11-кп/775/54/2017(м)

11-кп/775/54/2017(м)
Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.186 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

іменем У к р а ї н и
31 січня 2017 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполя Донецької області, громадянин України, не одружений, не працюючий, маючий середню спеціальну освіту, раніше судимий:
- 26.02.2003 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 9.11.2006 року Володарським районним судом Донецької області за ст.185 ч.2 КК України до 1 року 15 днів позбавлення волі;
- 26.12.2006 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя за ст.ст.185 ч.3, 190 ч.2, 186 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- 10.07.2012 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 309 ч.1, 70 ч.1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 16.07.2015 року після повного відбуття призначеного покарання, мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та засуджений до покарання у виді 5 років позбавлення волі,-
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Тореза Донецької області, не одружений, маючий середню спеціальну освіту, не працюючий, не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає в АДРЕСА_3 ,-
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та засуджений до покарання у виді 4 років позбавлення волі. У порядку, передбаченому ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язаний не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 вересня 2016 р. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнані винними за ст. 186 ч.2 КК України за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.
25.08.2015 року, приблизно о 5 годині, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись напроти будинку по пр.Будівельників, 105 в Центральному районі м. Маріуполя, де діючи умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами, з метою відкритого викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , що знаходився у стані алкогольного сп`яніння, застосували насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_12 , нанісши останньому удар по голові, а коли ОСОБА_12 впав, то ОСОБА_10 з ОСОБА_9 нанесли йому численні удари руками та ногами по різним частинам тіла, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: синців обличчя, задньої поверхні грудної клітки, поверхневої забійної рани верхньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого умисно, відкрито викрали, знявши з потерпілого кросівки вартістю 300 грн., спортивну кофту вартістю 300 грн., витягнули з кишені, одягнутих на ньому штанів, мобільний телефон «Nokіа», вартістю 300 грн, з сім-карткою мобільного оператора зв`язку «Київстар» НОМЕР_1 , вартістю 25 грн. та з викраденим зникли, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 925 грн.
Не погодившись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду стосовно ОСОБА_10 скасувати у зв`язку з невірним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ст.186 ч.2 КК у виді 4 років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу. В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України не мотивував своє рішення, порушив вимоги ст.65 КК України, не врахував обставини, які мають суттєве значення при призначенні обвинуваченому покарання. Прокурор вважає, що суд не врахував тяжкість злочину, вчиненого обвинуваченим, який э тяжким, умисним, корисним злочином, вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною обтяжуючою покарання, а також дані, які характеризують особу обвинуваченого, який ніде не працює, постійного джерела прибутку не має, що характеризує його як особу схильну до вчинення нових злочинів. Вважає призначення судом ОСОБА_10 покарання з випробуванням є необґрунтованим.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить вирок суду змінити, застосувати відносно нього вимоги ст. 69 КК України та призначити більш м`яке покарання. Зазначає, що висновки суду про те, що він вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння не відповідають дійсності, посилається на пояснення потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_13 , які зазначали, що кримінальне правопорушення було вчинене ОСОБА_9 у тверезому стані. Вважає, що суд при призначенні йому покарання не врахував і наявність у нього тяжких захворювань, а також того, що потерпілий до нього не має претензій.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, просив скасувати оскаржуваний вирок суду та постановити по справі новий вирок стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 , які просили відмовити прокурору у задоволенні його апеляції, вважали вирок суду законним та обґрунтованим, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 , які просили вирок суду змінити, пом`якшити покарання ОСОБА_9 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції в її межах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора та обвинуваченого ОСОБА_9 не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
За наслідками апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 правильно кваліфіковані судом за ст.186 ч.2 КК України. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_10 та правильність кваліфікації його дій за ст. 186 ч.2 КК України в апеляційному порядку учасниками процесу не оскаржуються.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, що вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, данні про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Приймаючи рішення за апеляційними вимогами прокурора, колегія суддів вважає, що міра покарання, призначена судом обвинуваченому ОСОБА_10 відповідає вимогам ст. 65 КК України
Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання, суд першої інстанції обґрунтовано врахував у якості обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 щиросердне каяття у вчиненому злочині.
Суд, при призначенні покарання обвинуваченому повною мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке являється тяжким, данні про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем мешкання та навчання в Маріупольському металургійному професійному училищі ( а/с - 185 т.1.111 т.2), раніше до кримінальної відповідальності не притягався (а/с -105-106 т.2 ), після звільнення з ММК Ім. Ілліча, працює у приватного підприємця, є особою молодого віку, виховувався без батьківського піклування ( а/с -154, 157-160 т. 1). При визначенні міри покарання обвинуваченому суд правильно врахував і те, що тяжких наслідків від вчинення злочину обвинуваченим не настало, майно з володіння потерпілого не вибуло, оскільки було повернуто останньому. Суд першої інстанції обґрунтовано врахував у якості обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 щиросердне каяття у вчиненому злочині, оскільки той взнавав свою провину у вчиненому як під час досудового слідства, так і в суді, активно сприяв слідству та суду, що свідчить при критичність його ставлення до своїх дій та бажання спокутувати свою вину.
На думку колегії суддів, з урахуванням наведених обставин, доводи, викладені в апеляції прокурора про те, що обвинувачений ОСОБА_10 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, не можуть істотно вплинути на міру покарання, яка обрана обвинуваченому та на постановлення іншого рішення по справі в частині призначення більш суворого покарання, оскільки ця обставина вже була врахована судом при постановленні вироку.
Враховуючи наведене, покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_10 з випробуванням в порядку ст. 75,76 КК України, колегія суддів вважає необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання, та підстав для призначення йому більш суворого покарання не находить.
Вирішуючи питання про апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_9 в частині пом`якшення йому покарання колегія суддів виходить з наступного.
За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_9 також відповідає вимогам ст. 65 КК України. Суд, при призначенні покарання достатньою мірою врахував ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, яке віднесено до тяжких злочинів, врахував суд і те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисних злочинів, на час вчинення злочину судимість не знята та не погашена, вчинив злочин через місяць після звільнення з місць позбавлення волі, даних про працевлаштування не встановлено, у якості обставини, що пом`якшує покарання, суд прийняв до уваги щиросердне каяття у вчиненому, а також наявність у ОСОБА_9 тяжких захворювань туберкулез та ВИЧ. У якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд обґрунтовано врахував вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Обставини, наведені в апеляції обвинуваченого ОСОБА_9 в частині того, що кримінальне правопорушення було вчинене ним у тверезому стані є надуманими, а посилання у цій частині на пояснення потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_13 є безпідставними. На думку колегії суддів, ця обставина істотно не впливає на вирішення питання про вид та міру покарання обвинуваченого.
За вказаних обставин, враховуючи принципи доцільності, достатності та індивідуалізації покарання, покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_9 у виді позбавлення волі у межах санкції статті КК України, передбачаючої покарання за вчинений злочин, колегія суддів вважає необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання. Враховуючи наведене, підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_9 більш м`якого покарання згідно ст. 69, 75 КК України за апеляційними вимогами колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись стст.405,407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецькой области від 15 вересня 2016 року, постановлений щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - залишити без зміни.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ, а засудженим, що тримається під вартою протягом цього строку з дня вручення копії ухвали.
Судді: