07.04.2017
Справа №642/1533/17-к
Провадження №1-кп/642/356/17
УХВАЛА
Іменем України
05 квітня 2017 року м. Харків
Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тбілісі, Грузія, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді інспектора 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції, неодруженого, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: Харківська область, Близнюківський район, сел. Уплатне, проживає за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 - ч.2 ст.365 КК України,
встановив:
Згідно обвинувального акта від 27.03.2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_8 підозрюються у перевищенні влади та службових повноважень працівником правоохоронного органу, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав і повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним інтересам та супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто злочині, передбаченому ч.2 ст.28 - ч.2 ст.365 КК України.
Під час підготовчого судового засідання сторони не заперечували щодо можливості призначити судовий розгляд обвинувального акту.
В той же час, суд, дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, вважає, що його потрібно повернути прокурору, оскільки він суперечить вимогам ч. 4 ст. 110 та ч. 5 ст. 291 КПК України з огляду на наступне:
Зміст обвинувачення як у скоєні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 - ч.2 ст.365 КК України є неконкретним, оскільки допускає різні та взаємовиключні трактовки кваліфікації дій обвинуваченого відповідно до диспозиції цієї статті, а саме: перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, оскільки одночасне застосування цих кваліфікуючих ознак не передбачено диспозицією ст.365 КК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України прокурором у обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення за ч.2 ст.28 - ч.2 ст.365 КК України відносно ОСОБА_5 , натомість зазначено, що «У цей час ОСОБА_5 , керуючись спільною з ОСОБА_6 метою та реалізуючи спільний умисел, побачивши, що ОСОБА_4 почав підводитись на ноги, вдарив його спеціальним засобом ПР-73 в область грудної клітини справа ззаду, спричинивши ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи №277-А/17 від 10.03.2017 закриту травму грудної клітини з переломом 9-го ребра справа по задньо-підпахвовій лінії з незначним зсувом, що є тілесним ушкодженням середньої тяжкості, що спричинив за собою тривалий розлад здоров`я.»
Тобто, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення за ч.2 ст.28 - ч.2 ст.365 КК України відносно ОСОБА_5 прокурором вказані тілесні пошкодження, які згідно позиції обвинувачення, є середньої тяжкості. (абз. 2 арк. 3 обвинувального акту).
Разом з цим, у обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення за ч.2 ст.28 - ч.2 ст.365 КК України зазначено, що «У цей час ОСОБА_6 , діючи разом з ОСОБА_5 , керуючись однією метою та реалізуючи спільний умисел, спеціальним засобом НОМЕР_1 наніс ОСОБА_4 удар по голові, який той встиг блокувати звільненою лівою рукою, внаслідок чого спричинив ОСОБА_4 забиття лівої руки. Внаслідок цих ударів ОСОБА_4 знову впав на землю обличчям вниз, після чого ОСОБА_5 продовжуючи свої злочинні дії, разом з ОСОБА_6 нанесли ОСОБА_4 декілька ударів ногами в область грудної клітини зліва та справа, доки не були вимушені припинити їх внаслідок появи на місці злочину дільничного офіцера Холодногріського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 »
Так, конкретно не вказана точна кількість цих ударів, лише "декілька".
При цьому при формулюванні обвинувачення зазначено, що до ОСОБА_4 застосовувалось насильство у вигляді нанесення ударів, однак при цьому не викладено фактичних обставин щодо кількості нанесених ударів.
Також, викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення, за ч.2 ст.28 - ч.2 ст.365 КК України, відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стороною обвинувачення зазначено, що «Внаслідок незаконних дій, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 застосував до ОСОБА_4 насильство, спричинив йому тілесні ушкодження, завдав йому фізичного болю, та своїми діями образив його честь та гідність.» (абз. 4 арк. 3 обвинувального акту).
В подальшому прокурором не конкретизовано вказані тілесні пошкодження, які згідно позиції обвинувачення, спричинені ОСОБА_4 , за ступенем їх тяжкості. Зазначене вказує на суперечності щодо тілесних пошкоджень ОСОБА_4 при викладені фактичних обставин кримінального правопорушення за ч.2 ст.28 - ч.2 ст.365 КК України відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_8 при складенні обвинувального акту та на неконкретність викладеного обвинувачення.
Аналогічне порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України допущене при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.2 ст.28 - ч.2 ст.365 КК України, відносно ОСОБА_8 .
Враховуючи те, що у обвинувальному акті містяться суперечності у зазначені тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , які йому наніс ОСОБА_5 , вчиняючи кримінальне правопорушення, передбачене за ч.2 ст.28 - ч.2 ст.365 КК України, де згідно обвинувального акту, «наніс ОСОБА_4 удар по голові, який той встиг блокувати звільненою лівою рукою, внаслідок чого спричинив ОСОБА_4 забиття лівої руки» таке викладення обвинувачення є неконкретним та за своєю суттю є підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, а не висуненням обвинувачення із належним викладенням фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, і формулюванням обвинувачення, які у обвинувальному акті при викладенні обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_8 зазначено суперечливо.
Крім того, у обвинувальному акті зазначено, що обвинувачені у вчиненні фактичних обставин інкримінованих кримінальних правопорушень підозрюються «у перевищені влади та службових повноважень працівником правоохоронного органу, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав і повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним інтересам та супроводжувалися насильством, болісним і таким, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а при кримінально-правовій кваліфікації діянь за відповідними статтями КК України зазначено, що, вони «вчинили кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 28 - ч. 2 ст. 365 КК України, а саме перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, які супроводжувались насильством та погрозою застосування насильства, застосуванням спеціальних засобів та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, за попередньою змовою групою осіб.»
При цьому стороною обвинувачення здійснено суперечливе неконкретне викладення фактичних обставин кримінальних правопорушень, інкримінованих у вину обвинуваченим, що за своїм змістом не збігається з підозрою, у вчиненні злочину з огляду на процесуальні норми, визначені ст. 277 КПК України.
Також в порушення п. 2 ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр не містить відомостей про час складення обвинувального акту, що є процесуальним рішенням та в порушення п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК не вказано про час його вручення обвинуваченим, що є процесуальною дією.
Вислухавши думку учасників судового провадження щодо питань, які підлягають вирішенню під час підготовчого провадження, суд дійшов наступного:
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Виявлені невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акта. Це є порушенням вимог ст.ст.42,291 КПК України та позбавляє особу можливості здійснення належного та ефективного захисту своїх прав при судовому розгляді.
За таких обставин, суду належить прийняти рішення, яким повернути прокурору обвинувальний акт, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Керуючись ст. ст. 291, 314, 376 КПК України, суд
Повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 прокурору відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Харківської області для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м.Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя