Дата документу Справа № 333/2212/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний № 333/2212/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1760/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 грудня 2016 року м. Запоріжжя
Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі (в режимі відеоконференції) кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 7 вересня 2016 року, яким її

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Запоріжжя, українку, громадянину України, маючу середню освіту, не працюючу, не одружену, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму:

1) 31 січня 2008 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст.185, ст. 15 ч. 2, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнилась 20 серпня 2010 зі Збаражської ВК Тернопільська область № 63;

2) 1 лютого 2013 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст.185, ст. 15 ч. 2, ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 321, ч. З ст.321, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

3) 11 листопада 2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком 1 рік,

засуджену 19 квітня 2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі,

визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та засуджено до 2 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя вул. 19 квітня 2016 року остаточне покарання у вигляді 2 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення в період з 8 січня 2016 року по 7 вересня 2016 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк покарання постановлено відраховувати з моменту затримання - з 8 січня 2016 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Задоволено цивільні позови потерпілих та стягнуто у відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_9 1740 грн., на користь ОСОБА_10 2200 грн.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винною в тому, що вона в період з 2 грудня 2015 року по 6 січня 2016 року вчинила ряд злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, а саме:

2 грудня 2015 року о 11.50 годині, знаходячись біля гардеробної в Запорізькому медичному коледжі за адресою: м. Запоріжжя, Оріхівське шосе, 14, шляхом вільного доступу, таємно викрала з карману жіночої куртки, мобільний телефон «Леново S650», вартістю 2000 гривень 00 копійок, який належить ОСОБА_11 , чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

8 грудня 2015 року в денний час доби, знаходячись в приміщенні магазину «Одяг із Європи» за адресою: м. Запоріжжя вул. Північнокільцева, буд. 9-б, шляхом вільного доступу, таємно викрала з касового апарату мобільний телефон «НТС ONE», модель Т320е, вартістю 1700 гривень 00 копійок, та флеш-картку об`ємом 4 Гб, вартістю 40 гривень, що належить ОСОБА_9 , чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на суму 1740 гривень.

20 грудня 2015 року, в денний час доби, знаходячись на ринку «Олександрівському» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Малиновського, шляхом вільного доступу, таємно викрала з торгового прилавку рибацьку котушку «PMAX2-L» чорного кольору, вартістю 2500 гривень 00 копійок, що належить ОСОБА_12 , чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

25 грудня 2015 року, в денний час доби, знаходячись на ринку «Космічний» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, шляхом вільного доступу, таємно викрала з торгового прилавку мобільний телефон «Samsung GTS 5250», вартістю 540 гривень 00 копійок, що належить ОСОБА_13 , чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

27 грудня 2015 року, в вечірній час доби, знаходячись біля кіоску, що розташований на ЗГТ «Технікум» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Парамонова, шляхом вільного доступу, таємно викрала з полиці біля віконця вищевказаного кіоску мобільний телефон «Нокіа 301», вартістю 450 гривень 00 копійок, що належить ОСОБА_14 , чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

6 січня 2016 року, в денний час доби, знаходячись біля складу, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 119, шляхом вільного доступу, таємно викрала з парапету мобільний телефон «Nokia N73», вартістю 360 гривень 00 копійок, що належить ОСОБА_15 , чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 , не оскаржуючи вирок суду в частині кваліфікації дій і доведеності її вини, просить вирок змінити та призначити більш м`яке покарання, не пов`язане із позбавленням волі, у вигляді обмеження волі, враховуючи що більшу частину строку позбавлення волі вона вже відбула.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з 8 січня 2016 року вона перебуває в СІЗО, злісною порушницею не являється, дотримується умов режиму утримання, характеризується позитивно. Перебуваючи на волі, займалась волонтерською діяльністю, мала постійне місце роботи та проживання, неповнолітніх дітей на утриманні не має. В судовому засіданні вину визнала повністю та щиро розкаялась, цивільний позов заявлений не був, з розміром майнової шкоди згодна повністю. З вироком суду в частині позову та строку покарання згодна повністю, але не згодна з висновками суду про можливість її виправлення лише в умовах ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинувачену ОСОБА_7 , яка ознайомлена з правами, передбаченими ст. 42 КПК України, згодна з рішенням про здійснення дистанційного судового провадження у режимі відеоконференції, та підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити, захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 , яккий також просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченій останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченої ОСОБА_7 , в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступень тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами середньої тяжкості, взяв до уваги визнання вини обвинуваченою, її щире каяття у скоєному, позитивну характеристику за місцем проживання, часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілим шляхом повернення викраденого, дав належну оцінку даним про особу обвинуваченої, яка раніше судима, з огляду на що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів лише із призначенням їй покарання у вигляді позбавлення волі з його реальним відбуттям.

Крім того не вказують на суворість призначеного покарання і застосований судом принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.04.2016р.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Судова колегія вважає, що покарання, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень та даним про її особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України та його меті і підстави для призначення покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України також відсутні.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом були повинні враховані, а факт відбуття части покарання, про що зазначено в апеляційній скарзі, не є підставою, яка враховується при призначенні покарання.

Не є підставою для зміни вироку суду в частині призначеного покарання у відповідності до ст.ст. 408, 409 КПК України необхідність зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення обвинуваченого.

Разом з тим, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України судова колегія вважає необхідним зарахувати обвинуваченій цей строк з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки цей період підтверджений доказами, наявними в матеріалах провадження.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підстав зазначеного, керуючись ч. 5 ст. 72 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 7 вересня 2016 року у відношенні ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 7 вересня 2016 року по 9 грудня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженою ОСОБА_7 , яка утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4