Справа № 190/156/17-к
Провадження №1-в/190/46/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2017 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ПВК ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки в режимі відеоконференції клопотання засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого
26.01.2001 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержиська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;
30.01.2002 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі;
09.03.2006 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;
08.07.2010 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.
13.09.2011 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
23.11.2011 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 263, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 листопада 2014 року, оскільки вважає, що став на шлях виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_5 , допитаний в режимі відеоконференції, клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, вважає, що він довів своє виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, пославшись на те, що засуджений на шлях виправлення не став, своє виправлення не довів, а тому у задоволенні клопотання просив відмовити.
Представник П`ятихатської виправної колонії № 122 в судовому засіданні проти задоволення клоптання засудженого заперечував, вважає, що засуджений не довів своє виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення відвідбування покарання.
Спостережна комісія П`ятихатської РДА про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання представника не направила і подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника.
Вислухавши думку прокурора, представника ПВК, які вважають, що відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд встановив наступне.
Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 листопада 2014 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Згідно характеристики засудженний ОСОБА_5 характеризується посередньо, на виробництві установи не працевлаштований. Залучається до робіт з благоустрою території установи. До роботи ставиться задовільно. Поставлені завдання намагається виконувати. Потребує контролю за їх виконанням з боку представництва адміністрації. Заохочувався з метою стимулування правослухняної поведінки в подальшому.
Згідно довідки про заохочення та стягнення від 26.01.2017 року засуджений ОСОБА_5 має 1 захочення, стягнень не має.
Згідно витягу з протоколу № 2 від 26.01.2017 року засідання адміністративної комісії ПВК 122 засудженому ОСОБА_5 в поданні матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України відмовлено, як такому, що не довів своє виправлення.
Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч. 3 ст. 81 КК України.
За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці, засуджений відбуваючи покарання в П`ятихатській ВК (№ 122) заохочувався з метою стимулювання правослухняної поведінки в подальшому. Засуджений хоч і підпадає під дію ст. 81 КК України, оскільки відбув 3/4 строку покарання, однак при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення основним та вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Як видно з характеристики засудженого сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, характеризується посередньо, готовності до самокерованої, правослухняної поведінки в умовах обмеженої ізоляції та нагляду не виказує.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі семи днів з дня її проголошення.
Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1