АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0004707 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-10.06.2003 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

-23.06.2011 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 395 до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

-09.06.2015 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживає: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

31.07.2012 року Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 289, ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст.. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, 09.07.2014 року звільнений із Сумської виправної колонії на підставі постанови Ковпаківського районного суду м. Суми за ст.2 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 , заступника прокурора м. Києва на вирок Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 09.06.2015 та за сукупністю вироків призначеноОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, з покладенням відповідних обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
Постановлено стягнути солідарно із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 - 30 452 грн. 10 коп.
Стягнуто в рівних частинах із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь держави 491 грн. 04 коп. за проведення експертизи.
Відповідно до ст.100 КПК України вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, 17 липня 2015 року в денний період часу ОСОБА_5 умисно, з корисливих спонукань, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, знаходячись неподалік житлового будинку АДРЕСА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , з метою особистого збагачення, прийняв спільно з ОСОБА_6 рішення щодо проникнення в квартиру АДРЕСА_5 вказаного вище будинку.
Так, ОСОБА_5 17.07.2015, приблизно 12 год. 00 хв., умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_6 підійшов до квартири АДРЕСА_5 , після чого переконавшись що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь принесених із собою для полегшення вчинення злочину невстановлених слідством інструментів та зламавши замки вхідних дверей, проник разом із ОСОБА_6 у приміщення вказаної квартири.
Перебуваючи всередині квартири, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повторно таємно викрали чуже майно, що належить ОСОБА_10 , а саме: грошові кошти в сумі 1 900 гривень, 500 доларів США, що станом на 17.07.2015 за офіційним курсом НБУ становило 10 993 гривень 50 копійок (1 долар США - 21,987 грн.), запонка з металу жовтого кольору вартісю 50 гривень, дорожній набор вартістю 300 гривень, статуетка Будда вартістю 100 гривень, статуетка у вигляді чотирьох фігур вартістю 100 гривень, ікони дерев`яні у кількості трьох штук вартістю 500 гривень, фотоапарат Нікон вартістю 700 гривень, сонцезахисні окуляри вартістю 3 000 гривень, а всього майна на загальну суму 15 745 гривень 40 копійок.

При цьому, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але не довели свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані безпосередньо в квартирі працівниками правоохоронних органів, котрі прибули на виклик.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням заступник прокурора м. Києва ОСОБА_11 , подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, правильність кваліфікації та доведеність вини обвинувачених просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, згідно якого призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.
В якості обґрунтування зазначає, що при призначенні ОСОБА_6 покарання та застосувавши положення ст. 75 КК України, місцевим судом не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких, особу обвинуваченого, який має не зняту та не погашену судимість у встановленому законом порядку, раніше судимий, в тому числі за корисливі злочини, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення, належних висновків не зробив.
Стверджує, що призначене ОСОБА_6 остаточне покарання, із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України є безпідставним та необґрунтованим, що на думку прокурора вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного ним рішення.
Обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання, змінити призначене покарання на більш м`яке, а також відмовити потерпілій ОСОБА_9 в задоволенні цивільного позову.
До закінчення апеляційного розгляду даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від поданої ним апеляційної скарги, про що зазначив у відповідній заяві від 17 січня 2017 року.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_5 , який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та у його інтересах захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіркою матеріалів провадження було встановлено, що наведені у вироку висновки про винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на сукупності зібраних досудовим розслідуванням доказах, достовірність і достатність яких не була поставлена під сумнів сторонами під час судового засідання у суді першої інстанції, в зв`язку з чим, згідно ст. 349 КПК України, вони за згодою сторін не досліджувались.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції у відповідності до ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких, особу винного, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

В даному випадку, суд призначив ОСОБА_6 , покарання, передбачене санкцією ч.3 ст.286 КК України із врахуванням положень ст. 75 КК України звільнив від відбування призначеного покарання з випробуванням, яке є справедливим і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що призначене ОСОБА_6 остаточне покарання, із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України є безпідставним та необґрунтованим, оскільки судом не достатньо враховано його особу та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки як вбачається із матеріалів кримінального провадження, зокрема із оскаржуваного вироку районного суду, обставини, на які посилається прокурор у апеляційній скарзі, як на такі, що їх не достатньою мірою враховано при призначенні покарання, судом першої інстанції враховані в повному обсязі.

Разом з тим, колегія суддів зауважує про необхідність відносно ОСОБА_5 застосувати положення ч.5 ст. 72 КК України, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто з 17.07.2015 року по 17.01.2017 року, - включно.

З урахуванням вищевикладеного, підстав для скасування законного та обґрунтованого вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 403, 404, 405, 407, 418, 424 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Прийняти відмову від апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 - апеляційне провадження в цій частині закрити.
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, зарахувати ОСОБА_5 до строку покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 17 липня 2015 року по 17 січня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду м. Києва набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ______________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/498/2017
Категорія КК: ч.2 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_12
Доповідач: ОСОБА_1