У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2017 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 , третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання щодо накладення арешту: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та їх захисника ОСОБА_6 , та третьої особи, щодо майна якої вирішується питання щодо накладення арешту - ОСОБА_7 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, розпочатому за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003330 від 19.09.2016,
В С Т А Н О В И В:
17 січня 2017 року старший слідчий слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно за переліком, зазначеним у клопотанні, у кримінальному провадженні, розпочатому за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003330 від 19.09.2016.

В обґрунтування клопотання зазначив наступне.

12.12.2016 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були затримані працівниками поліції, в ході огляду місця події в останніх було виявлено та вилучено речі та предмети за переліком, зазначеним у клопотанні.

В подальшому, 12.12.2016, за добровільної згоди власника ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та користувача ОСОБА_5 , проведено огляд квартири АДРЕСА_1 , в ході огляду виявлено та вилучено речі, які зі слів ОСОБА_5 належать йому, за переліком, зазначеним у клопотанні.

В цей же час, з дозволу власника ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведено огляд однієї з кімнат хостелу «Сіті Центр», розміщеного за адресою: АДРЕСА_2 , в якій проживав ОСОБА_4 . В ході огляду даної кімнати, виявлено та вилучено речі за передок, зазначеному у клопотанні.

В подальшому, 15.12.2016, проведено огляд речей, які добровільно видав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_3 , якій йому, в свою чергу, надали ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , на реалізацію (збут), за переліком, зазначеним у клопотанні.

В ході подальшого здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження, враховуючи, що вищевказані та перераховані речі, вилучені в ході проведення вищезазначених оглядів, підпадають під критерії статей 98 100 КПК України, їх визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

13.12.2016 вищевказаним ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повідомлено про підозри у вчиненні ними кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється досудове розслідування даного кримінального провадження.

16.12.2016 ОСОБА_7 також повідомлено про підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , щодо яких здійснюється досудове розслідування даного кримінального провадження.

Беручи до уваги викладене вище, а також те, що виявлене та вилучене в ході проведення зазначених вище оглядів майно (речі, предмети та документи) визнані речовими доказами, можуть бути предметами вчинення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 чи/та ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, або ж майном, яке підлягатиме спеціальній конфіскації, чи стягненню, з метою відшкодування шкоди потерпілим, слідчий звернувся до суду з відповідним клопотання про накладення арешту.

В судовому засіданні 19.01.2017 року слідчий підтримав зазначене клопотання та просив його задовольнити.

Треті особи, щодо майна яких вирішується питання щодо накладення арешту: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та їх захисник ОСОБА_6 заперечили проти зазначеного клопотання в частині накладення арешту на їх особисті речі, які були вилучені під час оглядів, які є особистими носильними речами та грошовими коштами, та просили їх повернути, проте доказів на підтвердження права власності суду не надали.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання щодо накладення арешту - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заперечив проти зазначеного клопотання.

Заслухавши пояснення слідчого, третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про накладення арешту, та їх захисника, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку арешту майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
У випадку арешту майна з метою забезпечення: збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Як зазначено у ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Проаналізувавши клопотання слідчого та додані до нього матеріали суд дійшов висновку, що зазначене клопотання подане до суду без додержання вимог статті 171 КПК України, а саме у клопотанні не у повній мірі конкретизовані перелік і види майна, що належить арештувати: не зазначений повний перелік медалей Великої вітчизняної війни, незважаючи на той факт, що у протоколі огляду предметів від 05.01.2017 року такий перелік чітко визначений із зазначенням точних назв медалей та їх кількості; не зазначені індивідуальні ознаки банківських карток та сім карток, які були вилучені, проте ці докази мають індивідуальні ознаки за якими і підлягають ідентифікації; не перелічені різного роду документи та вміст вилученого конверту; у клопотанні зазначені ікони, невеликого розміру, проте у судовому засіданні слідчий пояснив слідчому судді, що вилучалася одна ікона, яка також має індивідуальні ознаки.
Крім того, постанова про визнання речовими доказами від 14.01.2017 року, на яку посилається слідчий взагалі не містить у своїй резолютивній частині переліку доказів, визнаних речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, що є неприпустимим.
Клопотання також не містить належного обґрунтування мети відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідного обґрунтування необхідності арешту майна.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що про необхідність повернути зазначене клопотання прокурору Відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Закарпатської області ОСОБА_10 для усунення недоліків, вказаних у цій ухвалі та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,
У Х В А Л И В:
Повернути клопотання старшого слідчого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, розпочатому за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003330 від 19.09.2016, прокурору Відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Закарпатської області ОСОБА_10 для усунення недоліків, вказаних у цій ухвалі та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде виготовлений 19.01.2017 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1