АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2017 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 .
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, молдованин, зі середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утримання двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И Л А:
На вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 08 лютого 2017 року обвинуваченим ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу.

Згідно, вироку суду І інстанції, ОСОБА_6 обвинувачено за:

-ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Вирішено долю речових доказів.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в своїй апеляційній скарзі вважає вирок районного суду неправомірним та таким, що порушує норми матеріального та процесуального права, які полягають у невідповідності висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, та які не підтверджується доказами дослідженими під час судового розгляду

Провадження №11-кп/794/131/17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_7
Категорія: ч.1 ст. 125 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .
Крім того, судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновок. Зокрема, свідки, які були допитані в судовому засіданні не підтвердили, що саме він наносив удар потерпілій, а лише зазначили, що бачили як він замахнувся декілька разів в сторону потерпілої.

Звертає увагу, що судом взагалі не була допитана сама потерпіла та не з`ясовано її думки щодо міри покарання.

Вважає, що всі докази сторони обвинувачення є сумнівними і не доказують його вину в інкримінованому злочині. Просить вирок суду І інстанції скасувати у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Судом І інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , 10.06.2016 року біля 10 години 30 хвилин знаходячись на подвір`ї господарства ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , умисно наніс один удар приладдям для риболовлі в праве передпліччя ОСОБА_8 , внаслідок чого остання отримала тілесне ушкодження у формі синця на правому передпліччі в середній третині по зовнішній поверхні розміром 4,5 см. на 5 см.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину не визнав та дав покази, що він являється братом матері потерпілої. Вранці 10.06.2016 року він із сином та своєю матір`ю пішли до потерпілої, щоб забрати свої інструменти. В той час коли він із сином в сараї збирали інструменти йому подзвонив дільничний інспектор міліції та сказав, щоб він не брав чужі речі. Коли прийшов поліцейський речі були складені на мопеді, та з хати вийшла ОСОБА_8 і сказала, що це все її речі, які їй вислав з Італії дядько. Він розізлився через це, та взяв в руки саморобний рибальський сачок, який складався із алюмінієвої труби, пластикового кільця та резинової сітки, та один раз ткнув ним в сторону обличчя потерпілої, а вона підняла праву руку і він сіткою зачепив її руку біля долоні. Після цього потерпіла втекла.

Потерпіла, в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була

повідомлена, про дату, час та місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, думку ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні вимоги та просив скасувати вирок і закрити провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, міркування прокурора, який просив вирок суду І інстанції залишити без змін, а апеляцію учасника кримінального провадження без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Оцінка доказів згідно зазначеної статті є компетенцією суду, що постановив вирок.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом

установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та кваліфікацію його дій за даною нормою кримінального закону суд І інстанції зробив на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у вироку наведено докладні мотиви.

Зокрема, до висновку про винуватість ОСОБА_6 у завданні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , суд першої інстанції дійшов на підставі показань самого обвинуваченого, з яких було встановлено, що в руках ОСОБА_6 було рибальське приладдя під час конфлікту із потерпілою, а під час слідчого експерименту він показав як замахнувся ним в сторону ОСОБА_8 .

Вищевказані обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні в ході допиту свідка ОСОБА_9 , який також підтвердив факт кількох замахів за допомогою рибальського сачка обвинуваченим в сторону потерпілої, після одного з яких він почув оклик болю останньою, а в подальшому бачив почервоніння на місці удару. Крім того, зазначена обставина нанесення удару в праве передпліччя ОСОБА_8 знайшла своє підтвердження під час судово-медичної експертизи.

З висновку судово-медичної експертизи №103 ЕКС-Н від 15.06.2016 вбачається, що на тілі потерпілої виявлено синець та садно правого плеча, синці лівого плеча, обличчя та волосяної частини голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Ці показання узгоджуються та об`єктивно підтверджені даними, які містяться в протоколах проведення слідчих експериментів, а саме: з протоколу слідчого експерименту від 14.09.2016 року із ОСОБА_8 встановлено, що потерпіла в ході даної слідчої дії показала як 10.06.2016 року під час перебування у власному господарстві ОСОБА_6 під час словесної суперечки схопив рибальську сітку та наніс один удар по її правій руці; з протоколу слідчого експерименту із ОСОБА_6 від 27.09.2016 видно, як обвинувачений розповів та показав, як він 10.06.2016 року в ході суперечки в господарстві ОСОБА_8 схопив рибальське приладдя та наніс ним один удар по правій руці потерпілої.

Крім того під час підготовки кримінального провадження до розгляду в апеляційній інстанції, потерпілою ОСОБА_8 електронною поштою було надіслано клопотання, в якому остання вказала, що з ОСОБА_6 не примирилися та вибачення він в неї не прохав, а тому просила вирок суду І інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

На думку колегії суддів, висновки суду І інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину належним чином обґрунтовані та вмотивовані. Дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК кваліфіковано правильно. Отже, вважати, що судом неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність, підстав немає.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами кримінального провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.

Підстав уважати, що потерпіла та свідок обмовили ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його обвинувачено, немає, оскільки їх показання узгоджуються між собою та з іншими письмовими доказами, наданими та дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що судом І інстанції його безпідставно визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, колегія суддів уважає необґрунтованими.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_6 покарання у вигляді громадських робіт, суд, як убачається з вироку, не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також дані про його особу.

Таким чином, суд І-ї інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання, не дотримався вимог статей 65-67 КК України, а тому колегія суддів, враховуючи сімейний стан ОСОБА_6 , наявність на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, позитивні характеристики, а також те, що сварка відбулася між родичами на ґрунті особистих неприязнених стосунків, вважає можливим зменшити призначене покарання до мінімальної межі, визначеної в загальній частині КК України.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено. Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на те, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України не заслуговують на увагу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409 ч.2, 414, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 08 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 - змінити
Вважати ОСОБА_6 обвинуваченим за:

-ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді 60 годин громадських робіт.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3