АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

28 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0013140 від 08.11.2016 року, задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_9 , про застосуваннязапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Києві, офіційно непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , без місця реєстрації на території України, несудимого,

якому оголошена підозра у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі №13 строком на 60 (шістдесят) днів, який постановлено рахувати з моменту затримання, тобто з 11:00 години 8 листопада 2016 року до 11:00 години 6 січня 2017 року.

Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя суду першої інстанції врахував наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, про які йому повідомлено 09.11.2016 року, що об`єктивно підтверджується наданими слідчим доказами, які носять вагомий характер, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, майновий стан, особу ОСОБА_5 , зокрема те, що він не має місця реєстрації на території України, підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я, а також власності особи, ніде не працює, не навчається, не має джерела доходу, та прийшов до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; впливати на потерпілих та свідків, з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто зникнути та перебувати тривалий час у розшуку; вчинити інше кримінальне правопорушення, на підставі чого задовольнив клопотання слідчого.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді місцевого суду підозрюваний ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 та постановити в даній частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що суд не зазначає, які саме фактичні дані, що містяться в матеріалах клопотання обґрунтовують доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того посилається на те, що раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, вина в скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень не доведена, а пред`явлена підозра необґрунтована та не підтверджена доказами, на підставі чого вважає своє утримання під вартою незаконним.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів справи, слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0013140, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами в невстановлений досудовим розслідуванням дату та час вступили в злочинну змову між собою з метою здійснення незаконного викрадення гр. ОСОБА_10 .

Так, він, 08.11.2016 приблизно о 07:00 годин спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами з метою незаконного викрадення людини, за попередньою змовою групою осіб прибули на автомобілі «Фольцваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, вул. Леваневського, 6, де стали очікувати ОСОБА_10 в салоні зазначеного автомобіля. 08.11.2016 приблизно о 07:45 годині останні побачивши, що ОСОБА_10 заїхав у двір будинку за адресою: м. Київ, вул. Леваневського, 6, відповідно до розподілених ролей, маючи заздалегідь приготовлені 2 предмети ззовні схожі на АКС та 1 предмет схожий на пістолет, заблокували автомобіль ОСОБА_10 власним автомобілем марки «Фольцваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_1 . У подальшому вийшли з автомобіля та підбігли до ОСОБА_10 після чого проти його волі схопивши за руки та ноги силоміць затягли до вказаного автомобіля марки «Фольцваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_1 . Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне викрадення людини, за попередньою змовою групою осіб, утримуючи ОСОБА_10 в салоні автомобіля з метою позбавлення його волі, надягли останньому на руки металеві кайданки та почали рух на вказаному автомобілі за межі міста Києва, в який приблизно через 5-7 хвилин підсів ОСОБА_5 та в подальшому продовжив рух разом з ним на автомобілі «Фольцваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_1 до лісосмуги, що знаходиться поряд з с. Віта Поштова, Києво-Святошинського району, Київської області де силоміць утримували ОСОБА_10 , чим незаконно позбавили волі останнього протягом тривалого часу.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діяннями, які виразилися в незаконному викраденні людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами в невстановлений досудовим розслідуванням дату та час вступили в злочинну змову між собою з метою вимоги передачі чужого майна у гр. ОСОБА_10 поєднаного з погрозою застосування насильства.

Так, він, 08.11.2016 приблизно о 07:00 годин за попередньою змовою групою осіб, а саме з невстановленими досудовим розслідуванням особами незаконно викравши ОСОБА_10 прямуючи разом з ним на автомобілі «Фольцваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_1 до лісосмуги, що знаходиться поряд з с. Віта Поштова, Києво-Святошинського району, Київської області, де усвідомлюючи те, що за їх діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, з метою власного матеріального збагачення, згідно розподілених ролей, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, висунули вимогу до ОСОБА_10 , про здійснення телефонного дзвінка до його дружини ОСОБА_11 та повідомлення їй про необхідність зібрання грошових коштів у сумі 500 000 доларів США для звільнення останнього. Сприймаючи вказані погрози як реальні, ОСОБА_10 зателефонував своїй дружині та повідомив про необхідність зібрання грошових коштів у сумі 500 000 доларів США для звільнення останнього.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діяннями, які виразилися у вимозі передачі чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

08.11.2016 о 11:00 год. ОСОБА_5 затриманий у порядку ст. ст. 208-209 КПК України. Зазначене підтверджується протоколом про затримання особи /а.с. 29/, жодних зауважень з боку підозрюваного протокол не містить.

09.11.2016, у строк до 24 годин з моменту затримання, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.

Копія клопотання та матеріалів, на його обґрунтування, у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України надані підозрюваному ОСОБА_5 10.11.2016 о 15:00 год.

10.11.2016 року старший слідчий слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Мотивування клопотання щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 слідчий обґрунтовує метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, посилаючись на наявність ризику, який дає достатні підстави вважати, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; впливати на потерпілих та свідків, з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто зникнути та перебувати тривалий час у розшуку; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, слідчий звертає увагу на тяжкість злочину в якому підозрюється ОСОБА_5 , а саме те, що за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, а також особу підозрюваного, зокрема на те, що він не має місця реєстрації на території України, підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я, а також власності особи, ніде не працює, та не навчається, не має джерела доходу.

10.11.2016 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі №13 строком на 60 (шістдесят) днів, який постановлено рахувати з моменту затримання, тобто з 11:00 години 8 листопада 2016 року до 11:00 години 6 січня 2017 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Обираючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді взяття під варту судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень доведена слідчим та сумнів не викликає.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а саме ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 можепереховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; впливати на потерпілих та свідків, з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто зникнути та перебувати тривалий час у розшуку; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризиками є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 та відомості про його особу.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому, застосувавши до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України не визначив підозрюваному розмір застави, врахувавши як встановлені під час розгляду клопотання ризики так і те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства.

Посилання підозрюваного про недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є необґрунтованими, оскільки слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; впливати на потерпілих та свідків, з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто зникнути та перебувати тривалий час у розшуку; вчинити інше кримінальне правопорушення, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обгрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.

Крім того, всі інші доводи підозрюваного не відповідають матеріалам справи та не можуть бути безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а також яким дана належна оцінка, а тому апеляційна скарга підозрюваного, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0013140 від 08.11.2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі №13 строком на 60 (шістдесят) днів, який постановлено рахувати з моменту затримання, тобто з 11:00 години 8 листопада 2016 року до 11:00 години 6 січня 2017 року, залишити без змін.

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 и б а к