Справа № 169/555/16-к Провадження №11-кп/773/156/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження №0000260 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Турійського районного суду Волинської області від 27 грудня 2016 року щодо останнього,

ВСТАНОВИВ:
Даним вироком ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Бобли Турійського району Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, з базовою загальною середньою освітою, неодружений, громадянин України, судимий вироком Турійського районного суду Волинської області від 25 квітня 2013 року за частиною 2 статті 186 КК України засуджений до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі; ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 травня 2014 року на підставі статті 6 Закону України «Про амністію» строк відбування призначеного покарання зменшено на один рік вісім місяців, 18 грудня 2015 року звільнений з місць позбавлення волі по закінченню строку відбування покарання, судимість не знята і не погашена,
засуджений:

- за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 15 серпня 2016 року.
Зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 15 серпня 2016 року до дня набрання вироком законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено незмінним.
Вироком вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_8 , 15 серпня 2016 року близько 01 години 30 хвилин, перебуваючи у житловому будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_9 , з корисливих мотивів умисно повторно відкрито викрав гаманець, в якому знаходилося 2873 гривні, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму.
В поданій апеляційній скарзі захисник вважає вирок незаконним та необґрунтованим. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_8 з ч.2 ст.186 на ч.2 ст.185 КК України, призначивши йому більш м`яке покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 185 КК України.
Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі вважає вирок суду неправомірним і необ`єктивним. Вказує що його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку, пояснив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та захисника, які апеляційні скарги підтримали і просили їх задовольнити, прокурора, який апеляційні скарги вважав безпідставними, апеляційний суд приходить до висновку, що скарги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_8 злочину при зазначених у вироку обставинах ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку і вірно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

Як встановлено в ході судового розгляду винність ОСОБА_8 у вчиненому повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
- показаннями, даними в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_10 , який вказав, що 14 серпня 2016 року перебуваючи в свого знайомого ОСОБА_9 , вживали разом з ним та ОСОБА_8 спиртні напої та що останній бачив, що в нього є кошти, оскільки, сидячи за столом, ОСОБА_9 їх перераховував. Через деякий час пішов відпочивати в сусідню кімнату. Пізніше почув, що прийшов обвинувачений зі своєю сестрою. Вказав, що через деякий час він відчув, що з кишені штанів витягують його гаманець. Особою, яка витягувала гаманець виявився ОСОБА_8 , який вибіг з кімнати. Потерпілий кричав, щоб обвинувачений зупинився і віддав гаманець, однак той втік до себе додому, у зв`язку з чим ОСОБА_10 побіг за ним. На прохання повернути гаманець ОСОБА_8 йому відмовив та вдарив його;
- показаннями, даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_11 , яка вказала що 15 серпня 2016 року близько 01 години ночі разом ОСОБА_8 прийшли до ОСОБА_9 та, що останній сказав обвинуваченому піти у кімнату, де відпочивав ОСОБА_10 , та взяти у нього гроші на спиртне, що обвинувачений і зробив. Однак через деякий час ОСОБА_8 вибіг з кімнати і сказав їй втікати. Прибігши додому останній сказав свідку, що вкрав гаманець у потерпілого;
- показаннями, даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_9 , який ствердив, що 14 серпня 2016 року разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та іншими знайомими вживали спиртні напої у нього вдома. ОСОБА_8 пішов додому та повернувся близько 01 години ночі з сестрою. Вказав, що бачив, як обвинувачений вибігши з кімнати хотів покласти гаманець в кишеню та вказав сестрі бігти за ним. Також ствердив, що кричав ОСОБА_8 , щоб той віддав гаманець та що потерпілий побіг за останнім;
- протоколом огляду місця події від 15 серпня 2016 року з фото таблицями.
Твердження сторони захисту, що дії ОСОБА_8 потрібно кваліфікувати, як крадіжка, а не грабіж, оскільки ніхто не міг бачити, як він викрав у ОСОБА_10 гаманець, не відповідають доказам, наявним в матеріалах провадження. Зокрема судом встановлено, що в момент заволодіння гаманцем обвнуваченого бачив і потерпілий, який кричав ОСОБА_8 щоб той повернув гаманець і біг за ним, і свідок ОСОБА_9 , який також кричав, щоб ОСОБА_8 віддав гаманець.

Згідно ч. 3 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 року дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.
З огляду на вищенаведене, дії ОСОБА_8 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, що спростовує відповідні доводи апеляційних скарг засудженого та його захисника.

Доводи ОСОБА_8 та його захисника які наведені в апеляційних скаргах, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.
Врахувавши усі обставини справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 є законним і обґрунтованим, а призначене йому покарання таким, що відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Турійського районного суду Волинської області від 27 грудня 2016 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 12.04.2017р.

Суддя ОСОБА_2

секретар с/з ОСОБА_5