Справа № 450/3229/16-к Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/560/17 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши кримінальне провадження № 450/3229/16-к про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Судова Вишня Мостиського району Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України,
з участю секретаря ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
прокурора ОСОБА_9 ,
за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_10 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 березня 2017 року
в с т а н о в и л а :
Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 березня 2017 року ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та покладено обов`язок, передбачений п.2 ч.1 ст. 76 КК України.
ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 29 листопада 2016 року близько 21 год. 40 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в смт. Щирець Пустомитівського району Львівської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, з корисливих мотивів, зайшов у житловий будинок АДРЕСА_2 , де одягнув на голову маску «Балаклаву», рукавиці та постукав у двері квартири АДРЕСА_3 . Шляхом подолання фізичного опору потерпілої ОСОБА_11 . ОСОБА_7 увійшов до квартири та висловив незаконну вимогу до ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо отримання коштів, належних потерпілим. Однак ОСОБА_7 свій злочинний умисел не довів до кінця та не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_11 почали кричати та вчинили опір незаконним діям ОСОБА_7 , який виразився у виштовхуванні ОСОБА_7 з квартири, внаслідок чого останній вибіг з приміщення квартири на вулицю, де у подальшому був затриманий працівниками поліції поблизу будинку АДРЕСА_2 .
В апеляційній скарзі заступник прокурора Львівської області ОСОБА_10 просить вирок щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки; на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік й на підставі п.1, п.2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок в частині призначення покарання таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону України №1492-VІІІ від 07.09.2016) у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Проте суд першої інстанції не дотримався вказаної норми закону та безпідставно не застосував п.1 ч.1 ст.76 КК України.
В ході апеляційного розгляду прокурор апеляційну скаргу підтримав, просить її задоволити.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 з доводами апеляційної скарги щодо необхідності застосування при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням положень п.1, п.2 ч.1 ст. 76 КК України погодились.
Заслухавши доповідь судді, сторони судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково й вирок суду змінити з таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України, та в частині призначення покарання у виді чотирьох років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік в апеляційній скарзі не оспорюються.
При ухваленні вироку суд першої допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції зазначеної вимоги закону не дотримав і не поклав на обвинуваченого обов`язок, встановлений п.1 ч.1 ст. 76 КК України.
З огляду на викладене вирок щодо ОСОБА_7 в частині застосування ст. 76 КК України слід змінити та на підставі ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
У решті вирок суду слід залишити без змін.
Апеляційні вимоги прокурора про скасування вироку в частині призначеного покарання та ухвалення нового вироку задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Зважаючи на те, що в апеляційній скарзі прокурор просить призначити ОСОБА_7 те ж покарання, яке призначене судом першої інстанції (чотири роки позбавлення волі) та звільнити обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, передбачених ч.1 ст. 420 КПК України підстав для ухвалення нового вироку немає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_10 задоволити частково.
Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині застосування ст. 76 КК України при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням змінити.
На підставі ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
У решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .