Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
16 травня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянула у режимі відеоконференції в м. Рівне кримінальне провадження № 0000128 за апеляційною скаргою прокурора Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 березня 2017 року стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Хабаровськ, громадянки України, із загальною середньою освітою, неодруженої, офіційно не працевлаштованої, проживаючої без реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, востаннє 24 листопада 2016 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.2 ст. 389 КК України із застосуванням ст.71 КК України на 1 місяць 8 днів арешту,
за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 березня 2017 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком 4 (чотири) місяці.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за оскаржуваним вироком і вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2016 року, остаточне покарання призначено у виді арешту строком 5 (п`ять) місяців.
Обрано ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши її під варту в залі суду.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з 23 лютого 2017 року.
Вирішено питання щодо речових доказів по справі.
За вироком суду ОСОБА_6 22 лютого 2016 року, приблизно о 17 год.20 хв., шляхом відкриття вхідних дверей незаконно проникла у будинок по АДРЕСА_2 , звідки намагалася викрасти належні ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 82 грн., продукти харчування на загальну суму 81 грн., однак не змогла довести злочин до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки була затримана на місці.
Прокурором подано апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини обвинуваченої, ставить питання про зміну вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою, на думку прокурора, неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 місяців арешту. На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків визначити шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та невідбуту частину покарання за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2016 року у виді 4 місяців 17 днів арешту.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачену, яка заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації її дій за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК Українив апеляційній скарзі не оскаржується.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції свій висновок про застосування ч.4 ст. 70 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 мотивував тим, що інкримінований останній злочин, вона вчинила 22 лютого 2016 року, до ухвалення вироку суду від 24 листопада 2016 року, відповідно до якого їй призначено покарання 1 місяць 8 днів арешту (початок строку відбування покарання обчислюється з 23 лютого 2017 року).

За змістом ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими ст.72 цього Кодексу.
З оскаржуваного вироку суду встановлено, що місцевим судом при призначенні покарання ОСОБА_6 правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та призначено остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за оскаржуваним вироком (4 місяці арешту) та попереднім вироком від 24 листопада 2016 року (1 місяць арешту) 5 місяців арешту з врахуванням судом факту відбування покарання ОСОБА_6 з 23 лютого 2017 року за вироком суду від 24 листопада 2017 року, оскільки в абзаці четвертому резолютивної частини вироку вказано, що початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 23 лютого 2016 року. Тобто судом у відповідності до ч.4 ст. 70 КК України зараховано в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, покарання, відбуте частково за попереднім вироком (станом на день ухвалення вироку судом першої інстанції 21 день).
Наведене свідчить про необґрунтованість вимог апеляційної скарги прокурора щодо призначення остаточного покарання обвинуваченій ОСОБА_6 за сукупністю вироків на підставі ч.4 ст. 70 КК України, яка регулює призначення покарання за сукупністю злочинів, та про необхідність застосування принципу часткового складання покарань, поряд з цим ставивши вимогу про арешт ОСОБА_6 строком 4 місяці 17 днів (за оскаржуваним вироком (4 місяці арешту) та невідбутою частиною покарання за вироком суду від 24 листопада 2016 року (17 днів арешту), що вказує на повне складання покарань.
Вирок суду є законним та обґрунтованим, а тому доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і підстав для зміни оскаржуваного вироку колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 березня 2017 рокустосовно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 ? без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, ? в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2