Справа № 339/143/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2017 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
представника служби пробації ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000211 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, громадянина України, не працюючого, інваліда 2 групи, судимого 02.03.2016 вироком Болехівського міського суду за ч.1 ст.185 КК України до 850 грн. штрафу,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище при таких обставинах.
ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Болехівського міського суду від 02.03.2016року за ч.1 ст.185 КК України до 850грн. штрафу, який сплатив 26.04.2016року, на шлях виправлення не став та під час непогашеної судимості вчинив новий корисливий злочин.
Так, 21.03.2017 року близько 23 год. ОСОБА_4 , проходячи вул. Харківська в м.Болехів біля будинку №14, належного ОСОБА_7 , на огородженому подвір`ї побачив дерева породи «Туї», після чого в нього виник умисел на таємне викрадення вказаних дерев.
Реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у господарство, ОСОБА_4 обійшов територію господарства, яке огороджено парканом та доступ до якого закрито стороннім особам, після чого переліз через огорожу на територію господарства ОСОБА_7 , тобто незаконно проник, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з метою особистого збагачення, таємно викрав тридцять два дерева породи «Туя» по ціні 70 гривень, загальною вартістю 2 240 грн., які перекинув через паркан та поскладав біля нього на узбіччі вул. Черешнівського в м.Болехів, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 2240 грн.
Маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном, ОСОБА_4 у подальшому продав ОСОБА_8 викрадені дерева породи «Туя» за гроші в сумі 900 грн., які потратив на власні потреби.
Обвинувачений вину визнав повністю та пояснив, що дійсно в той день проходив по АДРЕСА_2 , де на огородженому подвір`ї побачив дерева породи «Туї» і вирішив їх викрасти. Він обійшов огороджену територію господарства, після чого переліз, через огорожу, яка є високою, на територію господарства. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав тридцять два дерева породи «Туя» висотою до 50 см , які перекинув через паркан та поскладав їх на купки та залишив. САм пішов до центру міста, де взяв таксі і приїхав , щоб забрати туї. Попередньо подзвонив до знайомого ОСОБА_9 та пояснив йому, що є можливість заробити кошти, для цього необхідно завантажити туї в автомобіль, які він викрав та відвезти до особи, яка хоче їх купити. Разом погрузили туї в автомобіль, відвезли до річки та там вигрузили. Через річку поносили туї до ОСОБА_8 , якому їх продав за 900грн.
На даний час він помирився з потерпілою, попоросив вибачання, відшкодував їй заподіяну шкоду шляхом повернення викраденого майна, усвідомив неправомірність своїх дій, у вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.
Потерпіла пояснила, що 23 березня 2017року приїхавши з м.Львова побачила, що немає дерев породи «Туя» біля паркану. Подвір`я огороджене по всьому периметру високим парканом, вхідна брама закривається на ключ. Обвинуваченого просить суворо не карати, претензій матеріального та морального характеру не має.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним та іншими учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України в зв`язку з повним визнанням обвинуваченого своєї вини, суд визнав недоцільним досліджувати докази у справі щодо викладених в обвинуваченні обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.
З`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин і що немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Згідно диспозиції ч.3 ст. 185 КК України відповідальність за вчинення даного кримінального правопорушення настає у разі крадіжки, поєднаної з проникнення у житло, інше приміщення чи сховище або що завдало значної шкоди потерпілому.
Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Відповідно до п. 22 Постанови пленуму Верховного суду України № 10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під сховищем належить розуміти певне місце чи територію, що відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо).
Саме до таких сховищ відноситься подвір`я будинку потерпілої, що огороджена від вулиці та має замки на вхідних воротах, яка призначена в тому числі і для тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які зберігала потерпіла, що свідчить про призначення цієї території, що належить потерпілій ОСОБА_7 , як сховища.
Суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України, оскільки він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище.
Відповідно до ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 Про практику призначення судами кримінального покарання, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Представник Долинського міськрайонного сектору служби пробації ОСОБА_6 оголосила досудову доповідь про обвинуваченого, з якої вбачається, що ОСОБА_4 проживає з матір`ю, неодружений, ніде не працевлаштований є інвалідом 2 групи, раніше неодноразово судимий. Даний злочин вчинив з метою отримання грошей, щоб витратити на власні потреби.
Беручи до уваги вказану інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також достатньо високу ймовірність вчинення повторно правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.
Призначаючи покарання ОСОБА_10 суд, відповідно до ст.65,66,67 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він двічі судимий за вчинення крадіжок, востаннє засуджений 02.03.2016 вироком Болехівського міського суду за ч.1 ст.185 КК України до 850 грн. штрафу, який сплачено 26.04.2016 р., на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінеті Болехівської ЦМЛ не перебуває, є інвалідом другої групи, по місцю проживання характеризується позитивно.
Обвинувачений щиро покаявся у вчиненому і характер його поведінки після вчинення кримінального правопорушення свідчить про це, що суд відносить до обставин, що пом`якшують йому покарання.
Зокрема, він повністю визнав вину, не оспорюючи фактичних обставин у справі, попросив вибачення у потерпілої, висловив жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася, зокрема, примирився з потерпілою та засудив свою поведінку.
Суд також враховує думку потерпілої, яка з врахуванням того, що обвинувачений попросив у неї вибачення та відшкодував збитки, просила не застосовувати до нього суворого покарання.
Наявність зазначених пом`якшуючих обставин (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодуваання потерпілій завданих збитків), відсутність обставин, що обтяжують покарання та дані про особу винного, зокрема те, що він є інвалідом другої групи, що обумовлюють меншу суспільну небезпеку та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, враховуючи фактичні обставини вчинення злочину, дають підстави у відповідності до вимог ст.69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді арешту, так як виправлення обвинуваченого можливо тільки в умовах тимчасової ізоляції від суспільства.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Саме таке покарання, на думку суду, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинений злочин, але й буде запобігати вчиненню ним нових злочинів, внесе корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність, позбавить можливості вчиняти нові злочини і буде необхідним для попередження нових кримінальних правопорушень.
Під час досудового розслідування обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання, строк дії якого сплив 25.06.2017року.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку вирішує питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про доцільність обрання покарання у виді арешту, клопотання прокурора про обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також репутацію обвинуваченого, який раніше судимий, з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, встановивши при цьому заставу в сумі двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить тридцять три тисячі шістсот вісімдесят гривень, яка в разі внесення, буде достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов"язку з"явитися для відбуття покарання.
Долю речових доказів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України, у відповідності до якої майно, яке було об"єктом кримінального правопорушення повертається законним володільцям.
На підставі викладеного, керуючись ст. 369-374 КПК України суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 ( чотири) місяців арешту.

Речові докази: дерева породи «Туя» в кількості 32 штуки, які знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_7 - залишити їй, як власнику.
До вступу вироку в законну силу обрати ОСОБА_10 запобіжний захід - утримання під вартою після проголошення вироку.
Строк відбуття покарання відраховувати з моменту затримання з 13-00 години 06.07.2017 року.
Встановити заставу в сумі двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить тридцять три тисячі шістсот вісімдесят гривень, яка може бути внесена як самим засудженим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Івано-Франківській області (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ м. Київ, МФО: 820172, р/р: 2265).

У разі внесення застави ОСОБА_4 з під варти звільнити і покласти на нього обов"язок після вступу вироку в законну силу прибути до Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області для подальшого відбуття покарання у виді арешту.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_1