Справа № 761/4232/17
Провадження № 1-кс/761/2740/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

Слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого з ОВС другого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України майор податкової міліції ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий з ОВС другого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України майор податкової міліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням погодженим прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , що необхідно здійснти у межах кримінального провадження № 0000044 за ч.1, ч.2 ст.205, ч.3 ст.209, ч.1, ч.3 ст.212 КК України, у тому числі за фактом ухилення впродовж 2013-2014 років від сплати податків службовими особами ТОВ «ВКФ «Рома ЛТД» » () на загальну суму 3 801 050,00 грн.
Клопотання мотивоване наступним. У ході досудового слідства встановлено, що учасниками організованої групи впродовж 2012-2014 років на території м. Києва та Одеської області створено та придбано ряд суб`єктів підприємницької діяльності, у тому числі: ПП «Топ Трейдінг»,ПП «Віва Трейдінг», ПП «Білдінг стаф», ТОВ «Смартторгцентр», ТОВ «Лед-Тек», ПП «Аурум 999», ПП «Хол Авто» та інші, які зареєстровані на підставних осіб для здійснення можливості керування підприємствами, розпорядження банківськими рахунками, подання податкової звітності. У вказаний період від імені зазначених підприємств невстановлені особи документально оформляли неіснуючі фінансово-господарські операції, які нібито свідчили про реалізацію товарів (робіт, послуг) на адресу підприємств реально діючого сектору економіки. У подальшому учасниками організованої групи вказані підроблені документи передавались службовим особам суб`єктів господарювання реального сектору економіки, з метою їх відображення в бухгалтерському обліку та податковій звітності з метою незаконного зменшення податкових зобов`язань перед бюджетом. Згідно з актом документальної перевірки ТОВ «ВКФ «Рома ЛТД» » () за період 2014 року контролюючим органом встановлені порушення податкового законодавства на суму 1 014 201 грн. з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств у розмірі 912 789 грн. Слідчий просить винести ухвалу про накладення арешту на грошові кошти ТОВ «ВКФ «Рома ЛТД» » () , у розмірі 1 926 999,00 грн. грн., що знаходяться на банківських рахунках в Запорізькому РУ ПАТ «Приватбанк», м. Запоріжжя, пл.. Інженерна, 1, МФО 313399, та арешт на видаткові операції по рахунках за виключенням операцій зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), та виплат заробітної плати працівникам ТОВ «ВКФ «Рома ЛТД» » (). Підстава для накладення арешту положення ст. 170 КПК України, оскільки грошові кошти мають ознаки доходу від вчиненого злочину, оскільки мало місце зменшення зобов`язань підприємства, яке призвело до зростання власного капіталу, що є доходом в розумінні вимог Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», яке затверджено наказом Міністерства фінансів України №73 від 07.02.2013.

В судовому засіданні слідчий підтримав внесене клопотання, просив задовольнити.

Враховуючи те, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, у його власника тимчасово не вилучалось, слідчий суддя вважає за можливе розглянути вказане клопотання без повідомлення останніх, виходячи з вимог ч.2 ст. 172 КПК України.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

Вислухавши пояснення слідчого, дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання, виходячи із наступного.

Кримінальне провадження № 0000044 за ч.1, ч.2 ст.205, ч.3 ст.209, ч.1, ч.3 ст.212 КК України, внесено до ЄРДР, у тому числі за фактом ухилення впродовж 2013-2014 років від сплати податків службовими особами ТОВ «ВКФ «Рома ЛТД» » () на загальну суму 3 801 050,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Проте, надані слідчим документи, його пояснення у судовому засіданні не дають, в розумінні положень чинного КПК України, зробити достовірний висновок про те, що грошові кошти на які вимагається накладення арешту мають ознаки майна, отриманого за рахунок доходів від вчиненого злочину.

За положеннями статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В розумінні чинного законодавства України вирішуючи питання про арешт майна, його скасування слідчий суддя має зазначити, що не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи за вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС другого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України майор податкової міліції ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: