Номер провадження: 11-кп/785/494/17
Номер справи місцевого суду: 511/2098/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суд Одеської області у складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі прокурора: ОСОБА_5

при секретарі: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

представника обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

потерпілої: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляцію прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.01.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.3 КК України - повернуто прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури для усунення виявлених недоліків,
ВСТАНОВИЛА:
До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, який повернутий прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури для усунення виявлених недоліків.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та повернути на новий розгляд в суд першої інстанції в іншому складу суду. Вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню. В обвинувальному акті стосовно ОСОБА_11 після викладення фактичних обставин, чітко та зрозуміло викладене формулювання обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_11 де зазначено час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочинів, які йому інкримінуються. ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що злочин він скоював разом за попередньою змовою з іншими особами. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Відповідно до ст. 372 КПК України вступна частина ухвали повинна містити: прізвище, імя по батькові підозрюваного, обвинуваченого, рік, місяць і день його народжен6ня, місце народження і місце проживання, однак судом в порушення вказаної норми у вступній частині оскаржуваної ухвали зазначено лише прізвище та ініціали обвинуваченого. Суд у резолютивній частині оскаржуваної ухвали вказує про повернення обвинувального акту прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області однак не вказує кому сама.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка підтримала доводи апеляції, потерпілу просиву ухвалу суду залишити без змін, захисника, законного представника обвинуваченого і обвинуваченого які були згідні з позицією прокурора, вивчивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.І, 2 ст.8 КПК України).
Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.1, 5 ст.9 КПК України).
Відповідно до ч.1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
12.09.2016 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_12 в якому зазначено, що останньому повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ст..185 ч.3 КК України що кваліфікуються як крадіжка , поєднана з проникненням в житло кваліфікуючою ознакою повторно.

Згідно обвинувального акту , досудовим розслідуванням встановлено, що 10.04.2016 року біля 15 години, ОСОБА_11 , з метою викрадення чужого майна прибув до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_13 заздалегідь знаючи, що господарі будинку відсутні, перелізши через паркан проник на територію вказаного домоволодіння, після чого через розбите вікно проник до будинку, звідки ОСОБА_11 викрав молотка, який знаходився на полиці у кладовій вартістю 70 гривень, та 7 наборів гачків для риболовлі вартістю ЗО гривень один набор, 7 поплавків саморобних. З місця вчинення злочину разом з викраденим майном зник, та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_14 матеріальної шкоди на суму 280 гривень.

11.04.2016 року близько 16 години ОСОБА_11 повторно, з метою викрадення чужого майна знов прибув до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де перелізши через паркан проник на територію вказаного домоволодіння, після чого через розбите вікно проник до будинку, звідки ОСОБА_11 викрав газову плиту марки «ENO» на дві конфорки вартістю 5000 гривень, яка знаходилась у приміщенні кухні. З місця вчинення злочину разом з викраденим майном зник, та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_14 матеріальної шкоди на суму 5000 гривень.

У другій декаді квітня 2016 року, більш точного часу установити не надалось можливим ОСОБА_11 повторно, з метою викрадення чужого майна знов прибув до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де перелізши через паркан проник на територію вказаного домоволодіння, після чого через розбите вікно проник до будинку, звідки ОСОБА_11 викрав 5 алюмінієвих карнизів довжиною по 2 метри кожний, вартістю 200 гривень за 1 карниз, та 2 алюмінієвих карнизи довжиною по З метри кожний, вартістю 300 гривень 1 карниз. З місця вчинення злочину разом з викраденим майном зник, та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_14 матеріальної шкоди на суму 1600 гривень.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.З ст.185 КК України, кваліфікованого, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Прокурор, захисник та неповнолітній обвинувачений та його законний представник, представник служби у справах неповнолітніх висловили думку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Потерпіла ОСОБА_9 вважає , що шкода їй не відшкодована , а всі учасники вчинення злочину не встановлені.

Дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, суд вважає, що він підлягає поверненню прокурору, оскільки не відповідає вимогам статті 291 КПК України, з огляду на наступне.

Так, згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Зокрема, п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків викладені в ст.291 КПК України, а відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення щодо кожного обвинуваченого окремо.

Потерпіла ОСОБА_9 заперечувала проти призначення судового розгляду по суті ,мотивуючи своє заперечення, тим , що обставини викладені в обвинувальному акті не відповідають дійсності , а саме вказано, що ОСОБА_11 сам прибув до будинку АДРЕСА_1 . Але фактично його підбурили інші учасники вчинення крадіжки , а саме неповнолітній ОСОБА_15 , який повідомив останньому, що можна і як вкрасти у вказаному будинку речі. Тобто не встановлений статус підбурювача відповідно до ст. 27 КК України. Крім цього вказано , що ОСОБА_11 здійснив крадіжку газової плити , але це не відповідає дійсності так , як газова плита була приєднана до газової мережі , тобто фактично відбувся демонтаж газового устаткування і порушення газової мережі. Крім цього встановлено , що ОСОБА_11 приймав участь в складі юрби , яка складалася з 16-18 неповнолітніх осіб , які розгромили , саме розгромили вказаний будинок , а саме розбили вікна , потрощили двері , пошкодили стіни вказаного будинку , демонтували опалення , радіатори , тобто фактично жилий будинок привели в руїни.

Суд вважає, що фактично вказані особи діяли з єдиним умислом і метою їх було пошкодження майна, військовослужбовця, який проходить військову службу на Східному фронті , а у ОСОБА_11 - можливість приховати раніше вчинені злочини. Вказане повинно бути додатково кваліфіковано за ст. 194 КК України, а також незаконне проникнення до житлового приміщення. Повинно бути встановлено розмір заподіяної майнової шкоди і в залежності від суми збитків / шкоди/ повинна бути відповідна кваліфікація за частиною вказаної статті .

В судовому засіданні / зі слів самого обвинуваченого / встановлено, що разом з ОСОБА_11 / і він цього не заперечує / у вказаний будинок з метою вчинення крадіжки ходив і ОСОБА_16 та неповнолітній на ім`я ОСОБА_17 , а також ОСОБА_15 . Це було не менше 2 разів. Крадіжка вчинялася за попередньою змовою, але з невідомих причин оцінка цьому факту не дана і в обвинувальному акті, як кваліфікуюча ознака не відображена. Доказів, що відносно вказаних осіб ведеться кримінальне провадження суду не надано.

В обвинувальному акті відсутнє чітке формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_11 , а саме , що він вчинив за кримінальне правопорушення, з ким, коли, яку нанесли суму збитків , хто був ініціатором вчинення злочину , що свідчить про недотримання слідчим та прокурором вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України та є підставою для повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження.

Суд констатує, що досудове слідство проведено поверхнево, до кримінальної відповідальності не притягнуто інших осіб , які фактично розгромили будинок, як співучасників. Вказане підтверджується тим, що відповідно до постанови слідчого відділу поліції про притягнення до адміністративної відповідальності батьків дітей , які приймали участь в погромі будинку, а саме ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 ..

Суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Цього в обвинувальному акті не відображено і не має.

Викладення фактичних обставин провадження з підсумком про те, що особа вчинила те чи інше кримінальне правопорушення, як це зроблено в обвинувальному акті щодо підозрюваного, не може замінити формулювання обвинувачення, оскільки за змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, а за правилами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставини, що перешкоджають судовому розгляду вказаного обвинувального акту.

Крім того, згідно ст. 291 ч.4 КПК України, прокурор направляє в суд обвинувальний акт, до нього додається реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, розписка, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений.

На думку суду, органом досудового розслідування не в повній мірі встановлені всі обвинувачені, оскільки в обвинувальному акті вказано, що обвинувачений один здійснював крадіжки , але факти і сам обвинувачений в поясненні говорять про інше. ОСОБА_11 дає пояснення , що велосипед вкрали ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , а в обвинувальному акті все викладено ніби один тільки обвинувачений вчиняв крадіжки - злочини. такі ж пояснення дає і законний представник ОСОБА_7 . Такі ж пояснення дає і ОСОБА_16 , який вказує. що ОСОБА_23 з хлопцем по імені ОСОБА_24 винесли з будинку АДРЕСА_1 .Чобручі чугуний радіатор , тобто система водяного опалення була демонтовано. ОСОБА_23 пояснює, що ОСОБА_22 теж проникав у будинок як з ОСОБА_25 та із ОСОБА_11 .

У підготовчому судовому засіданні суд позбавлений можливості досліджувати докази по кримінальному провадженні, але суд вважає за необхідне зазначити, що детальний аналіз обвинувального акту та інформація яка отримана судом в судовому засіданні дає підстави стверджувати, що обвинувальний акт не відповідає вимогам, а його призначення до розгляду справи по суті призведе до порушення законних прав потерпілих по справі і можливості уникнути від кримінальної відповідальності цілої групи осіб як за крадіжку , так і за умисне пошкодження майна. Було вибито вікна, потрощені двері , демонтовано опалення , розбито меблі і домашні речі. Юрбу неповнолітніх в кількості 16-18 чоловік хтось повинен був зібрати, організувати і привести саме до вказаного будинку, а потім їх ненависть направити на умисне пошкодження майна. Розмір збитків слідством не встановлено законним шляхом.

Суд прийшов до висновку, що дійсно обвинувальний акт не відповідає законним вимогам, а фактичні дані про вчинення злочину не відображені в обвинувальному акті та направлені на не притягнення певного кола осіб до кримінальної відповідальності та не обґрунтоване і незаконне можливе звільнення від відповідальності.

Суд не може допустити явне порушення прав потерпілих по встановленню істини по справі , по захисту їх порушених прав та відшкодуванню завданої майнової шкоди.

За таких обставин суд буде позбавлений можливості встановити об`єктивну істину по справі та усунути протиріччя, виявлені при ознайомленні з обвинувальним актом та додатками до нього..

В порушення п. 9.5.1. Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України № 3 від 15.01.2013 р., підпис прокурора, який затвердив обвинувальний акт, не завірений гербовою печаткою.

Обвинувальний акт розглядався , змінювався головуючий.

Суд приходить до висновку, що порушення прав потерпілих допущені на досудовому слідстві не можуть бути усуненні в судовому засіданні в процесі розгляду справи по суті.

Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, вказані недоліки є істотними, і вони перешкоджають суду призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту та встановити круг осіб , винних у вчиненні кримінального правопорушення., а тому обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для прийняття законного та обґрунтованого рішення у відповідності з вимогами КПК.

Перевіряючи доводи прокурора в апеляції колегія суддів не змогла з ними погодитись, так як вони не знайшли свого підтвердження при аналізі обставин на які посилається суд першої інстанції приймаючи рішення про повернення обвинувального акту.

Редакція обвинувального акту і освітлення обставин правопорушень в якому обвинувачуються ОСОБА_11 не надало суду першої інстанції прийняти і розглянути справу згідно вимог діючого законодавства.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, оскільки обвинувальний акт з додатками не відповідає вимогам КПК України, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляції прокурора та скасування ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.01.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.3 КК України - повернуто прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури для усунення виявлених недоліків без змін.

Рішення є кінцевим і подальшому оскарженню не підлягає

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2