Апеляційний суд Житомирської області
Ухвала

Іменем України

№11/0690/1020/11

27 грудня 2011 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Шеніна П.О.

суддів: Мельничук Н.М., Ткаченка В.Л.

з участю прокурора Селюченко І.І.

засудженого ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1 та в його інтересах захисника ОСОБА_2 на вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2011 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого робітником на ВАТ «Першотравенський завод електротехнічного фарфору», судимого 26.02.2010 року Баранівським районним судом за ст.ст. 296 ч.2, 75 і 76 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з випробуванням і іспитовим строком 2 роки, -

засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

В силу ст. 71 ч.І КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду від 26.02.2010 року і остаточно визначено ОСОБА_1 З роки 7 місяців позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_1 змінено до вступу вироку в законну силу з підписки про невиїзд на тримання під вартою із залу суду.

Початок строку відбуття покарання засудженому обчислено з 17.02.11 р. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 384 грн. та моральної - 1000 гривень, а всього 1 384 грн.

Згідно вироку, 13.11.2010 року в період часу з 19 год. до 23 год. ОСОБА_1, знаходячись біля домогосподарства ОСОБА_3 в смт. Першотравенськ по вул. Калініна, 26 Баранівського району, із вантажного автомобіля НОМЕР_1 таємно викрав комплект мідних трубок до гальмівної системи, завдавши вказаному потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 384 гривні.

В апеляціях захисник ОСОБА_2 та засуджений ОСОБА_1 просять змінити вирок та призначення останньому покарання, не повязане з позбавленням волі, а саме у вигляді штрафу. Посилаються на те, що суд не в повній мірі врахував позитивні дані, що характеризують особу засудженого, не взяв до уваги помякшуючі покарання обставини. Захисник надав довідку про відшкодування матеріальних збитків потерпілому (на час складання апеляції) та просив це врахувати при винесені остаточного рішення.

Під час першого апеляційного розгляду справи ухвалою колегії суддів апеляційного суду Житомирської обл. від 27.04.2011 року вирок суду 1-ої інстанції був змінений, за ч.І ст.185 КК України засудженому було призначено покарання 1000 грн. штрафу, з вироку виключена вказівка про застосування ст.71 КК. Засудженого було звільнено з-під варти на підписку про невиїзд.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5.11.2011 року вищевказану ухвалу апеляційного суду від 27.04.2011 року було скасовано із-за порушень вимог ст.ст. 71, 72 і 398 п.2 ч.І КПК, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_4, який зазначені апеляції підтримав, міркування прокурора про відсутність підстав для їх задоволення, обговоривши доводи апеляцій та перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 365 КПК України, колегія суддів вважає, що подані апеляції не підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені злочину, за який його засуджено і за обставин, викладених у вироку, доведена сукупністю розглянутих у судовому засіданні доказів і авторами апеляцій не оспорюються, як і правильність кваліфікації дій першого. Докази його вини, наведені у вироку, дали суду всі підстави для прийняття зазначеного рішення по справі. З цими висновками суду погоджується й колегія суддів. Що стосується порядку обрання ОСОБА_1 покарання за сукупністю вироків, то оскільки він під час іспитового строку за попереднім вироком вчинив новий злочин, воно обирається йому за правилами ст. 71 КК. При цьому слід дотримуватись розяснень, наданих у п.п. 10 і 26 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання. Зокрема, коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд забовязаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, й тоді, коли останнім за часом вироком призначається більш мяке покарання.

Те покарання, яке обрав засудженому суд 1-ої інстанції за останній злочин і сукупністю вироків, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України. Воно є мінімальним за видом цього покарання. Тому для зміни вироку колегія суддів під став не знаходить.

Попередній апеляційний розгляд справи був призначений на 20.12.11 року. За телеграмою засудженого, в який він вказав про свою хворобу, та за заявою про зайнятість його захисника в іншому процесі, апеляційний розгляд був перенесений на 27.12.11 року. В цей день в апеляційний суд зявився засуджений, однак даних про хворобу 20.12.11 року не надав. Ніяких заяв, документів або клопотань від його захисника не надходило і в апеляційний суд він вдруге не зявився. Обовязковою його явка по даній категорії справ не є, тому розглядом справи саме 27.12.11 року апеляційний суд не допустив будь-яких порушень процесуальних прав засудженого.

Керуючись ст. ст. 365 і 366 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_1 та в його інтересах захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 17.02. 2011 року щодо засудженого ОСОБА_1 залишити без зміни.

Судді