22 лютого 2017 року Провадження № 1-кп/202/111/2017
Справа № 202/424/17
Вирок
Іменем України
22.02.2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представників потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання № 4 Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, кримінальне провадження № 0002755 за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області, з середньою технічною освітою, не одруженого, що не працює, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
29.11.2016 року приблизно о 17 год. 50 хв., ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 перебував на території СТО ФЛП «Губа», за адресою: м. Дніпро,вул. Каштанова, 4, де між ними виник словесний конфлікт на ґрунті особистих неприязних стосунків. В ході конфлікту у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_5 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 29 листопада 2016 року близько 17 год. 50 хв., перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_8 , на ґрунті виниклих неприязних особистих відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що вони несуть суспільно- небезпечний характер та можуть спричинити тяжкі наслідки для потерпілого, бажаючи їх настання, взяв металевий вороток в праву руку, і наніс нею зверху вниз один удар в область тім`яної кістки справа черепа ОСОБА_5 , завдавши тілесне ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню, втисненого уламкового перелому тім`яної кістки праворуч, пневмоцефалії, забійної рани у правій скронево-тім`яної області, яке за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 29.11.2016 року в приміщенні СТО ФЛП «Губа» між ним та потерпілим виникла сварка, після чого вони розійшлися, але приблизно о 17 год. 50 хв. він взяв залізний вороток і пішов до потерпілого. Він покликав ОСОБА_5 , той обернувся і тоді обвинувачений вдарив його один раз металевим воротком, який тримав у правій руці, спереду в верхню праву частину голови. Після чого потерпілий впав, а ОСОБА_8 перевдягнувся і пішов додому. Крім того пояснив, що цивільний позов визнає частково, а саме в частині наданих чеків щодо купівлі лікарських засобів на суму 8 500 грн., у частині моральної шкоди просив задовольнити частково, в решті цивільного позову - відмовити.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , розповів, що 29.11.2016 року приблизно о 17 год. 50 хв. він нецензурно лаявся на ОСОБА_8 у зв`язку з тим, що той допустив помилки у роботі, а також раніше розбив машину клієнта. Він сказав обвинуваченому займатися ремонтом іншого автомобіля. Через півтори-дві години ОСОБА_8 підійшов до нього, під час ремонту автомобілю, і сказав йому, щоб той таким чином з ним більше не розмовляв. Після чого ОСОБА_5 показав ОСОБА_8 помилки у його роботі, вони посварилися і обвинувачений сказав, що потерпілий про це пожалкує. Потерпілий здійснював діагностику автомобіля і коли він її завершив, то відчув удар у задню верхню частину голови тяжким предметом. Він побачив, що це обвинувачений вдарив його металевим воротком. Після чого ОСОБА_8 кинув вороток і пішов до роздягальні.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та доказів на підтвердження цивільного позову. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Призначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є тяжким злочином, наслідки які настали від вчинення злочину у вигляді фізичної шкоди здоров'ю потерпілого; особу обвинуваченого, який відповідно до характеристики по місцю навчання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
З огляду на поведінку засудженого в судовому засіданні, його ставлення до вчиненого суд визнає обставинами, які пом'якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлені.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_8 йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі в нижній межі передбаченої санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.
Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
При вирішенні питання щодо заявленого цивільного позову до ОСОБА_8 потерпілим ОСОБА_5 про відшкодування 263 605,3 грн. матеріальної шкоди та 200 000 грн. моральної шкоди, то він підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з статтею 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов укримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Так, потерпілим документально зазначені витрати під час лікування на загальну суму 1 447,62 грн.
Обвинувачений визнав позов в цій частині.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди обвинувачем визнаний позов в цій частині підлягає задоволенню та сума 8 500 грн., відповідно до ст. 174 ЦПК України, підлягає стягненню з обвинуваченого.
Щодо вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Враховуючи обставини справи, характер та обсяг душевних страждань потерпілого по справі, яку він зазнав у зв`язку зі втратою здоров`я, тяжкість вимушених змін у житті, суд визначає розмір заподіяної йому моральної шкоди в розмірі 70 000 грн.
У зв`язку з тим, що межі відшкодування моральної шкоди законом не встановлені, і у будь-якому випадку ця шкода є оціночною, суд задовольняючи стягнення зазначеної суми керується принципом розумності, зваженості і справедливості.
Позовні вимоги про розмір завданої матеріальної шкоди через неможливість здійснювати підприємницьку діяльність у формі неотриманого прибутку на підставі ст. 1195 ЦК України в розмірі 180 000 грн. на відшкодування втраченого заробітку задоволенню не підлягають, оскільки вказаною статтею врегульовано відшкодування потерпілому заробітку (доходу), втраченого ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. Факт втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності потерпілим ОСОБА_5 всупереч положень ст. 60 ЦПК України в судовому засіданні не доведено.
Стосовно вимог щодо стягнення з обвинуваченого витрат післяопераційної реабілітації в розмірі 75 105,3 грн., суд вважає, що позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю.
Витрати на залучення експертів у справі відсутні.
Даних про речові докази матеріали кримінального провадження не містять.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_8 .
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у виді домашнього арешту продовжити до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 70 000 (сімдесят тисяч) грн. в рахунок моральної шкоди.
В задоволенні іншої частини позову - відмовити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Дніпропетровської через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровськ протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1