Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/1006/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.12.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28.10.2016 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з середньою освітою, до засудження не працюючому, проживаючому АДРЕСА_2 ,
відмовлено у задоволенні подання начальника Олександрівського виправного центру №104 та голови спостережної комісії при Олександрівській РДА Кіровоградської області про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

ВСТАНОВИЛА:
19.10.2016 року начальник Олександрівського виправного центру № 104 та голова спостережної комісії при Олександрівській РДА Кіровоградської області звернулися до суду першої інстанції з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, мотивуючи тим, що за час відбування покарання засуджений відбув 2/3 частини призначеного судом строку покарання, позитивно себе зарекомендував, довів своє виправлення.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28.10.2016 року в задоволенні вказаного подання відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ухвала про заміну невідбутої частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі щодо засудженого ОСОБА_7 постановлена 20.05.2016 року, а подання до суду надійшло 19.10.2016 року. Крім того зазначено, що умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого можливе лише при доведеності, що він своєю сумлінною поведінкою та ставлення до праці довів своє виправлення, для чого потрібен певний час, а оскільки на час розгляду подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 не минуло року з дня постановлення ухвали про направлення його в місця обмеження волі в порядку заміни покарання більш м`яким, що відповідно до положень ч. 8 ст. 154 КВК України, унеможливлює представлення останнього до умовно-дострокового звільнення.

Не погоджуючись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

В обґрунтування вимог зазначає, що посилання суду, як на підставу для відмову у задоволенні подання, на п. 8 ст. 154 КВК України є безпідставним, оскільки вказаною нормою передбачається можливість повторного представлення до умовно дострокового звільнення. Вважає, що положення ч. 8 ст. 154 КВК України необхідно сприймати в контексті п. 7 ст. 154 КВК України, якою регламентовано правові наслідки у разі відмови суду щодо застосування умовно дострокового звільнення. Крім того стверджує, що за весь період відбування покарання раніше не представлявся умовно - достроковому звільненню.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, про залишення ухвали районного суду без зміни, перевіривши матеріали клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ч. 5 ст. 82 КК України до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому таке звільнення може бути застосоване до засуджених після фактичного відбуття не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року передбачено, що особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільненні і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК України.

Згідно з ч. 8 ст. 154 КВК України особи, звільненні від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направленні у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

При регламентуванні порядку і умов відбування та виконання кримінальних покарань норми КК України та КВК України співвідносяться між собою як загальні та спеціальні і, відповідно, при конкуренції норм загальних і спеціальних застосовуються спеціальні норми.

Стаття 154 КВК України є спеціальною нормою щодо можливості повторного застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким з дотриманням певного проміжку часу при наявності наступних умов: засуджений має бути особою, яка або була звільнена від відбування покарання з випробуванням, або відбуває покарання в порядку заміни не відбутої частини покарання більш м`яким і при цьому була направлена у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів подання, вироком Октябрьського районного суду м. Полтава від 19.07.2013 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 121, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровоград від 10.03.2016 року засудженому ОСОБА_7 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28.11.2012 року по 19.08.2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі, а саме: 08 місяців 21 день.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровоград від 20.05.2016 року засудженому ОСОБА_7 замінено не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме обмеженням волі строком на 2 роки 09 місяців 17 днів.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 25.07.2016 року зараховано у строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 час слідування під вартою до виправного центру з 20.05.2016 року по 13.06.2016 року, а саме строком 48 діб;

Матеріалами подання встановлено, 13.06.2016 року засуджений ОСОБА_7 прибув до Олександрівського ВЦ № 104 для відбування покарання у вигляді обмеження волі.

Тобто, ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання в порядку заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі покаранням у виді обмеження волі та є особою, яка була направлена у місця обмеження волі до Олександрівському ВЦ № 104, а тому, на думку колегії суддів підпадає під критерії обмеження у часі у праві умовно-дострокового звільнення або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

Таким чином, суд першої інстанції у відповідності до вимог закону прийняв правильне рішення про відмову в задоволенні подання начальника Олександрівського виправного центру № 104 та голови спостережної комісії при Олександрівській РДА Кіровоградської області про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , оскільки з дня постановлення ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.05.2016 року, про заміну останньому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким на обмеження волі, не минуло одного року.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що право засудженого ОСОБА_7 на умовно-дострокове звільнення не порушується, оскільки за ним залишається таке право при настанні строків, передбачених у Законі.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 щодо застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, колегія суддів визнає необґрунтованими та такими, які не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів.
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28.10.2016 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Олександрівського виправного центру №104 та голови спостережної комісії при Олександрівській РДА Кіровоградської області про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 19.07.2013 року, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2