Справа № 209/457/17
Провадження № 1-кп/209/158/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участі: - секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника обвинуваченого (адвоката) ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 209/158/17-к (пр. № 1-кп/209/457/17), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 від 23 листопада 2016 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янського (м.Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, одруженого, не працюючого, маючого малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , 22.11.2016 року, о 14 годин 45 хвилин, у світлий час доби, керуючи технічно справним мотоциклом «ІЖ Юпітер 5» н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , здійснював рух по проїжджій частині вулиці Харківській, з боку вулиці Металургів в напрямку проспекту Дружби Народів в м. Кам`янське, по дорозі з двохсторонньою організацію руху, зі швидкістю близько 40 км/год.

В порушення вимог п. 2.3. «г» Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_7 керував мотоциклом без мотошолома та перевозив двох пасажирів без мотошоломів, та в порушення вимог п.п. 2.1 а), 2.1. г), Правил дорожнього руху України, які свідчать про те, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів керував мотоциклом «ІЖ Юпітер 5» н.з. НОМЕР_1 не маючи посвідчення на право керування транспортними засобами, не маючи полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів.

При русі по проїжджій частині вулиці Харківській, ОСОБА_7 , як водій механічного транспортного засобу, не маючи перешкод технічного характеру, повинен був уважно стежити за розвитком дорожньої обстановки, та у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно здатний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, з метою уникнути скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Іншими словами, водієві ОСОБА_7 необхідно було діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які свідчать:

- п.12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно здатний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Однак, в порушення вимог вищевказаних пунктів даних Правил дорожнього руху України, ОСОБА_7 , як водій механічного транспортного засобу, не маючи ніяких перешкод технічного характеру, проявляючи злочинну недбалість та особисту неуважність, рухаючись по вулиці Харківській, при виявленні зустрічного автомобіля «Мерседес Бенц», який змінив напрямок свого руху вліво у напрямку смуги руху мотоцикла «ІЖ Юпітер 5», своєчасно заходів до зменшення швидкості не прийняв, маючи при цьому технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом своєчасного застосування плавного зниження швидкості мотоциклу «ІЖ Юпітер 5» та на перехресті вулиці Харківської з автодорогою, яка з`єднує вулицю Харківську з Єлизаветівським шосе, допустив зіткнення керованого мотоциклу з автомобілем «Мерседес-Бенц» д.з. НОМЕР_3 під керуванням водія

ОСОБА_10 свою чергу, водій автомобілю «Мерсдес-Бенц» д.з. НОМЕР_3 ОСОБА_11 керуючи вказаним автомобілем та здійснюючи рух по вул. Харківській, з боку проспекту Дружби Народів, в напрямку проспекту Металургів та наближаючись до перехрестя вулиці Харківської з автодорогою, яка з`єднує вулицю Харківську з Єлизаветівським шосе, перед поворотом ліворуч, повинен був надати дорогу транспортним засобам, що рухаються у зустрічному напрямку, по рівнозначній дорозі, зокрема, мотоциклу «ІЖ Юпітер 5» під керуванням водія ОСОБА_7 , тобто водій ОСОБА_11 повинен був діяти відповідно до вимог п.16.13 «Правил дорожнього руху» України, де вказано: «п.16.13. Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв». Однак, в порушення вимог вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України, врдій ОСОБА_11 перед виконанням маневру повороту ліворуч, дорогу мотоциклу «ІЖ Юпітер 5» під керуванням водія ОСОБА_7 , що рухався у зустрічному напрямку не надав, внаслідок чого сталося зіткнення вищевказаних транспортних засобів.

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 21/10.1-94 від дії водія мотоциклу «ІЖ Юпітер 5» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, що, з технічної точки зору, знаходилось в причинному зв`язку з настанням події даної пригоди.

Дії водія автомобілю «Мерседес-Бенц» ОСОБА_11 не відповідали вимогам п.16.13 Правил дорожнього руху України. Встановлена невідповідність дій водія автомобілю «Мерседес-Бенц» ОСОБА_12 вимогам п.16.13 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, не знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної пригоди.

В результаті даного ДТП, пасажиру мотоцикла «ІЖ Юпітер 5» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1567-Е від 21.12.2016 року заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми з переломом лобної кістки ліворуч, з переломом основи черепу (пневмоцефалія), переломами кісток лицевого черепу ліворуч, з ранами та саднами на голові, обличчі, яка супроводжувалась явищами забою головного мозку, рани лівої гомілки - відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки для життя (п.п. 2.1.3. Наказ № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року);

У прямому причинному зв`язку з зазначеною подією, що спричинило настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, знаходиться порушення водієм ОСОБА_7 , вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху України, оскільки вказане порушення безпосередньо спричинило настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та пояснив, що 22.11.2016 року він їхав з роботи з ОСОБА_13 та ще однією особою на мотоциклі «Іж Юпітер 5», їхав по головній дорозі, десь зі швидкість 40 км/год, далі він побачив як їде інший автомобіль «Мерседес», водій якого вирішив здійснити маневр та при його здійсненні скоїв зіткнення з ними. Даний автомобіль пояснив, він перед зіткненням побачив метрів за сто, тобто мав можливість уникни зіткнення, зменшивши швидкість, але цього не зробив. Тобто не вжив всіх заходів, необхідних, щоб уникнути зіткнення з автомобілем. Внаслідок зіткнення, потерпілий ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження. Потерпілий з вимогами матеріального характеру до нього не звертався, оскільки він повністю сплатив йому лікування. Крім того пояснив, що він не має посвідчення на право керування транспортними засобами, розумів, що перевозив двох пасажирів без мотощоломів, що це є порушенням вимог ПДР. Також пояснив, що не вживав алкогольних напоїв і на час скоєння ДТП був у тверезому стані. Кається у скоєному, просив суворо не карати. Цивільний позов визнав у повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується в тому, що, він як водій механічного транспортного засобу, не маючи ніяких перешкод технічного характеру, проявляючи злочинну недбалість та особисту неуважність, керуючи мотоциклом «ІЖ Юпітер 5» та здійснюючи рух по вулиці Харківській, в порушення вимог п.12.3. Правил дорожнього руху України, при виявленні зустрічного автомобіля «Мерседес Бенц», який змінив напрямок свого руху вліво у напрямку смуги руху мотоцикла «ІЖ Юпітер 5», своєчасно заходів до зменшення швидкості не прийняв, та на перехресті вулиці Харківської з автодорогою, яка з`єднує вулицю Харківську з Єлизаветівським шосе, допустив зіткнення керованого мотоциклу з автомобілем «Мерседес-Бенц» д.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_11 , в результаті чого, пасажиру мотоцикла «ІЖ Юпітер 5» ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1567-Е від 21.12.2016 року заподіяні тілесні ушкодження, які відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки для життя (п.п. 2.1.3. Наказ № б, МОЗ України від 17.01.1995 року).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена у повному обсязі і його умисні дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При призначенні обвинуваченому покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, молодий вік, вперше притягується до кримінальної відповідальності, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, не працює, за місцем мешкання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того суд враховує відсутність будь-яких претензій потерпілого до обвинуваченого та позицію потерпілого щодо несуворої міри покарання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України (абз.17), ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 за № 1366 від 04.04.2017 року вбачається, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства у т.ч. окремих осіб. Також на думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо, суд дійде виснову про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язки згідно ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буду запропоновано відповідну посаду (роботу).

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику призначення судами кримінального покарання від 24 жовтня 2003 року за № 7 вказано звернути увагу судів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 65 Кримінального кодексу України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про можливість обрання обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів "рівних можливостей" та "справедливого судового розгляду", встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин покарання, та інші обставини справи в сукупності, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства.

Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_7 за вчинені протиправні діяння, а й для його виправлення.

За таких обставин справи ОСОБА_7 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 Кримінального кодексу України.

Крім того, суд приходить до висновку, що при призначенні основного покарання, додаткове покарання, зазначене у санкції статті ч. 2 ст. 286 КК України як позбавлення права керувати транспортними засобами, не може бути призначене ОСОБА_7 , оскільки у останнього відсутнє водійське посвідчення.

Підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» заявлено цивільний позов в якому просить стягнути з ОСОБА_7 на їх користь витрати на його лікування та лікування потерпілого, на загальну суму у розмірі 12432, 90 грн. КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» у своїй заяві від 04.04.2017 №165, позов підтримав та просив розглянути справу за відсутності їх представника. Обвинувачений позов визнав у повному обсязі.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з насупного.

Відповідно до ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого.

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

За змістом наведеної норми права відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на винного при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями.

Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року.

Відповідно до п. 2 цього Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.

Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарних хворих або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворих із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілих за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжкодня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Встановлено, що КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» є лікувально-профілактичним закладом.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з районних бюджетів належать видатки на охорону здоров`я, а саме: первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, а також дільничні лікарні, медичні амбулаторії, фельдшерсько-акушерські та фельдшерські пункти, центри первинної медичної (медико-санітарної) допомоги).

Потерпілий ОСОБА_15 у зв`язку із заподіянням йому тяжкого тілесного ушкодження внаслідок ДТП, перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» з 22.11.2016р. по 25.11.2016р. та з 25.11.2016р. по 28.11.2016р. - 7 ліжко-днів, витрати на його лікування становлять 6886,96 грн. Позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими, та такими що підлягають стягненню з ОСОБА_7 як з винної особи у вчиненні злочину, на користь КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» для зарахування в бюджет на рахунок перерахування комунальному закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради».

Що стосується позовних вимог в яких КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» просить стягнути витрати на лікування обвинуваченого ОСОБА_7 , у розмірі 5545,94 грн., який перебував на стаціонарному лікуванні у вищевказаному закладі з 22.11.2016р. по 24.11.2016р та з 24.11.2016р. по 28.11.2016р. 7 ліжко-днів, в порядку ст. 1206 ЦК України суд вважає їх необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки чинним законодавством передбачене відшкодування витрат закладові охорони здоров`я на лікування потерпілго від злочину, тобто витрати які заподіяні державі від винної особи. Витрати які просить стягнути КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» з обвинуваченого за його особисте лікування, суд їх вважає необгрунтованими, оскільки відповідно до ст. 49 Конституції України передбачено, що у державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно.

Строк застосування раніше обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання закінчився і судом не продовжувався та не обирався інший запобіжний захід.

Процесуальні витрати за проведення автотехнічної експертизи в сумі 1650,75 грн., підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі ст. 124 ч.2 КПК України.

Речовими доказами суд вважає за необхідне розпорядитися відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 371 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 п. 1,2, ч. 2 п. 2 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи та додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» до ОСОБА_7 про відшкодування витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» на р/р 0491 ГУДКСУ в Дніпропетровській області, м. Дніпро, МФО 305012, код 01925854 витрати на стаціонарне лікування в КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» потерпілого ОСОБА_6 від злочину в сумі 6886 грн. 96 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Строк застосування раніше обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання закінчився і судом не продовжувався та не обирався інший запобіжний захід.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення автотехнічної експертизи в сумі 1650,75 грн.

Речовий доказ автомобіль «Мерсдес-Бенц» д.з. НОМЕР_3 , який згідно розписки перебуває на зберіганні у ОСОБА_11 залишити за належністю у останнього.

Речовий доказ мотоцикол «ІЖ Юпітер 5» н.з. НОМЕР_1 , який згідно розписки перебуває на зберіганні у ОСОБА_7 залишити за належністю у останнього.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1