Справа № 517/80/17
Провадження № 1-кп/517/15/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2017 року смт. Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Захарівка кримінальне провадження, внесене 24.01.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області, українця, громадянина України, не працюючого, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 22.01.2017 року, біля 12 год. 00 хв., знаходячись разом із своєю співмешканкою ОСОБА_7 у будинку, який розташований за адресою: с. Росіянівка Захарівського району Одеської області, почувши плач своєї доньки ОСОБА_8 , яка повідомила йому про те, що малолітній ОСОБА_5 наніс їй удар рукою в ніс, обурившись цим та маючи намір на спричинення останньому тілесних ушкоджень, наніс йому два удари рукою по обличчю, чим завдав тілесні ушкодження у вигляді: синця лівої половини обличчя.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 5 від 24.01.2017 року у малолітнього ОСОБА_5 є в наявності тілесні ушкодження у вигляді синця лівої половини обличчя.

Вказане ушкодження не були небезпечні для життя в момент спричинення, мають незначні, швидкоплинні наслідки, які тривали не більше 6 днів і по цьому критерію, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину визнав та суду пояснив, що 22.01.2017 року перебуваючи в своєму будинку, що розташований в с. Росіянівка Захарівського Одеської області, дізнавшись про те, що ОСОБА_5 вдарив по обличчю ОСОБА_8 , перебуваючи в знервованому стані наніс ОСОБА_5 два удари рукою по обличчю. Обвинувачений суду повідомив, що він у вчиненні вказаного злочину розкаюється.
В судовому засіданні малолітній потерпілий ОСОБА_5 в присутності законного представника ОСОБА_6 та педагога ОСОБА_9 пояснив, що 22.01.2017 року він грався із своє сестричкою та вдарив її, вона почала плакати, після чого ОСОБА_4 вдавив його два рази рукою по обличчю. Щодо міри покарання обвинуваченому, просив призначити не суворе покарання.

Судом дослідженні наступні докази, надані прокурором під час судового провадження.

Так, з висновку судово-медичної експертизи № 5 від 24 січня 2017 року вбачається, що у малолітнього ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синця лівої половини обличчя. Вказані ушкодження не були небезпечні для життя в момент спричинення, мають незначні, швидкоплинні наслідки, які тривали не більше 6 днів і по цьому критерію, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого виконавчим комітетом Стоянівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто є малолітнім.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Аналіз вказаних доказів свідчить, що винуватість ОСОБА_4 є доведеною, оскільки підтверджена показаннями обвинуваченого, потерпілого та письмовими доказами у справі, які узгоджуються між собою. Вказані докази суд приймає до уваги як належні та допустимі, та вважає їх достатніми для висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 .

Так, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суду всі обставини вчинення злочину, його об`єктивні дії, які підтверджують наявність умислу в його діях на нанесення тілесних ушкоджень малолітньому потерпілому ОСОБА_5 . Так, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ у справі показання обвинуваченого, який в судовому засіданні визнав, що дійсно 22.01.2017 року умисно наніс ОСОБА_5 декілька ударів рукою по обличчю.

Вказані показання повністю узгоджуються з показаннями потерпілого, який підтвердив обставини повідомлені обвинуваченим щодо способу, часу, місця вчинення злочину, характеру та локалізації удару, механізму отримання ним тілесного ушкодження, та висновком експерта, яким підтверджено отримання потерпілим легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, суд, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до довідки лікаря-психіатра Захарівської ЦРЛ. від 26.01.2017 вбачається, що ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно довідки Захарівської ЦРЛ ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.
З характеристики наданої за місцем проживання обвинуваченого № 175 від 24.01.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 характеризується з позитивної сторони.
З вимоги про судимість ГУНП України в Одеській від 25.01.2017 року відносно ОСОБА_4 вбачається, що обвинувачений раніше не судимий.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, розкаявся, що суд оцінює як обставину, що пом`якшує покарання у виді щирого каяття.

Також, суд враховує те, що потерпілим від злочину є ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто є малолітнім, що переконує суд у наявності обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину щодо малолітнього.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який вину визнав, думки потерпілого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст. 125 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання у виді 140 (ста сорока) годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Фрунзівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: