Справа № 603/759/16-к
Провадження № 1-кс/603/110/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" грудня 2016 р. м. Монастириська

Слідчий суддя Монастириського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастириська скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурорів,-

в с т а н о в и в:

У провадження слідчого судді Монастириського районного суду Тернопільської області надійшла скарга на бездіяльність посадових осіб місцевої та Теребовлянської прокуратур.

Ухвалою від 19.12.2016 року слідчим суддею відкрито провадження за скаргою.

У обґрунтування поданої скарги ОСОБА_3 посилається на те, що посадовими особами органу прокуратури допущено бездіяльність відносно кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000177 від 04.11.2015 року. Окрім цього, просить його заяву та матеріали внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 на пропозицію слідчого судді уточнив, що скарга стосується бездіяльності посадових осіб Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури та Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області, зокрема прокурора ОСОБА_5 та заступника ОСОБА_4 . Скарга пред`явлена в порядку п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на бездіяльність прокурорів, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк.

ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав та суду пояснив, що у провадженні органу досудового розслідування більше року перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 , що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000177 від 04.11.2015 року. Посадовими особами органу прокуратури допущено бездіяльність у даному провадженні, тривалий час у ньому не винесено кінцевого рішення, тоді як за результатом його неодноразових звернень до слідчого судді в ухвалах Монастириського районного суду Тернопільської області констатовано факт вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України. Зокрема, востаннє звертався до Монастириського районного суду Тернопільської області у вересні 2016 року, після чого його заяви з приводу незаконних дій ОСОБА_6 скеровані до компетентних органів. Однак, з того часу він не одержав жодної відповіді на заяви.

Окрім цього, ОСОБА_3 бездіяльність прокурорів вбачає у тому, що його заява, адресована НАБУ, та яка скерована до Теребовлянської місцевої прокуратури залишилася без відповіді. Вважає, що подані ним заяви з приводу незаконних дій ОСОБА_6 повинні бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Просить скаргу задовольнити.

Заступник прокурора Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 у судовому засіданні скаргу вважає безпідставною та такою, яку слід повернути заявнику з огляду на положення ч.2 ст. 304 КПК України, так як подана особою, яка не має права подавати скаргу. Обґрунтовуючи свою позицію з приводу скарги прокурор ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_3 не являється заявником у кримінальному провадженні за №0000177 від 04.11.2015 року у розумінні ч.1 ст. 60 КПК України. Окрім цього, він не є потерпілим, а тому в силу положення п.1 ч.1 ст. 303 КПК України не наділений правом звертатися до суду із даною скаргою.

Разом із тим, пояснив, що кримінальне провадження, з приводу якого заявник звернувся до суду, закрито згідно постанови старшого слідчого СВ Монастириського ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області від 30.11.2016 року. На момент розгляду скарги процесуальним прокурором вивчається питання законності вищевказаної постанови.

Окрім цього, не погоджується із твердженням заявника з приводу бездіяльності органу прокуратури у даному кримінальному провадженні. Такі відомості особі, яка не наділена жодним процесуальним статусом у кримінальному провадженні, не можуть бути відомі.

Заслухавши учасників судового процесу, слідчий суддя прийшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, з огляду на таке.
У відповідності до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Чинним кримінальним процесуальним законом до заявників віднесено фізичну або юридичну особу, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим (ч.1 ст. 60 КПК України).

Саме заявник наділений правом подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи, отримати інформацію про закінчення досудового розслідування, що передбачено ч.2 ст. 60 КПК України.

У судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_3 не є учасником кримінального провадження №0000177 від 04.11.2015 року, а тому не наділений правом на звернення до суду із вищевказаними скаргами.

Слідчий суддя відхиляє доводи ОСОБА_3 з приводу того, що як громадянин України він наділений правом звертатися із відповідними заявами та скаргами у провадженні №0000177 від 04.11.2015 року, з огляду на те, що як з`ясовано, провадження не порушено на підставі його заяви, а згідно заяви ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення, відомості внесено до ЄРДР 04.11.2015 року за №0000177 та розпочато досудове розслідування, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч.1 ст. 389 КК України.

Із цієї ж причини слідчий суддя вважає безпідставними доводи ОСОБА_3 про те, що його не повідомлено про проведення слідчих дій.

У відповідності до ч.1 ст. 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Як повідомлено прокурором у судовому засіданні, постановою старшого слідчого СВ Монастириського ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 30.11.2016 року винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000177 від 04.11.2015 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Так, у рішенні «Мельник проти України» від 28.03.2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, що Суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Строк подачі скарги, а також випадки повернення скарги передбачені ст. 304 КПК України.

Як слушно зауважив прокурор у судовому засіданні, ОСОБА_3 не має права подавати скаргу у вказаному вище кримінальному провадженні.

Однак слідчим суддею при відкриті провадження за скаргою враховано те, що зі змісту поданої скарги не можливо було з`ясувати, чи наділений ОСОБА_3 процесуальним статусом у кримінальному провадженні, з приводу якого звернувся до суду.

Окрім цього, слідчим суддею враховано, що у прохальній частині скарги ОСОБА_3 просив внести його заяву до ЄРДР, а тому вбачалась необхідність відкрити провадження за скаргою з призначенням судового розгляду.

Саме в ході судового розгляду з`ясовано, що заявник у кримінальному провадженні, з приводу якого звернувся до суду, не наділений жодним процесуальним статусом, а тому, з огляду на положення п.1 ч.1 ст. 303 КПК України є особою, яка не має права подавати скаргу.

У ході судового розгляду заявник ОСОБА_3 погодився із вищевказаним, а також слідчому судді пояснив, що погоджується із пояснення прокурора, з яким вони за дійшли згоди.

Що ж стосується вимоги скарги про внесення відомостей до ЄРДР, то, як пояснив ОСОБА_3 , бажає, щоб до ЄРДР були внесені відомості, про які він заявив у своїй заяві, адресованій НАБУ, яка у подальшому була скерована до Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

До загальних принципів кримінального провадження чинним процесуальним законодавством віднесено принцип диспозитивності (п. 19 ч.1 ст. 7 КПК України).

У відповідності до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Оскільки слідчому судді не надано жодних доказів у підтвердження отримання заяви ОСОБА_3 компетентними органами про вчинення кримінального правопорушення, то слідчий суддя позбавлений можливості вирішити питання про необхідність внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Враховуючи вищевказане, слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурорів Монастириського відділу Теребовлянського місцевої прокуратури та посадових осіб Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 60, 214, 303, 304, 306, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурорів Монастириського відділу Теребовлянського місцевої прокуратури та посадових осіб Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Копія з оригіналом вірна.

Слідчий суддя: ОСОБА_1