Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 4 квітня 2017 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 2 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 травня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005.

Вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 2 березня 2016 року

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
Уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки .

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання зараховано строк тримання ОСОБА_6 під вартою в установі попереднього ув`язнення у Івано-Франківському слідчому ізоляторі з 25 травня по 20 серпня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 травня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить судові рішення щодо ОСОБА_6 скасувати та закрити кримінальне провадження. На обґрунтування своїх вимог посилається на відсутність достатніх доказів для доведеності винуватості ОСОБА_6 . Вважає, що судовий розгляд у суді першої інстанції проведений неповно та однобічно, висновки суду викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи. На зазначені порушення ним було вказано і в апеляційній скарзі, проте апеляцій суд в порушення вимог ст. 419 КПК України, не надав оцінки всім доводам його скарги.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 10 січня 2015 року, знаходячись у своєму будинку по АДРЕСА_1 , в ході розпиття спиртних напоїв із своїм сином ОСОБА_9 , на ґрунті неприязних стосунків, в ході конфлікту, завдав останньому руками і ногами не менше 6 ударів у ділянку голови, не менше чотирьох ударів у ділянку грудної клітки та живота, одного удару в поперекову ділянку, а також декілька ударів у ділянки верхніх кінцівок та правої нижньої кінцівки і в область шиї, в результаті чого потерпілому було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх заподіяння і які в подальшому спричинили його смерть через декілька годин на місці події.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та потерпілої, які підтримали касаційну скаргу захисника, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги та просив залишити судові рішення без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як встановлено ч. 1, 2 ст. 438 КПК Українипідставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу. Можливість скасування судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій через невідповідність їх висновків фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК) чинним законом не передбачена.

Зі змісту касаційної скарги захисника убачається, що він, крім іншого, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, визначення яких дано у статтях 409 та 410 КПК України, та фактично просить доказам по справі дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої і апеляційної інстанцій, тоді як перевірка цих обставин до повноважень касаційного суду законом не віднесена.

Проте, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновки суду про винність засудженого у вчиненні злочину, за обставин встановлених судом і викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних органами досудового розслідування та досліджених у судовому засіданні доказах, які отримали належну оцінку. Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, є законним та вмотивованим.

Так, судом правильно зроблений висновок на підставі показань засудженого ОСОБА_6 , показань потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які виявили у будинку засудженого померлого ОСОБА_9 із слідами побиття. Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили наявність слідів крові на одязі засудженого та на інших предметах. Крім того, судом було враховано й інші докази по справі, в тому числі: висновок експерта №7 від 20 квітня 2015 року, згідно з яким у потерпілого виявлено тілесні ушкодження і вигляді: закритої черепно-мозкової травми із крововиливами під тверду і м`які мозкові оболонки півкуль головного мозку та мозочку з розвитком набряку і набухання речовини головного мозку із ознаками дислокації головного мозку із синцями в ділянці обличчя (лобної ділянки, лівої брови, носа, повік правого і лівого очей) лівої вушної раковини, саден в ділянці голови (тім`яної ділянки, лівої брови, лівої щоки та нижньої губи), крововиливів в м`які тканини волосистої частини голови та слизової оболонки верхньої і нижньої губи; закритої травми шиї із переломами під`язикової кістки, щитоподібного хряща, крововиливами в м`які тканини гортані, садном в ділянці шиї; закритої травми органів черевної порожнини із розривом брижі здухвинної кишки, яка супроводжувалась внутрішньою кровотечею із синцями та садном живота; закритої травми грудної клітки та переломами 7-10-го ребер справа із синцями грудної клітки та крововиливами в м`які тканини грудної клітки та в тканину правої легені; синців в ділянках правого плеча, правого та лівого плечових суглобів, правого передпліччя, правого колінного суглобу, крововиливи в м`які тканини задньої поверхні правого та лівого плечових суглобів, поперекової ділянки. Згідно лікарського свідоцтва про смерть потерпілого за №7 від 12 січня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причиною смерті став набряк і набухання головного мозку, крововиливи під оболонки обох півкуль головного мозку та мозочку, закрита черепно-мозкова травма. Відповідно до покладеного в основу вироку висновку експерта №125 від 22 травня 2015 на одязі засудженого були виявлені сліди крові. Кров`яні плями були виявлені також на черевиках засудженого в ділянці носків, що утворились від неодноразових ударів носками черевиків по закривавленій поверхні голови (обличчя) потерпілого, а також іншими висновками судово-імунологічних, молекулярно-генетичних та медико - криміналістичних експертиз.
Зі змісту вироку місцевого суду вбачається, що суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, з достатньою конкретизацією встановив та зазначив місце, час, мотив та спосіб вчинення злочину, його наслідки, зазначив дії засудженого.

Судом об`єктивно, повно і всебічно встановлено обставини кримінального провадження. Вина ОСОБА_6 підтверджується сукупністю зібраних у провадженні доказів, безпосередньо досліджених в судовому засіданні. Оцінка доказів судом проведена згідно з вимогами процесуального законодавства, з наведенням у вироку відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності, доказів та їх достатності для постановлення вироку.
У вироку суду у повній відповідності до вимог ст. 374 КПК Українинаведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 , які досліджені та оцінені із дотриманням положень ст. 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладені виключно ті докази, які не викликають сумнівів у своїй достовірності.

Дії засудженого за ч. 2 ст. 121 КК Україникваліфіковано судом правильно.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 419 КПК України дав належну оцінку викладеним в апеляційній скарзі захисника доводам, в тому числі і тим на які він послався у касаційних скаргах, та обґрунтовано відмовив у їх задоволенні. При цьому порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів апеляційним судом не встановлено.

Інші доводи касаційної скарги та матеріали кримінального провадження не містять вказівки на порушення судом першої або апеляційної інстанцій при розгляді провадження норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятих рішень в частині кваліфікації дій засудженого.
Покарання засудженому призначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження нових злочинів, та відповідає вимогам ст. 50, 65, 69 КК України.

На думку колегії суддів, в процесі судового розгляду кримінального провадження істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на вирішення питання про винуватість засудженого або правильність застосування кримінального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, не допущено.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року колегія суддів

постановила:
Вирок Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 2 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3