АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4897/16-к Номер провадження 11-кп/786/380/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участі
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 17.01.2017 року

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Апеляційного суду Полтавської області від 31.01.2002 року за ч.3 ст.185 КК України, ст.93 п. а, ч.3 ст.142, ст.ст.42, 43 КК України (в ред.1960р.) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбутого покарання відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з часу його затримання до моменту направлення у виправну колонію. Вважає, що заборон чи обмежень, щодо застосування цього закону до осіб засуджених до довічного позбавлення волі немає.

Інші учасники судового провадження ухвалу не оскаржували, заперечення проти апеляційної скарги не подавали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, засудженого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 , які просили задвольнити апеляційну скаргу, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на її безпідставність, перевіривши матеріали клопотання та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Апеляційного суду Полтавської області від 31.01.2002 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, ст.93 п. а, ч.3 ст.142, КК України (в ред.1960р.) та за цими статтями йому призначено покарання: за ч.3 ст.185 КК України - 4 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.142 КК України (в ред.1960р.) 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна; за ст.93 п.а КК України (в ред.1960р.) довічне позбавлення волі. На підставі ст. 42 КК України (в ред.1960р.) за шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

Строк покарання раховано з 14.08.2001 року.

Згідно положень ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стаття 51 КК України містить перелік видів покарань, які можуть бути застосовані до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину.

Відповідно до положень даної статті, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі є різними видами покарання. Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі. Правила, закріплені у ст. 72 КК, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання. Довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відноситься. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що положення ч.5 ст. 72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання не поширюються на осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, зокрема і на засудженого ОСОБА_7 , у зв`язку з чим підстави для скасування ухвали місцевого суду відсутні.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404, 407, 418 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 17.01.2017 щодо нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11