. В кількості 8 штук, з маркувальним позначенням 270*62, вилучені під час обшуку.
Відповідно до ч.2 ст. 21 і ч.1 ст. 533 КПК України ухвали суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та їх службових осіб, і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
При виконані цих слідчих дій, окрім порушення вище зазначених норм закону, було порушено право ОСОБА_4 на захист.
Не ознайомивши обвинуваченого з постановою про призначення експертизи, не роз`яснивши йому прав, слідчий позбавив ОСОБА_4 права заявляти відводи експертам, ставити на вирішення експертів свої питання, приймати участь при проведенні експертизи та інших прав, передбачених КПК України. Цією бездіяльністю слідчого було грубо порушено право обвинуваченого на захист.
Зважаючи на вище описані порушення законів та права обвинуваченого на захист, суд визнає недопустимими та неналежними докази:
- висновок експерта Житомирського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру №1/1623 від 01.04.2016 року (т.1, а.с. 75-87);
- речові докази - 8(вісім) патронів калібру 7,62 мм., вилучені під час обшуку 23.03.2016 року,за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_4 .
Суд визнає недопустимими та неналежними і такі докази:
- Довідку про результати перевірки питань зберігання, обліку та видачі озброєння та боєприпасів в Ладижинському ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області від 18.04.2016 року (т. І, а.с.158-159).
- Висновок службового розслідування за фактом повідомлення про підозру начальника Ладижинського ВП ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України(т.1, а.с. 149-154) з таких підстав.
У судовому засіданні прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури області молодший радник юстиції ОСОБА_3 пояснив, що дані докази були зібрані з метою перевірки причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 262 КК України.
При цьому суд звертає увагу на те, що і ці докази були зібрані слідчим з порушенням ст.214 КПК України без внесення відомостей до ЄРДР за ст.262 КК України.
Суд вважає за необхідне визнати недопустимим доказом Постанову про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження від 04.04.2016 року (т.1, І, а.с. 63-65), з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 217 КПК України, у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.
Станом на 04.04.2016 року ОСОБА_4 підозрювався у вчиненні лише одного кримінального правопорушення. В мотивувальній частині цієї постанови відсутня вказівка на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень. У цій постанові не зазначено в чому полягає необхідність виділення матеріалів та не зазначено про відсутність негативного впливу такого виділу на повноту досудового розслідування.
Оскільки дана постанова ухвалена з порушенням вимог КПК України, то відповідно до ст. 86 КПК України вона є недопустимою.
Суд визнає недопустимими та неналежними і такі докази:
- копія відезапису з обшуку за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_4 від 23.03.2016року (т.1, а.с.98), з таких підстав.
Відповідно до ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження (ч.1); до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати: складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії(п. 3 ч. 2); сторона кримінального провадження, потерпілий зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.
Ксерокопії ухвали та протоколу обшуку і копія відеозапису не відповідають вимогам документа. Вони не є оригіналами документів, а як копії не завірені в установленному законом порядку та не скріплені печаткою.
Інформацію про з`єднання абонента стільникового зв`язку за номером НОМЕР_3 , табель робочого часу і розпорядок робочого дня обліковця МТФ СТОВ «Агрофірма «Вербка» ОСОБА_19 за березень 2016 року, довідку директора СТОВ «АФ «Вербка» № 136 від 20.07. 2016 року(т.1 а.с.235 - 237) суд визнає недопустимими та неналежними доказами з таких підстав.
Із протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 19.08.2016 року(т.1 а.с. 247-249) видно, що Інформація про з`єднання абонента стільникового зв`язку за номером НОМЕР_3 року була отримана після закінчення досудового розслідування і була відкрита стороні захисту лише під час судового розгляду кримінального провадження.
Заперечуючи проти цього доказу свідок ОСОБА_19 суду показала, що телефон з номером НОМЕР_3 вона і її сім`я використовують як стаціонарний домашній телефон. Виїжджаючи із села вона не бере цей телефон із собою, а залишає вдома, в користуванні хворої матері.
Такі покази свідка ОСОБА_19 стороною обвинувачення не спростовані.
Зважаючи на те, що сторона обвинувачення отримала даний доказ поза межами досудового розслідування і цей доказ стосується не місця знаходження свідка ОСОБА_19 в певний час, а місця знаходження телефону з номером НОМЕР_3 , суд вважає, що Інформація про з`єднання абонента стільникового зв`язку за номером НОМЕР_3 є неналежним та недопустимим доказом.
Із табеля робочого часу і розпорядку робочого дня обліковця МТФ СТОВ «Агрофірма «Вербка» ОСОБА_19 за березень 2016 року, довідку директора СТОВ «АФ «Вербка» № 136 від 20.07. 2016 року (т.1, а.с.235 - 237) видно, що ОСОБА_19 у березні 2016 року працювала щоденно з 6 до 9 години і з 17 до 21 години.
Заперечуючи проти тверджень сторони обвинувачення, свідок ОСОБА_19 суду показала, що від села Вербка до міста Ладижин вона доїжджає за 1 годину 20 хвилин. Під час перерви з 9 до 17 години вона встигає доїхати до м. Ладижин, відвідати дітей і повернутися на роботу. Набої вона знайшла в кінці лютого чи на початку березня 2016 року, число точно не пам`ятає.
Оцінюючи дані докази, суд звертає увагу на те, що органами досудового розслідування не встановлено час, число, день, місяць, рік, місце незаконного придбання боєприпасів. А тому докази: табель робочого часу, розпорядок робочого дня обліковця МТФ СТОВ «Агрофірма «Вербка» ОСОБА_19 за березень 2016 року і довідка директора СТОВ «АФ «Вербка» № 136 від 20.07. 2016 року не спростовують покази свідка ОСОБА_19 .
За таких обставин, враховуючи вимоги ст.62 Конституції України, ст.ст. 85, 86, 91 КПК України суд визнає табель робочого часу, розпорядок робочого дня обліковця МТФ СТОВ «Агрофірма «Вербка» ОСОБА_19 за березень 2016 року, довідку директора СТОВ «АФ «Вербка» № 136 від 20.07. 2016 року неналежними та недопустимими доказами.
У судовому засіданні прокурор відділу ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про визнання доказів неналежними та недопустимими.
Вивчивши дані заперечення, суд не приймає їх до уваги з таких підстав.
Твердження прокурора про те, що слідчий правомірно не повернув набої ОСОБА_4 , так як бойові набої належать до предметів, вилучених з обігу, і згідно з ч.7 ст.236 КПК України підлягали вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження, не приймаються судом до уваги, оскільки вони суперечать вимогам ч.2 ст.19 Конституції України і ч.2 ст.21 та ч.1 ст.533 КПК України.
Суд не приймає до уваги заперечення прокурора про те, що ОСОБА_17 не мав права знайомитися з постановою про призначення судово балістичної експертизи, так як на момент її ухвалення не мав статусу підозрюваного з таких підстав.
Як видно з вище наведених доказів відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, були внесені до ЄРДР 04.04.2016 року. У цей же день ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру.
Відповідно до ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний має право:
- брати участь у проведенні процесуальних дій(п.9);
- під час проведення процесуальних дій ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дій, які заносяться до протоколу(п.10);
- застосовувати з додержанням вимог цього Кодексу технічні засоби при проведенні процесуальних дій, в яких він бере участь(п.11);
- заявляти відводи(п.13);
- ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування(п.14);
- одержувати копії процесуальних документів(п.15);
- оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом(п.16).
З цих правових приписів і з аналізу вище приведених доказів видно, що ОСОБА_4 з 04.04.2016 року, тобто з дня внесення до ЄРДР відповідної інформації і отримання повідомлення про підозру мав право приймати активну участь в проведенні процесуальних дій.
Призначивши і провівши судово балістичну експертизу з порушенням ст. 214 КПК України, до внесення відповідної інформації до ЄРДР, слідчий незаконно усунув ОСОБА_4 від участі в проведенні слідчих дій та позбавив його вище приведених прав.
Суд не приймає до уваги заперечення сторони обвинувачення про те, що свідок ОСОБА_19 не могла знайти патрони і занести до квартири, оскільки вона фактично проживає в селі Вербка Чечельницького району Вінницької області, де має постійне місце роботи і щоденно зайнята на виробництві; з 01.03. по 23.03.2016 року вона не знаходилася в місті Ладижин про що свідчить інформація про з`єднання абонента стільникового зв`язку за номером НОМЕР_3 та табель робочого часу і розпорядок робочого дня обліковця МТФ СТОВ «Агрофірма «Вербка» ОСОБА_19 за березень 2016 року, з підстав, наведених вище, при оцінці цих доказів на предмет їх належності та допустимості.
Також суд не приймає до уваги заперечення сторони обвинувачення про те, що покази свідка ОСОБА_22 не можуть бути прийняті судом як доказ, оскільки цей свідок не назвав точної дати. Такі заперечення суд розцінює як некоректні, оскільки сама сторона обвинувачення не встановила дату вчинення злочину.
Не приймаються судом до уваги заперечення прокурора щодо законності постанови про виділення в окреме провадження матеріалів з мотивів, наведених вище при оцінці цієї постанови на предмет допустимості доказів.
Суд не приймає до уваги твердження прокурора про те, що КПК не містить заборони на виділення в окреме провадження матеріалів досудового розслідування у вигляді копій документів, оскільки такі твердження спростовуються вище приведеними вимогами ст. 99 КПК України.
Під час досудового слідства до ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід особисте зобов`язання. В ухвалі слідчого судді від 06.04.2016 року не зазначений строк дії ухвали.
Відповідно до ст.203 КПК України в разі ухвалення виправдувального вироку ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію.
Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз № 1/1623 від 01.04.2016 в сумі 1055,22 грн., та № 1/2239 від 20.05.2016 року в сумі 703,68 грн., відповідно до положень ст.ст. 124, 126 КПК України, у зв`язку з виправданням обвинуваченого відшкодувати за рахунок Державного бюджету.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз № 1/1623 від 01.04.2016 в сумі 1055,22 грн., та № 1/2239 від 20.05.2016 року в сумі 703,68 грн., відповідно до положень ст.ст. 124, 126 КПК України, у зв`язку з виправданням обвинуваченого, відшкодувати за рахунок Державного бюджету.
Набої калібру 7,62 мм. в кількості 10 штук, які були вилучені в Ладижинському відділенні поліції, повернути в Ладижинське відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.
Відповідно до ст.203 КПК України дія ухвали слідчого судді від 06.04.2016 року про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання припиняється.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається негайно після його проголошення виправданому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя