Справа № 149/2435/15-к
Провадження №1-кп/149/7/17
Номер рядка звіту 18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.01.2017 року м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмільник кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шумятино, Малоярославецького району, Калузької області, Російської Федерації, українця, громадянина України, незакінчена загальна середня освіта, одружений, на утриманні дитина 2016 р.н., не працює, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 135 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
25.07.2015 року біля 16 год. 00 хв. на території будинковолодіння АДРЕСА_1 під час вживання спиртних напоїв між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виникла сварка, під час якої ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 один удар ногою в живіт, внаслідок чого вона впала на підлогу. В подальшому завдав їй численні удари ногами в область тулуба та обличчя, в результаті чого ОСОБА_7 отримала згідно висновків експертів № 83 від 14.09.2015 року та № 173 від 30.11.2015 року тілесні ушкодження у вигляді переломів 8, 9, 10 ребер справа, поперечного перелому грудини, які мають ознаки середнього ступеню тяжкості за умови їх прижиттєвого виникнення. Після зазначених тілесних ушкоджень ОСОБА_7 втратила свідомість і залишилась лежати на підлозі, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості вчинити заходів до самозбереження внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 , який своїми діями поставив ОСОБА_7 в небезпечний для її життя стан.
Усвідомлюючи, що ОСОБА_7 після завданих їй тілесних ушкоджень знаходиться в небезпечному для її життя стані, не може самостійно, без допомоги іншої людини вийти з цього стану, що він зобов`язаний і має реальну можливість надати їй таку допомогу, ОСОБА_5 залишив її лежати на підлозі будинку АДРЕСА_1 . Через півгодини ОСОБА_5 виніс ОСОБА_7 , яка не подавала активних ознак життя, з будинку АДРЕСА_1 , погрузив її на мотоблок моделі «ZUBR JR-Q78» та вивіз її за територію с. Торчин у напрямку с. Скаржинці, де залишив неподалік кладовища с. Скаржинці Хмільницького району Вінницької області без будь-якої допомоги, чим завідомо свідомо залишив її без допомоги. Внаслідок послідуючого свідомого залишення без допомоги ОСОБА_7 померла.
Також, 09.08.2015 року близько 00 год. 20 хв. в с. Качанівка Хмільницького району Вінницької області ОСОБА_5 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_8 , яка не була обізнана в злочинних намірах ОСОБА_5 , зайшли на територію будинковолодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , та ОСОБА_5 підійшовши до бензобака автомобіля ВАЗ 21061 білого кольору, таємно, умисно, з метою крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу намагався скоїти крадіжку бензину А 92 в кількості 10 л., вартістю 18,50 грн. за 1 л., а всього на загальну суму 185 грн., але свій злочинний намір не довів до кінця по причинам, які не залежали від його волі, так як був помічений ОСОБА_6 та затриманий ОСОБА_10 .
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 , прокурор, захисник, не заперечували проти обсягу та порядку дослідження доказів відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, а потерпіла ОСОБА_11 неодноразово не являлась до суду, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, обвинувачений вину свою в скоєнні злочинів визнає повністю, сумнівів у добровільності та істинності його позиції, позиції потерпілого у суду немає, сторонам роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, тому суд обмежився допитом потерпілого, обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів щодо обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочинів за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочинів, зокрема зазначив, що влітку 2015 року він, його теперішня дружина та ОСОБА_7 вживали спиртні напої в нього вдома. Під час цього виникла сварка, його теперішня дружина вийшла з будинку, а він ногою вдарив ОСОБА_7 в живіт, вона впала на підлогу та лежала, він наніс їй ще удари ногами. Він вирішив, що ОСОБА_7 прикидається та залишив її там лежати. Приблизно через пів години погрузив ОСОБА_7 на мотоблок та вивіз в сторону с. Скаржинці до річки, де покинув її. Коли віз ОСОБА_7 та знімав її з мотоблока, вона штовхала його руками та ногами. Поклав її на березі та поїхав. Через тиждень працівники міліції його запитували де ОСОБА_7 , тоді дізнався, що вона померла. Про вчинене шкодує. Вказав, що залишив ОСОБА_7 не надав її відповідну допомогу бо знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Щодо обставин крадіжки ОСОБА_5 повідомив що 09.08.2015 року з ОСОБА_8 , якій нічого не повідомляв про свої наміри, вночі зайшли на подвір`я будинку по АДРЕСА_2 , де стояв автомобіль «ВАЗ 2106» білого кольору. Разом з собою приніс каністру на 10 л., підійшов до бака автомобіля щоб набрати бензин, однак увімкнулось світло та на вулицю вийшов власник автомобіля і почав кричати. Від цього ОСОБА_5 кинув каністру та тікав, однак його зловив сусід. Про вчинене шкодує.
Потерпілий ОСОБА_6 надав суду показання, відповідно до яких 09.08.2015 року знаходився у своїх батьків по АДРЕСА_2 . Вночі почув що щось впало, вийшов на вулицю та побачив поблизу автомобіля, який знаходився на подвір`ї двоє осіб тікають. Він почав кричати. Біля автомобіля побачив каністру. В цей час його сусід ОСОБА_10 затримав ОСОБА_5 . Потім викликали працівників міліції. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, на суворій мірі покарання обвинуваченому не наполягає.
За таких обставин суд вважає доведеним те, що своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 завідомо залишив без допомоги особу, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, що спричинило смерть особи.
При цьому визначаючись щодо кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 135 КК України, суд приймає до уваги правову позицію Верховного Суду України викладену у постанові від 06.03.2014 року у справі N 5-1кс14. Зокрема, те, що об`єктивна сторона залишення в небезпеці характеризується двома видами злочинної бездіяльності: 1) бездіяльність - невтручання, що полягає у невиконанні особою обов`язку щодо надання необхідної допомоги потерпілому, який перебуває у небезпечному для життя стані й позбавлений можливості вжити заходів для самозбереження, коли небезпека виникла незалежно від суб`єкта цього злочину; 2) змішана бездіяльність - бездіяльність щодо надання допомоги потерпілому особою, яка сама поставила його в небезпечний для життя стан.
Виходячи зі змісту статті 135 КК, поставлення в небезпеку - це підстава для виникнення спеціального обов`язку надати допомогу особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Тобто саме поставлення в небезпеку знаходиться за межами зазначеного злочину та за певних умов містить окремий склад злочину. Також із законодавчого визначення випливає, що моментом закінчення злочину є ухилення від надання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані.
Для кваліфікації злочину немає значення, чи відвернула би надана винною особою допомога завдання шкоди життю або здоров`ю потерпілої особи. Навіть у випадках, коли через несумісну з життям травму будь-яка допомога не була здатна відвернути смерть людини, особа, яка залишила потерпілого в небезпеці, повинна нести відповідальність згідно зі ст. 135 КК. Для кваліфікації дій винного за цією нормою кримінального закону не має значення і те, що хтось інший надав чи намагався надати допомогу залишеному в небезпеці.
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 135 КК, завжди характеризується прямим умислом щодо самого діяння. Що стосується наслідків, ставлення суб`єкта злочину до них завжди характеризується необережністю (злочинною недбалістю чи злочинною самовпевненістю).

Вольовий момент вчинення злочину, передбаченого статтею 135 КК, полягає у небажанні суб`єкта злочину надати допомогу безпорадній особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані.

Перевіряючи правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 суд приймає до уваги те, що саме ОСОБА_5 наносячи ОСОБА_7 удари, від яких вона впала, що спричинило втрату нею свідомості, тим самим поставив її в небезпечний для життя стан. При цьому дії ОСОБА_5 щодо нанесення потерпілій тілесних ушкоджень містять ознаки іншого злочину.
Однак, суд у відповідності до ч. 3 ст. 22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а також приймаючи до уваги вимоги ст. 337 КПК України, щодо меж судового розгляду, розглядає дану справу в межах висунутого обвинувачення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно із ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, а злочин за ч. 3 ст. 135 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, який в силу ст. 89 КК України не має судимості, негативну характеристику з місця проживання, сімейний стан - одружений, має на утриманні дитину 2016 р.н., на обліках у лікаря нарколога не перебуває, знаходиться на обліку в лікаря психіатра з діагнозом легка розумова відсталість, однак відповідно до висновків судово-психіатричних експертиз №№ 20, 21 від 18.02.2016 року ОСОБА_5 на час вчинення інкримінованих йому злочинів на хронічне душевне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, на час скоєння інкримінованих йому злочинів міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, в теперішній час на хронічне душевне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. У нього виявлена легка розумова відсталість ступеня легкої дебільності. В теперішній час ОСОБА_5 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Також суд враховує думку потерпілого ОСОБА_6 , який не наполягав на суворій мірі покарання.
Обставиною, що у відповідності до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.
Обставинами, що у відповідності до ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд враховує вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в межах санкцій інкримінованих йому злочинів у виді позбавлення волі, застосувавши ст. 75 КК України і звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на нього обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину. При цьому суд не застосовує ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.09.2015 року у виді громадських робіт повністю виконане.
Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. При цьому речові докази, які містять на собі ознаки злочину, зокрема одяг ОСОБА_7 та обвинуваченого підлягають залишенню в кримінальному провадженні, каністру належить знищити.
Процесуальні витрати відсутні.
Цивільні позови не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 337,ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покласти обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: каністру ємністю 10 л. знищити; футболку фіолетового кольору та гребінець, зразок крові, який перенесений на фрагмент бинта, зрізи нігтьових пластин з рук ОСОБА_5 та з лівої руки трупа ОСОБА_7 , зразок крові ОСОБА_5 , одяг з трупа ОСОБА_7 (кофта сірого кольору, кофта червоного кольору в смужку, спортивні штани сірого кольору, плавки), шльопанець на ліву ногу, одяг ОСОБА_5 (спортивні штани, футболка, сорочка світлого кольору, сорочка без рукавів), шльопанці та шкарпетки, змиви з рук ОСОБА_5 , змив з підлоги та зістриг з килима, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Хмільницького ВП залишити в даному кримінальному провадженні.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а потерпілою ОСОБА_11 з дня отримання копії вироку, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.
Копію вироку направити потерпілій ОСОБА_11

Суддя : ОСОБА_1