Провадження № 1-кп/643/113/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2017 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, яке внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0005686 від 14.11.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України , неодруженого, військовослужбовець строкової служби військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що близько 13 години 00 хвилин 02.11.2015 року, ОСОБА_4 , перебуваючи у свого знайомого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , побачив планшетний комп`ютер, що належав сестрі ОСОБА_5 - ОСОБА_5 . Після чого, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, під приводом тимчасового користування, ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_5 планшетний комп`ютер «Goclever Tab R76,2», при цьому заздалегідь не мав наміру повертати майно власнику, а бажав розпорядитися ним на свій розсуд. ОСОБА_5 маючи з ОСОБА_4 довірливі відносини, у зв`язку з тим, що вони мешкають у сусідніх будинках, будучи переконаним, в сумлінності намірів ОСОБА_4 щодо повернення його майна, передав планшетний комп`ютер «Goclever Tab R76,2», що належав його сестрі ОСОБА_5 , вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 423 від 18.11.15 року, 1243 гривні, на тимчасове користування, розраховуючи на те, що ОСОБА_4 його поверне.

Отримавши від ОСОБА_5 вищевказаний планшетний комп`ютер, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою. ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, взяв планшетний комп`ютер «Goclever Tab R76,2», після чого, 04.11.2015 року, у денний час, направився на ринок «Аракс», що розташований у м.Харкові по вул.Академіка Павлова,323 де заклав його за ціною 200 грн., при цьому не маючи намір викупати закладене майно, грошима розпорядився на власний розсуд.

27 листопада 2015 року в даному кримінальному провадженні між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 відповідно до вимог ч.1 ст. 468 КПК України укладено угоду про примирення, за якою сторони дійшли згоди, що обвинувачений зобов`язується повно та беззастережно визнати свою вину в обсязі та за обставин, викладених у повідомленні про підозру та обвинувальному акті в ході судового провадження за кримінальним провадженням №0005686 від 14.11.2015 року .

Потерпіла ОСОБА_5 проти цього не заперечує підозрюваний ОСОБА_4 взяв зобовязання збитки, спричинені злочином, повністю відшкодувати потерпілій.

Зважаючи, що вчинений злочин не є тяжким та чинне законодавство України передбачає можливість укладення угоди про примирення у такій категорії справ, а також з урахуванням того , що на даний час ОСОБА_4 є військовослужбовцем строкової служби , щирого каяття у вчиненому, відсутність тяжких наслідків від вчинених правопорушень, сторони вважають за необхідне узгодити розмір покарання, що необхідно призначити підозрюваному ОСОБА_4 в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 190 КК України, у вигляді обмеження волі строком на один рік з іспитовим строком 1 рік.

Сторони також у відповідності до положень частин шостої та сьомої статті 474 КПК України свідчать, що укладення угоди сторонами є добровільним, що умови угоди не порушують інтересів сторін або інших осіб, що вони дійшли повного та безумовного примирення щодо вчиненого злочину, здатні в повному обсязі виконати умови, викладені в цій угоді.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК та КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 до суду написала письмову заяву , просила затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просить суд угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання.

Суд, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, з наданих суду матеріалів кримінального провадження, суд з`ясував, що скарги обвинувачений під час кримінального провадження не подавав.

Суд, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК та КК України, встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст. 190 КК України є правильною. Злочин у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості і відповідно до вимог ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про примирення зобов`язання можливі для виконання. За таких обставин суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про примирення.

Під час проведення досудового розслідування запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався, суд також не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу.

Угода була укладена між сторонами ще до внесення змін до ст.76 КК України в редакції Закону № 1492-VIII від 07.09.2016 , тому суд не покладає на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені цією статтею , як на особу , звільнену від відбування покарання з випробуванням .

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про примирення від 27.11.2015 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 27 листопада 2015 року покарання за цією статтею - у вигляді одного року обмеження волі .

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання , на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на один рік.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів через Московський районний суд м. Харкова.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя