Справа № 466/9031/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0000786 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України , з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,

-

у вчиненні кримінальних правопорушень, , передбачених ч. 2 ст. 190 КК України ,-

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 13.09.13 р. , в невстановлений досудовим розслідуванням час , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, увійшовши в довіру до потерпілого ОСОБА_7 та переконавши останнього , що позичає у нього кошти для придбання автомобіля за кордоном, за адресою АДРЕСА_3 , отримав у ОСОБА_7 3 700 дол. США, що згідно з курсом НБУ станом на 13.09.13 р. становить 29 574 грн. 10 коп. без наміру їх повертати. В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 23.04.14 р., шляхом обману, увійшовши в довіру до потерпілого ОСОБА_7 , переконавши останнього, що позичає у нього кошти на придбання автомобіля марки « Ауді» за межами України, за адресою м. Львів вул. Хімічна, 9»а» отримав від потерпілого кошти в розмірі 8 000 дол. США , що за курсом НБУ станом на 23.04.14 р. становило 91 072 грн., без наміру їх повернути.

Крім того, ОСОБА_4 05.08.14 р., у невстановлений досудовим розслідуванням час, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, увійшовши у довіру до потерпілого ОСОБА_6 , переконав останнього що позичає у нього кошти для придбання автомобіля. За адресою АДРЕСА_4 ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_6 кошти у розмірі 4 100 дол. ША , що згідно курсу НБУ станом на 05.08.14 р. становило 50 417 грн. 70 коп., без наміру їх повернути. Вказаними діями обвинувачений спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 120 826 грн. 10 коп., а потерпілому ОСОБА_6 на суму 50 417 грн. 70 коп.

В судовому засіданні обвинувачений частково визнав винуватість за ч. 2 ст. 190 КК України та пояснив, що був знайомий з потерпілими та отримував у них кошти в позику під відсотки. Частину коштів потерпілому ОСОБА_6 у розмірі 1600 дол. США він повернув, проте не взяв про це розписку, тому на даний час не може довести цю обставину. Повернув він також і частину коштів, отриманих від потерпілого ОСОБА_7 .. Крім того, під решту суми позики залишив у потерпілого ОСОБА_7 автомобіль під заставу, який і на даний час перебуває у останнього , та який потерпілий відмовляється повертати. Обвинувачений не заперечує факт отримання коштів у позику, проте не визнає суму, зазначену потерпілими. Також ОСОБА_4 пояснив, що на даний час працює і частинами буде повертати кошти потерпілим.

Заслухавши пояснення обвинуваченого , який свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково, показання потерпілих , свідка , перевіривши представлені суду стороною обвинувачення та стороною захисту докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України доведена повністю.

Так, допитаний в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_7 пояснив, що у вересні 2013 р. до нього звернувся ОСОБА_4 та попросив позичити гроші. Крім того розповідав, що може з Польщі пригнати автомобіль і оформити на нього. Ця пропозиція потерпілого зацікавила, оскільки обвинувачений ввійшовши в довіру написав розписку про отримання коштів 3 700 дол. США та ще й залишив у нього автомобіль , вказавши , що це його авто. Як згодом вияснилось, залишений ним автомобіль належав зовсім іншій особі, що є інвалідом. Автомобіль же згідно даних ГУ НП належить управлінню соцзахисту . Зазначивши у розписці дату повернення коштів, ОСОБА_4 коштів не повернув, натомість почав уникати зустрічей. Згодом обвинувачений прийшов та обманним шляхом отримав у потерпілого чергову суму коштів. Потерпілий не може пояснити чому так довіряв обвинуваченому. Він лише згодом від свого знайомого дізнався про те, що ОСОБА_4 винен гроші багатьом людям, що є порушені кримінальні провадження і він фактично живе на гроші людей, яких обдурює. Просив притягнути обвинуваченого до відповідальності , оскільки з дій останнього вбачається, що він позичав кошти без наміру їх повернути.

З показань потерпілого ОСОБА_6 вбачається, що він познайомився з обвинуваченим , який був сусідом його друга. В процесі неодноразовий спілкувань ОСОБА_4 зміг викликати до себе довіру. Згодом він попросив позичити йому кошти, оскільки потрапив у ДТП - збив людину і треба були кошти щоб розрахуватись з особою, що постраждала в аварії. Потерпілий хотів допомогти знайомому, тому позичив кошти, проте наміру віддавати борг обвинувачений не мав. Він почав всіляко уникати зустрічей, кожен раз вигадував нові причини чому він не може повернути борг та відтерміновував повернення коштів. Згодом потерпіли й дізнався, що понад 30 людей звернулись до органів поліції з заявами про шахрайські дії ОСОБА_4 , який фактично живе за рахунок отриманих обманним шляхом коштів, які не має наміру нікому повертати. Просив притягнути обвинуваченого до відповідальності, оскільки на даний час йому не відшкодована шкода. Йому відомо і про інших осіб, у яких вже в період , коли в різних судах перебували кримінальні провадження щодо ОСОБА_4 , останній і далі позичав кошти, свідомо знаючи, що не зможе їх повернути.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що є одним із потерпілих щодо шахрайських дій ОСОБА_4 і кримінальне провадження , в якому він визнаний потерпілим розглядається Франківським райсудом м. Львова. ОСОБА_4 заволодів його коштами на суму 13 500 дол. США, які не повертає. Крім того, йому відомо про 38 кримінальних проваджень, порушених за ст. 190 КК України щодо ОСОБА_4 .

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню, що врегульовано ст. 84 КПК України.

Як доказ винуватості обвинуваченого крім показань потерпілих та свідка є наявні в матеріалах кримінального провадження заяви потерпілих про вчинення щодо них кримінальних правопорушень, копії та оригінали розписок, наданих обвинуваченим потерпілим про отримання коштів.

Згідно ст.190 КК України шахрайство це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд знаходить, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України доведена повністю. Часткове визнання вини обвинуваченим суд до уваги не бере та розцінює як обраний ним метод захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Суд вважає, що злочинні дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки ОСОБА_4 шляхом обману заволодів майном потерпілого , що завдало йому значної шкоди та повторно заволодів чужим майном шляхом обману. Суд вважає, що у ході судового розгляду безспірно встановлено , що обвинувачений отримуючи кошти у потерпілих не мав наміру ні придбавати будь-які транспортні засоби для них, ні повертати кошти . В ході тривалого розгляду справи обвинувачений, зловживаючи своїми правами, неодноразово ухилявся від явки до суду без поважних причин та не вжив жодних заходів до повернення коштів потерпілим, що теж на думку суду є доказом відсутності намірів обвинуваченого на повернення коштів.

Призначаючи покарання обвинуваченому , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винуватого, який раніше не судимий. Обставиною, яка пом`якшуює покарання є наявність на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини . Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Суд враховує ту обставину, що діями обвинуваченого спричинено шкоду на значну суму, відтак в силу матеріального стану ОСОБА_4 не буде мати змоги сплатити штраф та може уникати такого покарання. Враховує суд і незадовільний стан здоров`я обвинувааченого, тому не вважає за доцільне застосовувати до нього покарання у виді обмеження волі. Відтак, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання в межах санкції статті , за якою кваліфіковано злочини у виді позбавлення волі , із застосуванням вимог ст. 75,76 .

Запобіжний захід поданому кримінальному провадженню не обирався. Речові докази у справі - розписки ОСОБА_4 про отримання грошовий коштів від потерпілих залишити при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у предявленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік .

У відповідності до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України слід покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи . У відповідності до ч. 2 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_4 обов`язок не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід по справі не обирався.

Речові докази : розписки ОСОБА_4 про отримання грошовий коштів від потерпілих залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1