Тернівський районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/3301/17
провадження 1-кп/215/439/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2017 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м.Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0001205 від 15.06.2017 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Кривого Рогу, українки, громадянки України, з вищою освітою, не працює, вдова, неповнолітніх дітей на утриманні не має, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Суд визнав доказаним, що ОСОБА_5 з 1995 року знайома з потерпілою ОСОБА_6 , яка є власницею квартири АДРЕСА_2 .
Приблизно в лютому 2016 року ОСОБА_6 , запропонувала ОСОБА_4 мешкати в її власній квартирі, так як вона тривалий час відсутня за вищевказаним місцем реєстрації. В свою чергу ОСОБА_4 погодилась на пропозицію ОСОБА_6 та фактично почала проживати за адресою: АДРЕСА_3 з червня 2016 року.
В середині липня 2016 року до ОСОБА_4 звернулась громадянка ОСОБА_7 з проханням надати останній тимчасове місце проживання, так як вона посварилась зі своїм співмешканцем ОСОБА_8 . На пропозицію ОСОБА_7 громадянка ОСОБА_4 погодилась та запросила останню з дозволу власниці квартири ОСОБА_6 , проживати за адресою: АДРЕСА_3 , де сама тимчасово мешкала.
З початку сумісного проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 останні між собою домовились про сплату комунальних послуг навпіл та ОСОБА_4 зробила собі власний дублікат ключів до вищевказаної квартири.
30 жовтня 2016 року в ході проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 у останньої виник прямий корисний умисел на незаконне заволодіння чужим майном, яке знаходилось в вищевказаній квартирі, що належить потерпілій ОСОБА_6 , а саме: станок швейної машинки «Подольск», класу 2-М, 1968 року виробництва.
ОСОБА_4 діючи з корисливих мотивів, з метою заволодіння станком швейної машинки «Подольск», класу 2-М, 1968 року виробництва, шляхом вільного доступу, оскільки мала ключі від квартири та мешкала там, реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечні дії та їх протиправність, без дозволу власниці ОСОБА_6 , ввівши в оману ОСОБА_7 , яка на той час проживала за адресою: АДРЕСА_3 , про те що отримала дозвіл на розпорядження станком швейної машинки «Подольск» класу 2-М, 1968 року виробництва, запропонувала купити вищевказане майно своїй знайомій ОСОБА_9 , за усно обумовлену ціну 200 гривень.
На пропозицію ОСОБА_4 , про купівлю станка швейної машинки «Подольск» класу 2-М, ОСОБА_9 погодилась. Через декілька днів в присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_7 громадянка ОСОБА_9 забрала вищевказаний станок швейної машинки з квартири АДРЕСА_2 та перемістила останнє майно до себе в квартиру, що розташована по АДРЕСА_4 рогу.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 18 від 25.07.2017, наданий на експертизу: станок швейної машинки «Подольск» класу 2-М, 1968 року виробництва, станом на момент скоєння злочину з урахуванням зносу складає: 975,00 (Дев`ятсот сімдесят п`ять гривень 00 копійок).
Допитана в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_4 винною себе за ч. 1 ст. 185 КК України визнала повністю, дала покази про обставини скоєння кримінального правопорушення.

Так, вказала що досить тривалий час знайома з ОСОБА_6 , яка є власницею квартири АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 запропонувала їй пожити у вказаній квартирі, оскільки остання не проживає в ній. У жовтні 2016 року вона вирішили незаконно заволодіти станком швейної машинки «Подольск», класу 2-М, 1968 року виробництва, який знаходився в вищевказаній квартирі, та належав потерпілій ОСОБА_6 . Діючи з корисливих мотивів, з метою заволодіння станком швейної машинки «Подольск», класу 2-М, 1968 року виробництва, шляхом вільного доступу, оскільки мала ключі від квартири та мешкала там, без дозволу власниці ОСОБА_6 , ввівши в оману ОСОБА_7 , яка на той час проживала також за вищевказаною адресою, запропонувала купити вказане майно своїй знайомій ОСОБА_9 за усно обумовлену ціну 200 гривень.
На пропозицію ОСОБА_4 купівлі станка швейної машинки «Подольск» класу 2-М, ОСОБА_9 погодилась. Через декілька днів в присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_7 громадянка ОСОБА_9 забрала вищевказаний станок швейної машинки з квартири АДРЕСА_2 та перемістила останнє майно до себе в квартиру, що розташована по АДРЕСА_4 рогу.
Покази обвинуваченої ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням письмових доказів щодо особи обвинуваченої.

Вина обвинуваченої ОСОБА_4 повністю підтверджується її показами, щирим каяттям у скоєному.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, так як вона своїми умисними діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочину середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про обвинувачену, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується добре, повністю визнала свою вину, щиро розкаялася у вчиненому, вперше притягується до кримінальної відповідальності, викрадене майно повернуто потерпілій.

Пом`якшуючою покарання обставиною відносно обвинуваченої ОСОБА_4 суд визнає щире каяття в скоєному.

Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченій суд, з врахуванням її особи, вважає за вірне обрати ОСОБА_4 міру покарання у виді позбавлення волі. Разом із тим, враховуючи особи обвинуваченої, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України,з покладенням на неї обов`язку згідно п. 1-2 ч.1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.
Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

п р и г о в о р и в:
обвинувачену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину.
Згідно п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речовий доказ - станок швейної машинки «Подольск», класу 2-М, 1968 року виробництва, що переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - залишити у її власності.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: