АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/952/17 Справа № 201/9415/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ТОВ «Крост» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2017 року про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2017 року накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться та можуть надійти на всі рахунки відкриті ТОВ «Крост» () в ПАТ "ПУМБ" (МФО 334851), зокрема на рахунок НОМЕР_1 (у всіх видах валют), та зупинено видаткові операції по зазначеному та іншим рахункам за винятком видаткових операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів) до бюджету або державні цільові фонди по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та видатків, пов`язаних з виплатою заробітної плати.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що в провадженні слідчого управління ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000722 від 22.08.2016 за ознаками за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364, ч.5 ст. 191 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що службові особи ТОВ "Крост" (), виконуючи свої службові обов`язки, при здійсненні господарської діяльності підприємства, будучи відповідальним за достовірне ведення бухгалтерського та податкового обліку, з метою зменшення податкових зобов`язань підприємства, приховування об`єктів оподаткування та отримання неконтрольованих державою прибутків, за рахунок проведення безтоварних господарських операцій з підприємствами «ризикової групи» що мають ознаки «фіктивності», навмисно ухилились від сплати до державного бюджету податку на додану вартість на суму, що в 5000 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто в особливо великому розмірі. Під час відпрацювання ланцюгу проведення бюджетних коштів, отриманих в результаті протиправних дій, встановлено факти фінансово-господарських відносин ТОВ «Крост» з підприємствами, які входять до складу транзитно-конвертаційних груп, під час яких дане товариство використовувало та використовує рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Казначействі України (МФО 899998).

З огляду на це, розглянувши клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про його задоволення, оскільки дані, викладені в матеріалах кримінального провадження, дають підстави для висновку, що з метою забезпечення їх збереження, а також з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, виникла необхідність в накладенні арешту на грошові кошти, які знаходяться та можуть надійти на всі рахунки відкриті ТОВ «Крост» () в ПАТ "ПУМБ" (МФО 334851), зокрема на рахунок НОМЕР_1 .

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Крост» - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що з оскаржуваної ухвали не вбачається, що слідчому судді було доведено існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що грошові кошти ТОВ «Крост» є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, здійснення провадження щодо службових осіб ТОВ «Крост» окрім загального посилання, не підтвердженого доказами. Зазначає, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав порушує право на вільне використання належного особі майна, що суперечить загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини. Також апелянт вказує на те, що судове рішення було постановлено за відсутності представників ТОВ «Крост», без виклику їх в судове засідання, а про існування ухвали суду про арешт вищезазначеного майна їм стало відомо 27 липня 2017 року від представників банку.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.94 КПК України, ст.132 КПК України, ст.173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак зазначених вимог закону слідчий, який вніс клопотання та слідчий суддя, який розглядав зазначене клопотання, не дотрималися, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення.

Так, із клопотання слідчого вбачається, що він як на підставу для накладення арешту на майно, посилається на п. 3 та п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України та зазначає, що з метою запобігання можливості приховування, перетворення, відчуження вказаного майна винними особами, забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, а також з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, виникла необхідність в накладенні арешту на грошові кошти, які знаходяться та можуть надійти на всі рахунки відкриті ТОВ «Крост» () в ПАТ "ПУМБ" (МФО 334851), зокрема на рахунок НОМЕР_1 ( у всіх видах валют).

При цьому, клопотання слідчого на містить відомостей, зазначених в ч. ч. 5, 6 ст. 170 КПК України, а саме, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Клопотання слідчого не містить відомостей щодо пред`явлення підозри будь-якій службовій особі в даному кримінальному провадженні, не містить посилань і на заявлений цивільний позов, а також залишено поза увагою, що відповідно до ст. 96-3 КК України, у кримінальному провадженні за ст. ст. 212, 364 КК України не передбачено застосування заходів кримінально-правового характеру до юридичних осіб.

Також слідчий суддя, як і сам слідчий не взяли до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Вказані обставини слідчим суддею залишились без належної правової оцінки, що свідчить про неналежне дотримання вимоги пунктів 1 та 3 ч. 2 ст. 173 КПК України, згідно яких при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з викладеного та враховуючи те, що при вирішенні питання про арешт зазначеного у клопотанні майна слідчим та слідчим суддею були порушені зазначені вище норми кримінального процесуального закону, колегія суддів, з огляду на вимоги ст.370 КПК України, ч.3 ст.407 КПК України вважає, що апеляційна скарга представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ТОВ «Крост» - адвоката ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2017 року - скасуванню, з постановленням на підставі п.2) ч.3 ст.407 КПК України нової ухвали колегією суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання слідчого про арешт майна від 13 червня 2017 року слід повернути прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 з метою усунення недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, протягом 72 годин з моменту отримання ухвали.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ТОВ «Крост» - адвоката ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2017 року про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться та можуть надійти на всі рахунки відкриті ТОВ «Крост» () в ПАТ "ПУМБ" (МФО 334851), зокрема на рахунок НОМЕР_1 (у всіх видах валют) - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого з ОВС ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором ОСОБА_7 , про арешт майна - повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: