У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_5,
суддів ОСОБА_6 і ОСОБА_7,
розглянувши у судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд судових рішень щодо нього Верховним Судом України,

у с т а н о в и л а:

засуджений ОСОБА_4 21 грудня 2016 року звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд судових рішень щодо нього з підстав, передбачених статтею 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Із заяви та доданих до неї документів убачається наступне.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 листопада 2012 року з урахуванням змін, внесених ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2014 року, ОСОБА_4 засуджено за: пунктами 1, 6, 9, 12, 13 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю; частиною четвертою статті 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років з конфіскацією всього майна, що є його власністю; на підставі частини першої статті 70 КК за сукупністю злочинів йому призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Касаційний суд - колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ухвалою від 10 грудня 2015 року змінив вирок місцевого та ухвалу апеляційного судів щодо ОСОБА_4, виключив кваліфікуючі ознаки дій засудженого за пунктами 12, 13 частини другої статті 115 КК - «умисне вбивство за попередньою змовою групою осіб особою, яка раніше вчинила умисне вбивство». У порядку статті 395 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі - КПК 1960 року) з вироку та ухвали апеляційного суду виключено рішення суду про визнання обтяжуючими покарання ОСОБА_4 обставинами: тяжкі наслідки, завдані злочином, та вчинення злочину повторно. У решті судові рішення щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

У заяві засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 листопада 2012 року, ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2015 року щодо нього на підставі пунктів 1 і 2 статті 445 КПК у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах та неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми процесуального права, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Просить скасувати всі зазначені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

На обґрунтування заяви засуджений ОСОБА_4 посилається на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2013 року.

Разом із заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України засуджений заявив клопотання про поновлення строку для подання такої заяви. Причини пропуску строку обґрунтовує тим, що тривалий час не мав копії ухвали касаційного суду від 10 грудня 2015 року, а отримав її лише через адвоката, якого йому було надано 13 грудня 2016 року Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги Чернігівської області.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, перевірила доводи заяви та дійшла висновку про таке.

Згідно зі статтею 444 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених КПК.

Визначений у статті 445 КПК перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 447 КПК встановлені процесуальні строки подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 445 цього Кодексу. Норми цієї статті визначають період у часі - три місяці - і вказівку на подію (момент), із якого починається перебіг цього строку для подачі заяви про перегляд судового рішення, у залежності від конкретної підстави, визначеної частиною першою статті 445 КПК, а саме: день ухвалення оспореного (оскарженого) або порівнюваного судових рішень суду касаційної інстанції (з підстави, передбаченої пунктами 1, 2 статті 445 КПК); день ухвалення оскаржуваного судового рішення суду касаційної інстанції або день прийняття постанови Верховного Суду України з висновком про застосування норм права (з підстави, передбаченої пунктом 3 статті 445 КПК); день, коли особі, на користь якої ухвалено рішення міжнародною судовою установою, стало або мало стати відомо про набуття цим рішенням статусу остаточного (з підстави, передбаченої пунктом 4 статті 445 КПК). Строк, пропущений з причин, визнаних поважними, суд може поновити за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України. У разі відмови в клопотанні про поновлення строку заява залишається без розгляду.

Відповідно до вимог частини 6 статті 447 КПК пропущений строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин, і вирішення цього питання покладається на суд.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв'язку з такими обставинами, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно з копіями долучених до заяви документів, судове рішення, стосовно якого заявник заявив клопотання про перегляд, було ухвалено 10 грудня 2015 року за участю самого засудженого ОСОБА_4 та його захисника. З того дня засуджений мав достатньо часу для того, щоб реалізувати своє право на звернення до Верховного Суду України, в тому числі й шляхом укладення угоди про надання правової допомоги з адвокатом. Будь-яких підстав, які б свідчили про наявність реальних перешкод для реалізації такого права засудженого, в заяві не зазначено.

Заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України засуджений подав 21 грудня 2016 року, а рішення касаційного суду, на яке він здійснює посилання на підтвердження підстав для перегляду, ухвалено 29 серпня 2013 року.

Отже, засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою поза межами визначених процесуальним законом строків, і його доводи про пропущення строку з поважних причин нічим не підтверджені.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку про перегляд судових рішень щодо нього необхідно відмовити, а його заяву залишити без розгляду.

Керуючись статтями 450, 447 КПК, колегія суддів,

у х в а л и л а:

відмовити засудженому ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень щодо нього Верховним Судом України.

Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 листопада 2012 року, ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2015 року щодо нього залишити без розгляду.

С у д д і:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7