АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 611/1045/16-к Головуючий суддя 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/1949/16 Суддя доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«12» грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді суддів за участю: захисника при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Барвінківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2016 року про задоволення клопотання заступника начальника СВ Барвінківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Барвінківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2016 року задоволено клопотання заступника начальника СВ Барвінківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 . Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27 в межах продовження строку досудового розслідування до 01 січня 2017 року.

З вищевказаного клопотання слідчого вбачається, що 01 жовтня 2016 року ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою, маючи умисел на позбавлення життя ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , використовуючи в якості знаряддя злочину заздалегідь заготовлені предмети (монтажку та кувалду), вчинили замах на позбавлення життя останніх. ОСОБА_7 наніс удари металевою монтажкою по голові ОСОБА_10 , в цей час ОСОБА_9 наніс удари в область голови ОСОБА_11 ОСОБА_7 та ОСОБА_9 продовжували наносити удари до втрати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 свідомості.
Внаслідок вказаних злочинних дій ОСОБА_10 було заподіяно закриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку, забійну рану тім`яної області зліва, вдавлений перелом зовнішньої пластинки тім`яної кістки зліва.
ОСОБА_11 було заподіяно закриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку, велику підшкірну гематому тім`яної області голови, лінійний перелом тім`яної кістки зліва.
ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не довели злочинний умисел до кінця, оскільки свідок викликав швидку медичну допомогу та потерпілих було госпіталізовано.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч.2 п.1, 12 ст. 115 КК України, - замах на убивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб стосовно двох осіб.
За даним фактом порушено кримінальне провадження за ч.2 ст. 15, ч.2 п.1, 12 ст. 115 КК України.
01 жовтня 2016 року ОСОБА_7 затримано на підставі ст. 208 КПК України.
03 жовтня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 п.1, 12 ст. 115 КК України, яка обґрунтована протоколами огляду місця пригоди, допиту свідків, протоколами допиту потерпілих, висновками судово-медичних експертиз.
Ухвалою слідчого судді Барвінківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 29 листопада 2016 року.
Зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину, неможливість завершення досудового розслідування до вказаної дати, у зв`язку з необхідністю виконання ряду слідчих та процесуальних дій, існування ризиків, передбачених п.1, 3 ст. 177 КПК України, просив суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 до трьох місяців, на період досудового розслідування.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою слідчого судді Барвінківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2016 року, захисником підозрюваного ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою призначити запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Посилається на неповне дослідження обставин, що мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, порушення вимог кримінального процесуального закону, недоведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначає на необґрунтованість підозри. Вказує на порушення розумності строку тримання під вартою. Судом не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Також судом не було обґрунтовано незастосування застави, що є обов`язком суду.

Під час апеляційного розгляду матеріалів судового провадження захисник ОСОБА_7 - ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, доводи захисника, дослідивши матеріали судової справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення клопотання та продовження строку тримання підозрюваного під ватрою в межах строку досудового розслідування, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, необхідності проведення органом досудового розслідування ряду слідчих та процесуальних дій та наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти доведеним ризикам. Також слідчим суддею встановлено та надано в сукупності оцінку даним про особу підозрюваного, тяжкість покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, відсутність соціальних зв`язків та місця постійної роботи.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Під час розгляду матеріалів кримінального провадження встановлено, що в провадженні Барвінківського ВП Балаклійського ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000504, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 п.1, 12 ст. 115 КК України (аркуш м.с.п. 3).
03 жовтня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 п.1, 12 ст. 115 КК України (аркуш м.с.п. 6).
Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2016 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 29 листопада 2016 року (аркуші м.с.п. 7, 8).
Постановою прокуратури Харківської області від 23 листопада 2016 року продовжено строк досудового слідства у кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 01 січня 2017 року (аркуші м.с.п. 4, 5).
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 вищевказаного кримінального правопорушення встановлена слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:
- даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 від 04 листопада 2016 року, який надав пояснення про обставини нападу на нього (аркуші м.с.п. 9, 10);
- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 01 жовтня 2016 року, яка надала пояснення щодо обставин нападу ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на потерпілих (аркуші м.с.п. 13-15);
- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 01 жовтня 2016 року, яка надала пояснення щодо обставин нападу ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на потерпілих (аркуші м.с.п. 16, 17);
- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 02 жовтня 2016 року, який надав пояснення щодо обставин нападу ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на потерпілих (аркуші м.с.п. 18, 19);
- висновком експерта № 207-окб/16, відповідно до якого ОСОБА_11 було заподіяно тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких та легких тілесних ушкоджень (аркуші м.с.п. 20-22);
- висновком експерта № 208-окб/16, відповідно до якого ОСОБА_10 було заподіяно тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (аркуші м.с.п. 23-25).
З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", колегія суддів вважає необхідним враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги стосовно необґрунтованості підозри спростовуються вищевказаними матеріалами, які містяться в матеріалах судового провадження.
ОСОБА_7 раніше не судимий, має професійно-технічну освіту, неодружений, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_7 пред`явлено підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.
Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 вищевказаного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості доводів клопотання та наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.
Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Судом надано оцінку не лише тяжкості обвинувачення як обґрунтуванню продовження строку тримання під вартою, але й визначено ризики, що існують станом на час розгляду, що відповідає вимогам практики Європейського суду з прав людини і нормам КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя не вийшов за межі строку досудового розслідування та враховував вимоги дотримання розумного строку тримання під вартою, що відповідає загальним положенням щодо розумних строків, викладених у правовій позиції Європейського суду з прав людини в рішенні у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

В рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року судом визначено, що будь-яка система обов`язкового тримання під вартою не сумісна за визначенням зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути крім всього, переконливо доведена наявність конкретних обстави, які переважають правило поваги до особистої свободи.
Що ж стосується оцінки доводів апеляційної скарги щодо недоведеності ризиків в кримінальному провадженні, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. ОСОБА_7 пред`явлено підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Таким чином тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у сукупності з іншими даними про особу останнього, а саме відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та офіційного джерела доходу, спростовує доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність ризиків у кримінальному провадженні.
Що ж стосується застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, то колегія суддів дійшла висновку щодо неможливості його застосування з тієї підстави, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти доведеним органом досудового розслідування ризикам.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу не відповідають дійсності, зважаючи на що, колегія суддів вважає їх неспроможними.

За викладених обставин у їх сукупності, враховуючи необхідність проведення органом досудового розслідування певних слідчих та процесуальних дій, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не вбачає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Що ж стосується незастосування судом застави, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначив розмір застави на підставі ч.3 ст. 183 КПК України, оскільки відповідно до п. 1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Таким чином, керуючись ст.ст. 392, 404, ч.3 ст. 407, ст.ст. 418, 419, 422, 423, ч.4 ст. 424 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2016 року про задоволення клопотання заступника начальника СВ Барвінківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барвінкове Харківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.4 ст. 424 КПК України.

Головуючий суддя: Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4