Справа № 711/9339/16-к
Провадження № 1-кп/711/76/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,

за участі прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , цивільного позивача ОСОБА_10 , представника потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000223 за звинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанки Черкаського району Черкаської області, громадянина України, із середньою освітою, не судимого, розлученого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, не судимого, мешканця АДРЕСА_1 ,

в скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 286 КК України,

встановив:

Підсудний (обвинувачений) ОСОБА_7 біля 13 години 29 липня 2016 року у стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем «ВАЗ-2103» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та, рухаючись про проспекту Хіміків від вул. Різдвяної в напрямку вул. Сурікова в м. Черкаси неподалік АЗС «БРСМ-Нафта» з порушенням вимог п.п. 2.3 «б», 2.9 «а», 10.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, перевищивши дозволену в населених пунктах швидкість та, не переконавшись перед зміною напрямку руху, що це буде безпечно, змінив напрямок руху ліворуч і виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв наїзд на перешкоду у вигляді електроопори.

При цьому пасажир вказаного автомобіля, яким керував підсудний, ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, від яких помер. Причиною його смерті стала черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів під м`які мозкові оболонки півкуль головного мозку, мозочка, стовбура головного мозку, перелому кісток основи та склепіння черепа, саден і забитої рани на голові.

Своїми діями підсудний ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України - порушення правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Підсудний ОСОБА_7 фактично винним себе не визнав і пояснив, що за вказаних обставин керував автомобілем, в якому перебував пасажир ОСОБА_12 у стані алкогольного сп`яніння, і рухався по проспекту Хіміків по правій смузі руху, на якій стояв вантажний автомобіль, тому він перестроївся в ліву смугу. На цій смузі в попутному напрямку знаходилось кілька автомобілів, один з яких пізно увімкнув покажчик лівого повороту, тому він застосував гальмування. Пасажир ОСОБА_13 в цей час смикнув його за праву руку, якою він тримав кермо, тому він інстинктивно вивернув кермо ліворуч, внаслідок чого автомобіль виїхав на смугу зустрічного руху, перетнув її та здійснив наїзд на перешкоду, внаслідок чого ОСОБА_13 отримав травми, від яких помер на місці. Вважає, що перевищив допустиму швидкість, тому що рухався зі швидкістю біля 70 км/год., але причиною дорожньо-транспортної пригоди стало втручання пасажира ОСОБА_13 в керування автомобілем.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного злочину доведена наступними доказами.

З протоколу огляду місця події (а.с.64-69) встановлено, що дорожньо-транспортна пригода наїзд автомобіля ««ВАЗ-2103» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на перешкоду (електроопору), відбулась на проспекті Хіміків в м. Черкаси. При огляді місця події виявлено сліди гальмування транспортного засобу, а також труп ОСОБА_12 .

Згідно з висновками судово-медичної експертизи № 03-01/564 при дослідженні трупа ОСОБА_12 виявлено садна та рану на лівій руці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів під м`які мозкові оболонки півкуль головного мозку, мозочка, стовбура головного мозку, перелому кісток основи та склепіння черепа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_12 наступила внаслідок черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів під м`які мозкові оболонки півкуль головного мозку, мозочка, стовбура головного мозку, перелому кісток основи та склепіння черепа, саден і забитої рани на голові (а.с.72-73).

Проведеною технічною експертизою встановлено, що рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля «ВАЗ-2103», яким керував підсудний, до моменту дорожньо-транспортної пригоди перебували в працездатному стані (а.с. 75-82).

За висновками судової автотехнічної експертизи № 4/1477 ОСОБА_7 під час керування автомобілем повинен виконувати вимоги пунктів 10.1, 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України, при цьому керований ним автомобіль перед початком гальмування рухався зі швидкістю 90-94 км/год (а.с.96-98).

Суд вважає доведеним, що водій ОСОБА_14 порушив пункти 2.3 «б», 2.9 «а», 10.1 та 12.4 цих Правил, виходячи з наступного.

Згідно із п. 12.4 Правил у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год. Підсудний не заперечує того, що він перевищив встановлену швидкість руху керованого ним автомобіля. При огляді місця події виявлено сліди гальмування цього автомобіля і згідно із висновком автотехнічної експертизи швидкість руху автомобіля склала 90-94 км/год. Підстав сумніватись у такому висновку експертизи немає, експертом враховано дані огляду місця події та інші матеріали справи.

Разом з тим, суд вважає, що в даному випадку дії водія ОСОБА_14 не потрібно оцінювати у відповідності до п. 12.1 Правил, тому що цей пункт регламентує дії водія в рамках установлених меж безпечної швидкості руху, а суд дійшов до висновку, що підсудний ОСОБА_14 рухався з перевищенням таких меж.

З протоколу огляду місця події і показань свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_16 встановлено, що перед наїздом на перешкоду автомобіль під керуванням обвинуваченого змінив напрямок руху ліворуч. Цієї обставини не заперечує і сам підсудний, але пояснює причину такого маневру втручанням в керування автомобілем пасажира ОСОБА_13 .

Суд вважає, що підсудний ОСОБА_14 в цій частині дає неправдиві показання, а маневр зміни напрямку руху автомобіля був викликаний іншими обставинами, незалежними від поведінки пасажира ОСОБА_13 .

Під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_14 визнав, що керував автомобілем зі швидкістю біля 90 км/год. і змінив напрямок руху ліворуч, тому що на займаній ним смузі руху стояв вантажний автомобіль. Після цього, побачивши попереду стоячий з увімкненим покажчиком лівого повороту інший автомобіль, він застосував екстрене гальмування, під час якого його автомобіль пересік смугу зустрічного руху і скоїв наїзд на стовп електроопори (а.с.183).

У відповідності до приписів ч.4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них.

В даному випадку суд не обґрунтовує своє рішення з посиланням на показання підозрюваного ОСОБА_14 , але мотивує причину, з якої відкидає версію сторони захисту про втручання пасажира ОСОБА_13 в керування автомобілем, враховуючи такі показання, які є доказом з огляду на положення ст.ст.84, 93, 95, 104 КПК України.

З показань свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_18 встановлено наступний розвиток події: автомобіль під керуванням ОСОБА_14 рухався по проспекту Хіміків в м. Черкаси, де на смузі його руху попереду стояв вантажний автомобіль, а дальше на лівій смузі руху стояли два автомобілі із увімкненим покажчиком лівого повороту. У зв`язку з цим автомобіль під керуванням підсудного під час гальмування здійснив маневр зміни напрямку руху ліворуч. Показання цих свідків співпадають з показаннями підозрюваного ОСОБА_14 і узгоджуються зі схемою до протоколу огляду місця події, на якій зафіксовано дугоподібний слід, який розпочинається на правій стороні проїжджої частини (відносно руху автомобіля), а майже через 24 м змінює напрямок ліворуч.

У зв`язку з цим суд не бере до уваги як доказ невинуватості підсудного його показання в судовому засіданні в тій частині, що він дотримався вимог п.п. 2.3 «б», 10.1, 12.1 Правил, а автомобіль повернув ліворуч із-за втручання в його керування пасажиром ОСОБА_13 .

З урахуванням вказаного і достовірних даних про те, що автомобіль під керуванням підсудного рухався зі значним перевищенням допустимої швидкості, суд вважає доведеним, що підсудний ОСОБА_14 не був уважним, не стежив за обстановкою і відповідно не реагував на її зміну, тому що перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, тобто порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 10.1, 12.4 Правил.

Прокурором в порядку ст. 338 КПК України змінено обвинувачення (а.с.160) і при цьому зменшено його осяг, тому що спочатку ОСОБА_14 обвинувачувався у вчиненні злочину у стані алкогольного сп`яніння та в порушенні п.п. 2.3 «б», 2.9 «а», 10.1, 12.1 та 12.4 Правил, а згідно з новим формулюванням обвинувачення йому інкриміновано тільки порушення п.п. 10.1, 12.1 та 12.4 цих Правил. При цьому в обвинувальному акті прокурором не обґрунтовано рішення про виключення з обвинувачення інших порушень Правил, зокрема того, що ОСОБА_14 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Потерпілий скористався своїм правом підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, тому суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого первісного обвинувачення.

Із висновку судово-медичної експертизи № 02-01/1620 випливає, що експерт не міг дати відповідь на запитання про те, чи перебував ОСОБА_14 у стані алкогольного сп`яніння. Це аргументовано тим, що в медичній карті ОСОБА_14 відсутні дані про дослідження його крові (а.с.94).

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду від 29.07.2016 р. у ОСОБА_7 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено, хоча він при огляді не заперечував вживання напередодні спиртних напоїв (а.с.86).

За висновками судово-медичної експертизи № 02-01/2012 ОСОБА_7 29.07.2016 р. перебував у середнього ступеню алкогольному сп`янінні (а.с.101). Суд вважає цей висновок достовірним, тому що для дослідження першої експертизи не було надано результатів хіміко-токсикологічних досліджень про наявність в організмі ОСОБА_14 етилового спирту в концентрації 1,64 проміле (а.с.99). Про ці результати не було відомо при складанні висновку на а.с.86/о, тому що цей висновок складено в день огляду ОСОБА_14 29.07.2016 р., а результати хіміко-токсикологічних досліджень отримані 05.08.2016 р.

З урахуванням викладеного суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_14 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2,9 «а» Правил.

У зв`язку з порушенням Сорокіним пунктів 2.3 «б», 2.9 «а», 10.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України, тобто правил безпеки дорожнього руху, наступили негативні наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_12 , тому суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання в межах санкції частини другої вказаної статті, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання підсудного.

ОСОБА_7 вчинив необережний, але тяжкий злочин. Він не судимий, в даний час не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем колишньої роботи позитивно. Пом`якшує його покарання наявність на утриманні двох малолітніх дітей, а також його захворювання, обтяжує вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного і обставин скоєння злочину, а також того, що підсудний на протязі тривалого часу не вжив заходів щодо часткового відшкодування завданої шкоди, ухилявся від суду, за що піддавався приводу, суд призначає йому основане покарання у вигляді позбавлення волі й додаткове у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Потерпілим ОСОБА_9 і цивільним позивачем ОСОБА_10 (батьками померлого ОСОБА_12 ) пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 , який полягає в стягненні витрат на поховання, відшкодування моральної шкоди, стягнення щомісячних виплат відшкодування шкоди у зв`язку із смертю потерпілого. Позовні вимоги до страховика ними не пред`являлись, тому судом розглядається цивільний позов в межах пред`явлених вимог до обвинуваченого.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

У ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" визначено, що поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Цивільним позивачем надано докази понесення витрат на обрядові дії в сумі 4470 грн., а витрати на поминальний обід в сумі 5675 грн. не відносяться до витрат на поховання, тому в задоволенні цієї частини позову слід відмовити.

У відповідності до п.2 ч.2 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно.
Судом з пояснень потерпілого і цивільного позивача встановлено, що їх син ОСОБА_12 протягом останнього року до загибелі офіційно не працював, тому відомості про його доходи отримати неможливо. У такому випадку розрахунок належної до виплати суми здійснюється, виходячи згідно з ч.2 ст. 1195 ЦК України з мінімального розміру заробітної плати, встановленої законом на день настання страхового випадку, що станом на липень 2016 р. складало 1450 грн., а сума до щомісячного стягнення довічно на користь цивільних позивачів становить 1450 : 3 = 483 грн.33 коп. При цьому за період з 01.08.2016 р. по 01.06.2017 р. на їх користь потрібно стягнути одноразово по 5316 грн.63 коп. (483,33 х 11), а потім щомісячно по 483 грн.33 коп.
Потерпілий втратив сина в результаті вчиненого підсудним злочину, що безперечно завдало йому моральної шкоди. Суд вважає, що з урахуванням конкретних обставин справи, матеріального стану підсудного і стану його здоров`я, для компенсації завданої моральної шкоди з підсудного слід стягнути 150 000 грн.
Підстав для обрання запобіжного заходу підсудному немає, строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скінчився.
Суду не надано даних про залучення до справи речових доказів. З підсудного слід стягнути документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Строк покарання у вигляді позбавлення волі обчислювати з дати затримання засудженого.

Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 витрати на поховання в сумі 4470 грн., на відшкодування моральної шкоди 150 000 грн. Стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 і ОСОБА_10 шкоду, завдану смертю сина ОСОБА_12 , одноразово за період з 01.08.2016 р. по 01.06.2017 р. кожному по 5316 грн. 63 коп., а з 01.06.2017 р. довічно кожному по 483 грн.33 коп. щомісячно. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з засудженого ОСОБА_7 процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 1231 грн. 44 коп.

Копію вироку вручити прокурору і підсудному негайно після проголошення. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси в установленому законодавством порядку на протязі 30 днів з дня проголошення вироку.

Головуючий: ОСОБА_1