Провадження №1-кп/523/227/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2016 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси кримінальне провадження за № 0005183 від 5.09.2015р. за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь р. Молдови, громадянина України, з середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, не працюючого, раніше не судимого; за змістом обвинувального акту не маючого реєстрації в м. Одесі та Одеській області.

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч.3, 186 ч.3 КК України, -

Встановив:
5.09.2015р. приблизно о 3:40 годині, ОСОБА_6 , знаходячись у дворі домоволодіння АДРЕСА_2 , маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, діючи з корисливих міркувань, проник до кімнати квартири АДРЕСА_3 вказаного будинку, де відпочивала потерпіла ОСОБА_5 , звідкіля відкрито викрав мобільні телефони марки «LG Р713», «Нокіа-3310І», «Нокіа RM-1011», монітор «Самсунг», ноутбук «Асер», п`ять комплектів дверних ручок, п`ять комплектів дверних замків та вісім пар дверних петель фірми «FZB», зарядку до ноутбуку, три упаковки чаю «Гринфилд», жіночий гаманець з грошовими коштами у сумі 398 грв., вісім металевих анкерів на загальну суму 16500 гривень, після чого склавши викрадені речі в пакет, намагався залишити місце скоєння злочину, але був помічений потерпілою, яка прокинулася та покликала на допомогу, тим самим дії ОСОБА_6 не були доведені до кінця з причин, незалежних від його волі, так як він був затриманий сусідом потерпілої у дворі будинку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково та пояснив, що у зазначений день, в нічний час він проник до будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , двері були відчинені, зайшов до кімнати, потерпілої взагалі не бачив, зібрав телефони, ноутбук, поклав речі у сумку, виніс за поріг будинку. Коли вдруге повернувся до приміщення, за щось зачепився, дівчина прокинулася, почала кричати. На крик про допомогу прибіг сусід, який разом з жінкою затримали його на внутрішній стороні подвір`я. Все викрадене залишилося у дворі в пакетах. Факт проникнення до будинку, викрадення майна, належного потерпілій не заперечує, але вважає, що його дії потрібно кваліфікувати за ст. 185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна. Причини свого вчинку пояснив тяжким матеріальним становищем, разом з цим висловлюючи щире каяття. Спричинена потерпілій матеріальна шкода повністю компенсована шляхом повернення викраденого майна.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 суд вважає, що його винність у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч.3, 186 ч.3 КК України повністю підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, оголошеними та долученими до обвинувального акту, а також показаннями потерпілої, свідка, дослідження яких було проведено судом у судовому засіданні.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що ніччю 5.09.2015р. вона прокинулася від сильного шуму у своїй кімнаті. Двері в будинок були прикриті москітною сіткою. Піднявшись подивитися, що коїться, чітко побачила невисокого чоловіка, який стояв неподалік від її ліжка та рився в її сумочці. Вона почала кричати. Чоловік, почувши її крик, сидячи навпочіпки, замешкався, потім навприсядки пройшов в кухню, та вибіг у двір з білим пакетом в руках. На крик про допомогу прокинулася її матір, прибіг сусід, який став затримувати злочинця, який намагався перелізти через огорожу. Коли чоловіка затримали, вони побачили кульки, в яких знаходилися викрадені, належні їй речі, ноутбук, монітор, телефон був безпосередньо у руках грабіжника. Стверджує, що обвинувачений помітив її, не міг не почути крик, тому і вибіг з приміщення. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має, поклавши вирішення питання щодо міри покарання відносно обвинуваченого на розсуд суду відповідно до Законодавства.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що в зазначений день серед ночі вона почула крик своєї дочки. Коли вийшла зі своєї кімнати, побачила, як з кухні вибігає силует чоловіка. Вона також почала кричати, що крадій в будинку, кликати на допомогу сусіда. Коли прибіг сусід, злочинець намагався втекти через огорожу, вони разом ловили його на столі. Викрадені речі знайшли у дворі. В руках у нього був телефон дочки, який вона особисто у нього відібрала.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що на початку вересня 2015 року в нічний час почув крик сусідки про допомогу. Він вискочив у двір, побачив чоловіка, який вибіг з будинку, застрибнув на стіл та намагався перелізти через огорожу. Разом з сусідкою вони стягнули його за ноги, викликали поліцію. В руці у затриманого був мобільний телефон сусідки, який вона у нього забрала. У дворі лежали речі, належні сусідці. В обвинуваченому впізнає особу, яка була затримана на подвір`ї з викраденим майном.

- Протоколом огляду місця події від 5.09.2015року з фото таблицею.

- Протоколами огляду предметів (речових доказів) від 9.09.2015 року.

Разом з цим, вислухав пояснення учасників процесу, суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_9 в тій частині, що він не вчиняв відкритого викрадення майна, оскільки його пояснення суперечать чітким та послідовним поясненням потерпілої ОСОБА_5 , яка прямо вказала на обвинуваченого, як на чоловіка, який скоїв пограбування, належних їй речей, проникнувши до будівлі; свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтвердили обставини скоєного кримінального правопорушення. В правдивості свідчень потерпілої, свідків у суду не виникає сумнівів.
Ствердження обвинуваченого ОСОБА_6 є непереконливими та не знайшли свого підтвердження під час судового провадження, і розцінюються судом як спроба уникнути кримінальної відповідальності та затягнути строки розгляду кримінального провадження з урахуванням майбутнього перерахування строку відбуття покарання.
На думку суду, стороною обвинувачення надано достатньо доказів винуватості обвинуваченого у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 своїми діями скоїв умисне кримінальне правопорушення передбачене ст.ст. 15 ч.3, 186 ч.3 КК України та його дії правильно кваліфіковані досудовим слідством за ознаками: незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, поєднаний з проникненням у приміщення та його вина доведена в повному обсязі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працевлаштований, має міцні соціальні зв`язки, а саме родину, на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем мешкання, негативне відношення до скоєного діяння, відсутність матеріальних збитків у зв`язку з поверненням викраденого майна.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучались речові докази, а саме мобільні телефони марки «LG Р713», «Нокіа-3310І», «Нокіа RM-1011», монітор «Самсунг», ноутбук «Асер», п`ять комплектів дверних ручок, п`ять комплектів дверних замків та вісім пар дверних петель фірми «FZB», зарядку до ноутбуку, три упаковки чаю «Гринфилд», жіночий гаманець з грошовими коштами у сумі 398 грв., вісім металевих анкерів, які передані потерпілій ОСОБА_5 на відповідальне зберігання під розписку.

Залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Матеріали кримінального провадження за № 0005183 від 5.09.2015р. до обвинувального акту не долучались, тому суд визначає їх місце зберігання в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_5 не пред`являвся.

Таким чином, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_6 суд, оцінюючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який фактично у судовому засіданні свою вину визнав частково, спосіб його життя, те, що він не має постійного заробітку, особисте ставлення до скоєного, вважає, що міра покарання у вигляді позбавлення волі є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за № 838-VIII від 26.11.2015р.

За змістом внесених змін до ст. 72 ч.5 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання у вигляді позбавлення волі, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування щодо ОСОБА_6 був обраний запобіжний та в подальшому продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали суду припиняє свою дію 21.01.2017р.

Водночас суд враховує ту обставину, як вбачається з протоколу затримання особи, ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст.208 КПК України 5.09.2015 року о 6:00 годині, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне за наслідком судового розгляду зарахувати в строк відбування покарання засудженому час його попереднього ув`язнення та перебування під вартою, а саме з 5.09.2015р. до моменту постановлення вироку, тобто до 23.12.2016р., разом з цим запобіжний захід, обраний під час досудового розслідування у вигляді тримання під вартою до набрання вироком чинності залишити не змінним.

При цьому наступне зарахування, зокрема у випадку тримання особи під вартою до набрання вироком законної сили, здійснюється місцевим судом в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, або апеляційним судом в разі оскарження вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.72 КК України, ст.ст. 369-371, 373-374, 395 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за № 838-VIII від 26.11.2015р., суд,-

Ухвалив:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч.3, 186 ч.3 КК України, призначив йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.72 ч.5 КК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за № 838-VIII від 26.11.2015р.) зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування основного покарання час його попереднього ув`язнення та перебування під вартою в період з 5.09.2015р. по 23.12.2016р. з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 залишити не змінною - тримання під вартою у ОСІ УДПтСУ України в Одеської області.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 5.09.2015 року (відповідно до протоколу затримання особи від 5.09.2015р.).

Речові докази мобільні телефони марки «LG Р713», «Нокіа-3310І», «Нокіа RM-1011», монітор «Самсунг», ноутбук «Асер», п`ять комплектів дверних ручок, п`ять комплектів дверних замків та вісім пар дверних петель фірми «FZB», зарядку до ноутбуку, три упаковки чаю «Гринфилд», жіночий гаманець з грошовими коштами у сумі 398 грв., вісім металевих анкерів, які повернуті потерпілій ОСОБА_5 на відповідальне зберігання під розписку, вважати повернутими за належністю.

Матеріали кримінального провадження за №0005183 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 5.09.2015 року зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

СУДДЯ: