печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, без постійного місця проживання, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , 29.01.2017 приблизно о 16.40 знаходячись у вагоні електропотягу на перегоні між станціями метро «Палац України - Либідська» КП «Київський метрополітен» у м. Києві поруч з ОСОБА_6 побачив, що остання в руках тримає мобільний телефон, після чого у нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна останньої.
Реалізуючи свій злочинний намір на незаконне, відкрите викрадення чужого майна поза волею його власника, ОСОБА_5 скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілої, 29.01.2017 приблизно о 16.50, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи в вагоні електропотяга на станції метро «Либідська» КП «Київський метрополітен» знаходячись поруч з ОСОБА_6 відкрито викрав з рук потерпілої мобільний телефон марки «LG», імеі НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора «МТС» на рахунку 88.18 грн., чим завдав потерпілій матеріальних збитків, та вибіг з вагону потягу на платформу станції метро «Либідська» КП «Київський метрополітен».
02.03.2017 прокурор Київської місцевої прокуратури №7 м. Києва звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу, посилаючись на те, що на час вчинення інкримінованого діяння та на час внесення клопотання ОСОБА_5 за своїм психічним станом не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, оскільки хворіє на психічну хворобу.
В судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити, захисник підтримав думку прокурора.
Розглядаючи вказане питання, суд виходить із положень ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».
Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.
Обставини вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі досліджених судом доказів.
Отже, своїми діями ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, які виразились у відкритому викраденні чужого майна.
Між тим, у відповідності до висновку амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи №97 від 15.02.2017, згідно якого ОСОБА_5 на період вчинення кримінального діяння страждав на: «шизофренію», за своїм психічним станом на ті періоди часу не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Таким чином, встановлена неосудність ОСОБА_5 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, так як він не міг керувати своїми діями в період вчинення інкримінованого діяння і на даний час також не може віддавати собі звіт у своїх діях і керувати ними.
У відповідності до вимог ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.
Згідно п.3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.
Згідно п.2 ч.1 ст.508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовано поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.
З огляду на викладене, враховуючи конкретні обставини вчинення суспільно - небезпечного діяння, дані про характер і тяжкість наявного в ОСОБА_5 психічного захворювання, висновку амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи №97 від 15.02.2017, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для застосування до ОСОБА_5 саме зазначеного виду примусового заходу медичного характеру у зв`язку з наявним в нього психічним захворюванням.
Провівши у справі судове слідство та заслухавши думку сторін кримінального провадження по суті внесеного клопотання, суд, керуючись ст. 19, 93, 94 КК України, ст. 512, 513 КПК України,
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №7 м. Києва ОСОБА_3 задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Судові витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 263 грн. 00 коп. - віднести на користь держави.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1