11-кп/775/41/2017(м)
221/1466/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000081 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_7 на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 01 липня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванків Бориспільського району Київської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей 2003 і 2012 року народження, раніше засудженого:

1) 25 січня 2006 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.286 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням на 2 роки;

2) 29 серпня 2012 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням на 3 роки,

призваний 20 серпня 2014 року Бориспільським РВК на військову службу під час мобілізації на особливий період, проходив службу в/ч польова пошта НОМЕР_1 солдатом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за:

- п.7 ч.2 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі;

- ч.3 ст.406 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Згідно ст.71 КК України до покарання призначеного вироком Волноваського районного суду Донецької області від 01 липня 2016 року частково приєднано невідбуте покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 серпня 2012 року, ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 14 років.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1732,56 грн.

Вирішено питання про речові докази.

В с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.

Проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого механіка-водія електрика взводу зв`язку 2 механізованого батальйону, військове звання «солдат», ОСОБА_6 29 листопада 2014 року приблизно 15.30 год., будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу взводного опорного пункту, що дислокувався по АДРЕСА_3 , діючи з хуліганських мотивів, безпричинно, використовуючи малозначний привід, в ході словесної сварки з раніше незнайомим йому ОСОБА_9 , який також виконував обов`язки військової служби, не знаючи при цьому, що потерпілий ОСОБА_9 старший сержант цієї ж військової частини, тобто має старше від нього військове звання, порушивши таким чином статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями, не маючи між собою відносин підлеглості, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, з метою навмисного безпричинного вбивства потерпілого із застосуванням вогнепальної зброї, здійснив один постріл з автоматичної вогнепальної стрілецької зброї із закріпленого за ним автомата АКС-74 № НОМЕР_2 калібру 5.45мм в голову ОСОБА_9 , спричинивши йому одиночне вогнепальне наскрізне кульове поранення голови з переломами кісток склепіння черепа і руйнуванням великих півкуль головного мозку, тобто тяжке тілесне ушкодження, від якого ОСОБА_9 помер на місці.

Не погодившись із судовим рішенням, обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисниками ОСОБА_10 і ОСОБА_7 надані апеляційні скарги, в яких апелянти просять скасувати вирок щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд в суді першої інстанції; також просять провести частково судове слідство.

Вважають, що судом допущено неповноту судового розгляду, оскільки було не в повній мірі з`ясовані обставини справи, зокрема, не надана правова оцінка суперечливим показанням свідків ОСОБА_11 , Черткова, ОСОБА_12 , експерта ОСОБА_13 ; не зроблені висновки щодо неналежності доказів, про недопустимість яких заявлялись клопотання під час судових дебатів; не усунуто протиріччя щодо того, який саме труп був на дослідженні експерта і як встановлювалась особа потерпілого при доставці його в експерту установу. На думку скаржників, суд фактично не дає оцінку доказам в рамках складів кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому. В мотивувальній частині вироку, де повинне викладатись формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, викладаються обставини, пов`язані з притягненням ОСОБА_6 до іншого складу кримінального правопорушення. Обвинувачений зазначив, що під час досудового розслідування до нього застосовувались незаконні методи примусу, однак місцевий суд вказаному факту оцінки не дав.

Захисник ОСОБА_7 вважає, що судом при ухваленні рішення були допущені невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що судом не було досліджено, які саме порушення статутних правил відносин між військовослужбовцями були допущені, не взяті до уваги й докази про обоюдну сварку між потерпілим і обвинуваченим, які разом почали бійку, без встановлення ініціатора. Вважає, що обставини справи виключають будь-які інші мотиви конфлікту, аніж неуставні взаємовідносини. На його думку, суд не прийняв до уваги докази того, що смерть потерпілого наступила з причин порушення правил поводження зі зброєю, що спричинило смерть потерпілого і відповідальність за це повинна визначатись з урахуванням ч.2 ст.414 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційних скарг, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, просили вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції; прокурора, який заперечував відносно задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників, просив вирок суду щодо ОСОБА_6 , як законний і обґрунтований, залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисників без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначеним вимогам закону вирок суду першої інстанції відповідає.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень, передбачених п.7 ч.2 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людини, з хуліганських мотивів, ч.3 ст.406 КК України, як порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, із застосуванням зброї, що спричинило тяжкі наслідки, за вказаних у вироку обставинах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, які судом всебічно і повно досліджені та правильно оцінені. Вони є належними, достовірними, достатніми та допустимими.

Так, з огляду на матеріали справи обвинувачений вину не визнав і пояснив, що БТР під керуванням потерпілого потрапив у стовп, внаслідок, чого відбулося знеструмлення мережі. Він одразу почав лаятися на потерпілого, який в цей момент вийшов з БТР. Оскільки на вулиці було слизько, вони впали один на одного, коли підвелись ОСОБА_9 схопив ствол автомату обвинуваченого, пролунав хлопок, після чого потерпілий впав. Як стався постріл не знає, автомат був на запобіжнику, який не знімав, патрон був у стволі його автомату. Вважає, що стався нещасний випадок.

Вказане вище обвинувачений відтворив під час проведення слідчого експерименту від 13 березня 2016 року за його участі, пояснивши при цьому свою версію обставин вчинення кримінального правопорушення (т.1, а.кп.173-182).

Колегія суддів погоджується з висновком суду, про те, що версія обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність умислу на вбивство потерпілого, повністю спростована показаннями очевидців злочину, потерпілої та інших свідків, які надавали показання під присягою та будучи попередженими про кримінальну відповідальність.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що загиблий її чоловік ОСОБА_9 , про вбивство якого повідомили працівники міліції, коли прислали його тіло, на чолі чоловіка була пов`язка, яку вона не знімала. Проте, знає, що поранення було кульове, наскрізне, оскільки на затилку голови був слід від кулі.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пояснили, що після того, як потерпілий наїхав на стовп, обвинувачений був обурений недбальством потерпілого, почав сваритись, після чого сварка переросла у бійку. ОСОБА_14 розборонив їх, однак, відійшовши від них на відстань 3 метрів до БМП, а ОСОБА_15 на 7 метрів, точно не пам`ятає, почули звук затвору автомату, обернувшись, вони побачили як ОСОБА_6 , тримаючи автомат у руці на рівні підборіддя в бойовій готовності, зроби постріл потерпілого, влучив йому у чоло, після чого останній впав без ознак життя.

Під час проведення слідчого експерименту від 19 березня 2016 року за участю свідка ОСОБА_14 , останній детально продемонстрував обставини вчинення обвинуваченим злочину щодо потерпілого, які узгоджуються із наданими ним показаннями.

Свідок ОСОБА_16 показав суду, що після того як почув вистріл направився в ту сторону де він пролунав і побачив, що потерпілий лежить на землі з пораненням чола без ознак життя. Обвинувачений сидів біля БМП.

Рапортом чергового Волноваського РВ ГУ МВС зафіксовано, що 29 листопада 2014 року о 18.15 год. в сел. Новотроїцьке військовослужбовець ОСОБА_6 з вогнепальної зброї застрелив військовослужбовця ОСОБА_9 (т.1, а.кп.24).

Протоколом огляду місця події від 29 листопада 2014 року відображене положення трупа, а також наявність поранення на лобі потерпілого (т.1, а.кп.29-33).

За змістом протоколу огляду предмета від 20 січня 2015 року, з автомату АКС-74 № НОМЕР_2 калібру 5.45 мм, закріпленим за ОСОБА_6 , пострілом було вбито потерпілого ОСОБА_9 (т.1, а.кп.136-137, 148-149). Записом з військового квитка обвинуваченого засвідчується, що саме ОСОБА_6 мав дозвіл на носіння вказаної вище зброї (т.3, а.кп.192-193).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 пояснив, що розтин тіла ОСОБА_17 він робив 01 грудня 2014 року, смерть якого настала приблизно двома днями раніше. Через місяць-півтора, йому стало відомо, що потерпілого застрелив товариш по службі.

В апеляційних скаргах апелянти посилаються на суперечливість висновків експерта від 01 грудня 2014 року № 413 в частині опису зовнішнього дослідження трупу потерпілого, а саме наявність жіночих статевих органів та відсутність пальців обох кистей. Проте, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 пояснив, що це технічна помилка.

Натомість, експерт зробив висновок щодо смерті потерпілого, яка настала від одиночного вогнепального наскрізного поранення голови з переламами кісток своду черепа і руйнуванням великих півкіл головного мозку, яке находиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого, в крові якого виявлено 2,9 проміля, тобто останній знаходився в стані сильного алкогольного спяніння (т.1, а.кп.94-97). Стан алкогольного сп`яніння виявлений і у обвинуваченого, про вказане свідчить протокол медичного огляду ОСОБА_6 від 29 листопада 2014 року (т.1, а.кп.39).

Крім того, місцевий суд надав правову оцінку висновкам комісійної судово-медичної та додаткової комісійної судово-медичної експертизам, №63/к від 21 квітня 2015 року та № 158/к від 23 листопада 2015 року, відповідно, до яких показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в цілому відповідають результатам раніше проведених експертиз, не суперечать механізму спричинення тілесного ушкодження потерпілому, травма якого була заподіяна внаслідок одного пострілу з вогнепальної зброї.

Згідно висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи № 172/к від 08 грудня 2015 року, виходячи з локалізації вхідного та вихідного вогнепальних ушкоджень, напрямок пострілу був спереду-назад, зліва-направо, найбільш ймовірно практично горизонтально (т.3, а.кп.115-125).

Дослідивши усю сукупність досліджених доказів, суд мотивовано відхилив висновок додаткової комісійної судово-медичної експертизи № 158/к в частині можливого розташування обвинуваченого та потерпілого на різних висотах, в тому числі й за рахунок різного зросту, при здійсненні пострілу не суворо горизонтально, оскільки з показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та самого обвинуваченого, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 були фактично одного зросту, а у даному випадку експертиза виходить за межі своєї компетенції.

Крім того, проаналізувавши показання обвинуваченого в частині того, що саме з вини потерпілого, який схватив автомат за дуло, стався постріл, незважаючи на заперечення своєї причетності до скоєного кримінального правопорушення, суд першої інстанції мотивовано спростував їх висновком судово-балістичної експертизи № 1988 від 14 січня 2016 року, згідно якої постріл з автомату моделі АКС-74, № НОМЕР_2 , калібру 5,45, без натискання на спусковий гачок неможливий (т.3, а.кп.134-139).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи, під час вчинення кримінальних правопорушень, обвинувачений ОСОБА_6 психічними захворюваннями не страждав, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, усвідомлював свої дії та керував ними (т.1, а.кп.154-156).

Колегія суддів звертає увагу, що судом об`єктивно встановлено факт незначної відстані між потерпілим та обвинуваченим в момент пострілу, разом з тим, необхідно враховувати і той факт, що в момент пострілу рука обвинуваченого була піднята на рівні підборіддя у витягнутому стані, а також саму довжину автомату.

Таким чином, на міркування апеляційного суду, версія обвинуваченого та його захисників про відсутність в нього умислу на заподіяння смерті потерпілому з хуліганських мотивів способом захисту ОСОБА_6 від пред`явленого йому обвинувачення. Вказані доводи спростовані належно отриманими та детально дослідженими в судовому засідання доказами.

Не заслуговують на увагу й доводи захисту про кваліфікацію дій обвинуваченого за ст.414 КК України, оскільки обвинувачений, будучи у військовій частині НОМЕР_1 у званні «солдат», не знаючи, що потерпілий ОСОБА_9 має старше від нього звання, здійснив один прицільний постріл в останнього, що спричинило тяжкі наслідки у виді смерті потерпілого.

В судовому засіданні були ретельно перевірені доводи сторони захисту в цій частині, та обґрунтовано визнані безпідставними і недостовірними, зумовленими позицією захисту, із зазначенням мотивів їх неприйняття.

Суд обґрунтовано зазначив, що ці доводи спростовуються перш за все зазначеними вище показаннями очевидцями кримінального правопорушення, а також іншими матеріальними доказами, які були ретельно досліджені і належно оцінені судом.

Що стосується міри покарання, то суд відповідно до ст.ст.65-67 КК України врахував ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та прийшов до обґрунтованого переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, можливе лише за умови призначення йому покарання в межах санкції статей у виді позбавлення волі, з чим погоджується колегія суддів.

Колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає завданням кримінального провадження, передбаченим ст.2 КПК України, практиці Європейського суду з прав людини, постановлене з дотриманням вимог процесуального закону, підстав для зміни або скасування вироку суду не вбачається.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 01 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 01 липня 2016 року по 18 січня 2017 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_______________ ________________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2