1Справа № 335/98/17 1-кп/335/173/2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2017 року м. Запоріжжя
обвинуваченого за ст.342 ч.2 КК України, -
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.342 ч. 2 КК України.
У судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_4 заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у звязку з дійовим каяттям, оскільки обвинувачений визнав свою провину у скоєнні злочину, шкідливих наслідків від його дій не наступило, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника, пояснивши, що він визнає себе винним, 16.11.2016 року поступив саме так, оскільки не розібрався в ситуації, бо захищав свою матір від нападів незнайомих чоловіків.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував протии задоволення клопотання обвинуваченого, потерпілий ОСОБА_6 також не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого.
Суд, розглянувши клопотання захисника обвинуваченого, заслухавши думку учасників судового провадження, дійшов до наступного.
Так, згідно ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Таким чином, з вказаної норми випливає, що для її застосування та для звільнення особи від кримінальної відповідальності у звязку з дійовим каяттям обовязковими умовами є вчинення злочину особою вперше, після його вчинення особа щиро покаялася, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Вказані умови є обовязковими та відсутність хоча б однієї з них унеможливлює застосування положень ст. 45 КК України та звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Такі висновки суду повністю узгоджуються з розясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в абз. 3 п. 3 його постанови № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», відповідно до яких дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдані збитки.
Також Пленум Верховного Суду України в абз. 6 п. 3 вказаної постанови розяснив, що повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.
Але, як було встановлено у судовому засіданні, з пояснень обвинуваченого випливає, що він вчинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обовязків, бо не знав, що це були працівники правоохоронного органу, що не відповідає фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті, та не свідчить про щире каяття обвинуваченого. Зазначення обвинуваченого про уявне визнання ним провини не свідчить про дійсне, відверте визнання ним факту вчинення злочину. Крім того, судом не встановлено наявність активного сприяння розкриття злочину.
Вказане позбавляє суд можливості застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 положення ст. 45 КК України та звільнити його від кримінальної відповідальності з цих підстав, у звязку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 350, 370, 372 КПК України, ст. 45 КК України, суд
У клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, у звязку з дійовим каяттям, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1