УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/5324/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
представника
користувача майна: ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 06 липня 2017 року, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 06 липня 2017 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_10 та накладено арешт на вилучене у ході обшуку квартири АДРЕСА_1 , а саме диктофон «Olympus BM-450», предмет, схожий на диктофон «Sony CD PX 333 D», нетбук «ASUS Eее РС 1008 HA», серійний номер 9801AAS467200, портативну камеру «HERO 4 GOPRO», DVD ресівер (відео регістратор), два жорстких диски, дві відеокасети «Panasonik» предмет схожий на шаблю в дерев`яних ножнах замотаний в тканину пурпурового кольору, «Macbook Pro 8.3», серійний номер CO2FG18BDF92, чек про здійснення банківської операції, Toughbook «Panasonik» модель CF-31 IMEI НОМЕР_1 , нетбук «ASUS Eее РС 1008» в корпусі білого кольору, відеокасету «ЕМТЕС».
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати та зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні повернути вказане в ухвалі майно ОСОБА_9 . Посилається на те, що дозвіл на вилучення вказаного майна слідчим суддею не надавався, і воно не є і не може бути предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст.301 КК України. Усупереч ухвали на обшук, слідчі вилучили диктофон «Olympus BM-450» та «Sony CD PX 333 D», які не є фото/відеоапаратурою, телефоном чи комп`ютерною технікою. Більше того, до предметів, які підлягають вилученню згідно ухвали на обшук, зовсім не відноситься подарункова сувенірна шабля у дерев`яних ножнах. Вона не може бути предметом злочину у кримінальногму правпорушенні, передбаченому ст.201 КК України. Слідчий судя не дав належної оцінки тому, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст.171 КПК України. Слідчий на надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які посилався у клопотанні в частині накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку, а слідчий судя належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. ОСОБА_9 не перебуває в статусі підозрюваного чи обвинуваченого, а тому арешт на вилучене в нього під час обшуку майно накладати не можна. Додатково захисник стверджує, що ухвала винесена унаслідок істотного порушення вимог кримінального процессуального закону, оскільки постановлена без участі власника майна, чим порушили право ОСОБА_9 на судовий захист.

Заслухавши доповідь судді, представника майна ОСОБА_7 , який а підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_8 , думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без зміни, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Розглядаючи подання слідчого, слідчий суддя зазначених вимог закону в повній мірі дотримався.
Під час досудового розслідування було встановлено факт розповсюдження невстановленою особою контенту порнографічного характеру за участю неповнолітніх осіб мешканців м. Овруча, в тому числі за участю неповнолітньої ОСОБА_11 , 2003 року народження. В ході досудового розслідування достовірно встановлено, що до вчинення вищевказаного злочину має безпосередню причетність ОСОБА_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Тобто існує обґрунтована підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.149, ч.4 ст.301 КК України.
Під час досудового розслідування слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира від 19.06.2017 року винесено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку за вказаною адресою з метою відшукання та вилучення фото/відеоапаратури, а також інших предметів та документів, які можуть містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме мобільні телефони, сім-карти операторів мобільного зв`язку, записи з приводу придбання, зберігання та реалізації порнографічної продукції, що можуть міститись в зошитах, записниках, блокнотах, окремих аркушах паперу, а так само на комп`ютерах, ноутбуках, планшетах, USB накопичувачах та оптичних дисках.
Вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, є предметом кримінального правопорушення і з метою його збереження та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження є всі підстави для накладення арешту.
Враховуючи правові підстави для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя на час розгляду вказаного клопотання обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність накладання арешту на вилучене під час обшуку квартири майно.
Посилання захисника ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в судовому засіданні на те, що диктофон «Olympus BM-450» та «Sony CD PX 333 D» не є фото/відеоапаратурою, телефоном чи комп`ютерною технікою, не відноситься до предметів, які підлягають вилученню згідно ухвали на обшук, є необгрунтованим, оскільки вказані предмети відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, можуть зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Такі висновки є передчасними.
Твердження апелянта, що подарункова сувенірна шабля у дерев`яних ножнах не відноситься до предметів, які підлягають вилученню згідно ухвали на обшук, та не може бути предметом злочину у кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.201 КК України, є передчасним, оскільки у відповідності до ст.98 КПК України може бути предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій чи набута кримінально протиправним шляхом.
Крім того, вказане вилучене під час досудового розслідування майно, на яке накладено арешт, має бути досліджено, проведено ряд експертиз.
Щодо доводів безпідставності накладання арешту на шаблю, слід зазначити, що відповідно до положень ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий вилучає предмети, які вилучені законом з обороту незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Походження та право на володіння та зберігання вказаної речі також було необхідно перевірити шляхом призначення відповідних експертиз, у зв`язку з чим вказана шабля підлягала вилученню, не дивлячись на те, що про це прямо не було зазначено в резолютивній частині ухвали слідчого про надання дозволу на проведення обшуку.
Необгрунтованим є твердження скаржника про те, що ОСОБА_9 не оголошувалась підозра, а тому накладати арешт на майно не можна, оскільки вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, може зберігати сліди злочину, і накладення арешту з метою їх збереження є обгрутованим .
Безпідставним також є доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, щодо порушення прав ОСОБА_9 з тих підстав, що ухвала слідчого судді постановлена без участі власника майна, оскільки апеляційна скарга на вищевказану ухвалу була розглянути апеляційним судом за участі власника тимчасово вилученого майна - ОСОБА_9 , та його захисника ОСОБА_8 з наданням їм можливості досліджувати докази, подавати нові докази, заявляти клопотання тощо.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 422 КПК України колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 06 липня 2017 року про накладення арешту на майно без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: