пр. № 1-кс/759/2537/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2017 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі: ОСОБА_2 за участю прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 , внесене в кримінальному провадженні 0001283від 14.02.2017, про накладення арешту,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчим суддею встановлено, що Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділом Святошинського УП ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0001283 від 14.02.2017 внесеногодо Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 будучи раніше неодноразово притягнутою до кримінальної відповідальності, а саме: 09.12.2013 Головним слідчим управлінням Національної поліції України за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358 КК України; 09.12.2013 Генеральною прокуратурою України за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України; 03.09.2014 Генеральною прокуратурою України за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України; 31.07.2015 Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві за ч. 4 ст. 190 КК України, обвинувальні акти відносно якої направлено до суду, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила і знову, повторно, вчинила новий корисливий злочин за наступних обставин.

Слідчий вказує, що ОСОБА_5 діючи з корисливих спонукань, з метою незаконного особистого збагачення, всупереч врегульованих законом суспільним відносинам, у сфері власності, для вчинення злочинів, спрямованих на заволодіння чужим майном (грошовими коштами), шляхом зловживання довірою, визначила для себе вчинення злочинів, як основне джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування.
ОСОБА_5 , переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи їх настання, користуючись довірою, породженою тривалим знайомством із ОСОБА_6 , повідомила та запевнила останню, неправдиву інформацію щодо своїх дійсних можливостей та намірів на придбання житла, а саме квартир для останньої по більш вигідним ціновим пропозиціям від їх реальної ринкової вартості. Таким чином ОСОБА_5 ввела в оману ОСОБА_6 викликавши у неї хибну впевненість у законності і вигідності передачі останній готівкових коштів. При цьому, з метою створення законності своїх намірів та бажання отримати довіру потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_5 мала надати власноручно написану боргову розписку.
Слідчий вказує, що ОСОБА_5 20.09.2016 о 16 годині 00 хвилин реалізуючи свій злочинний умисел, зустрілась із ОСОБА_6 неподалік від станції метро "Академмістечко" що у м. Києві та отримала від неї готівкові кошти в розмірі 48 000 доларів США, що в еквіваленті національної валюти встановленої Національним банком України на 20.09.2016 за 1 долар США 25,7670 гривень, складає 1 236 816 гривень.

Слідчий зазначив, що продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, з метою приховання своїх дійсних злочинних намірів, не маючи наміру та змоги виконувати взяті на себе зобов`язання, ОСОБА_5 надала ОСОБА_6 розписку від 20.09.2016, згідно якої вона отримала від останньої 48 000 доларів США для придбання квартир по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 .

В подальшому, ОСОБА_5 взятих на себе зобов`язань, в частині придбання квартир для ОСОБА_6 , чоловіка останньої ОСОБА_7 та її доньки ОСОБА_8 не виконала, грошових коштів ОСОБА_6 не повернула, а розпорядилась ними на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 48 000 доларів США, що в еквіваленті національної валюти встановленої Національним банком України на 20.09.2016 за 1 долар США 25,7670 гривень, складає 1 236 816 гривень, що на момент вчинення злочину становить особливо великий розмір.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, тобто у повторному заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого у особливо великих розмірах.
Допитана в якості потерпілого ОСОБА_6 показала, що із ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 вона знайома на протязі тривалого часу та підтримувала дружні стосунки.

Слідчий зазначив, що наприкінці серпня 2016 року ОСОБА_5 мала зустріч із потерпілою ОСОБА_6 на якій вона повідомила останній про можливість економічно- вигідного оформлення квартир, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, ОСОБА_5 запевнила потерпілу ОСОБА_6 , та переконала її в інвестуванні саме в даному напрямку. При подальшому з`ясуванні деталей вчинення таких правочинів, ОСОБА_5 повідомила, що у неї є її давній знайомий на ім`я ОСОБА_10 , який є компетентним у вирішенні квартирного питання, і якого вона має на меті залучити для вирішення квартирного питання. Однак, як стверджувала ОСОБА_5 , то особа на ім`я ОСОБА_11 є державним службовцем, що спілкуватись він буде тільки з ввіреними людьми та огласки уникає, тим паче брати грошові кошти.

Слідчий вказує, що як відмітила ОСОБА_6 , що із ОСОБА_5 вона мала доброзичливі та довірливі стосунки, причин недовіри не було, після чого з метою придбання 3 квартир:для себе, для свого чоловіка, своєї доньки. Про пропозиції потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_5 повідомила про можливість в придбанні двох трикімнатних квартири по АДРЕСА_1 та однієї двокімнатної квартири у будинку АДРЕСА_2 загальна вартість на їх придбання складала 48 000 доларів США.

Так, з метою придбання вищевказаної нерухомості, потерпіла ОСОБА_6 20.09.2016 о 16.00 годині знаходячись біля станції метро "Академмістечко" що у м. Києві зустрілась із ОСОБА_5 , та передала їй обумовлену суму грошових коштів у сумі 48 000 доларів США та копії нотаріально засвідчених паспортів громадян України виданих на своє ім`я, ім`я своєї доньки - ОСОБА_8 , та свого чоловіка - ОСОБА_7 , про що є відповідна розписка про тримання ОСОБА_5 зазначених коштів, яка датована 20.09.2016. На запитання коли будуть надані правоустановчі документи на право власності на нерухомість, ОСОБА_5 пообіцяла, що вирішить дане питання на протязі одного календарного місяця, тобто до кінця жовтня 2016 року.

Із плином календарного місяця, ОСОБА_5 не телефонувала, слухавку не брала, зустрічей уникала.

З метою повного, всебічного та об`єктивного розслідування справи які мають значення при встановленні істини, визначення, чи дійсно розписка про отримання у борг грошових коштів ОСОБА_5 надана (написана) дійсно нею, на адресу Київського НДЕКЦ МВС України надано на дослідження розписку та отримано висновок експерта за №8-4/1313 від 22.06.2016 в якому вказано наступне: "Підпис в розписці від 20.09.2016 виконаний ОСОБА_5 ; Рукописний текст в розписці від 20.09.2016 виконаний ОСОБА_5 ".

Слідчий зазначив, що допита в якості свідка гр. ОСОБА_12 , яка є донькою ОСОБА_5 у допиті показала, що остання жодного відношення до покупки/продажу/міни нерухомості не має, особу на ім`я ОСОБА_13 в колі сім`ї не чула та такого не бачила.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

5. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

6. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

7. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

8. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути спів мірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

9. У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Якщо у визначений цією частиною строк прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі.

10. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

11. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

12. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про злочини проти власності" № 10 від 06.11.2009 маємо акцентувати увагу, що у справах про злочини проти власності суди зобов`язані як установлювати вину підсудних і призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання, так і вживати передбачені законом заходи для реалізації прав потерпілих на відшкодування заподіяної шкоди.

Оскільки, потерпілим ОСОБА_6 під час досудового розслідування заявлено цивільний позов на суму 48 тис. доларів США та 200 000 гривень, виникла необхідність у накладенні арешту на майно фігуранта у справі в особі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою подальшої реалізації прав потерпілого на відшкодування заподіяної йому шкоди.

Так, згідно довідки Форми №3 виданої виконавчим комітетом Ревненської сільської ради

Бориспільського району Київської області від 12.06.2017 будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 належить ОСОБА_12 (доньці ОСОБА_5 ) та остання за даною адресою не проживає, дає таким чином слідству обґрунтовано вважати про завуальованість своєї злочинної діяльності та приховування тіньового прибутку гр. ОСОБА_5 .

Слідчим суддею встановлено, що згідно довідки Форми №3 виданої виконавчим комітетом Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області від 12.06.2017 будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 належить ОСОБА_12 (доньці ОСОБА_5 ) та остання за даною адресою не проживає, дає таким чином слідству обґрунтовано вважати про завуальованість своєї злочинної діяльності та приховування тіньового прибутку гр. ОСОБА_5 , а тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слід задовольнити.

В зв`язку із викладеним, керуючись ст. ст. 36, 131, 132, 170, 171 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 , - задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною користування на нерухоме майно, а саме АДРЕСА_3 загальною площею - 182 кв. м, житловою площею - 128,4 кв. м., на час досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена через суд, який ухвалив судове рішення протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1