Справа № 161/3942/16-к Провадження №11-кп/773/30/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.187 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000452 за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 вересня 2016 року щодо останнього
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, мешканець АДРЕСА_1 , українець, гр.України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше судимий:
1.24.05.2001 року Кам`янець-Подільським міським судом Хмельницької області за ст.ст. 206 ч.2, 141 ч.2, 44 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року) надано іспитовий строк 2 роки;
2.21.12.2001 року Кам`янець-Подільським міським судом Хмельницької області за ст.ст. 186 ч.1, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; постановою Самборського міського суду Львівської області від 29.04.2004 звільнений умовно-достроково на 1 рік 25 днів;
3.01.11.2005 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ст.ст. 187 ч.1, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 05.12.2008 звільнений по відбуттю строку покарання;
4.18.03.2011 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України надано іспитовий строк 2 роки;
5.09.12.2011 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ст.ст. 185 ч.2, 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі; 28.08.2015 звільнений по відбуттю строку покарання;
6.30.05.2013 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ст.ст. 384 ч.1, 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі; 28.08.2015 звільнений по відбуттю строку покарання;
засуджений:
- за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі із конфіскацією майна, належного на праві приватної власності.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили.
Строк тримання під вартою постановлено рахувати з 02 лютого 2016 року.
Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 02.02.2016 по день набрання вказаним судовим рішенням законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання про судові витрати та речові докази.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він будучи особою, яка раніше вчинила розбій, 01.02.2016 близько 11.00 год., через незачинені двері проник до житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , де, керуючись метою заволодіння чужим майном, приставивши ножа до горла потерпілої ОСОБА_10 , поставив останній вимогу негайно віддати усі цінні речі, відкрито викрав з пальця її руки золотий перстень вартістю 1065,60 грн. /згідно висновку товарознавчої експертизи №69 від 26.02.2016/, спричинивши потерпілій матеріальних збитків на вказану суму.
В апеляційній скарзі, змінах та доповненні до неї обвинувачений вважав вирок суду незаконним, безпідставним, а докази представлені обвинуваченням сумнівними і необґрунтованими. Просив вирок скасувати та перекваліфікувати його дії з ч.3 ст.187 на ч.2 ст.190 КК України.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 вважає вирок незаконним, необґрунтованим необ`єктивним та таким, що суперечить ст..62 Конституції України. Просить вирок скасувати та постановити новий, яким перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_7 на ч.1 ст.192 КК України.
В апеляційній скарзі, змінах та доповненні до неї прокурор вважає даний вирок незаконним та необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією майна.
В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , вказав, що вирок суду винесено без урахування дійсних обставин справи та урахування особи обвинуваченого. Просив вирок змінити в частині кваліфікації злочину вчиненого ОСОБА_7 , перекваліфікувавши дії підзахисного з ч.3 ст.187 на ч.2 ст.186 КК України.
В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_7 та захисником ОСОБА_8 було змінено апеляційні вимоги, а саме останні просили перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.3 ст.187 на ч.1 ст.192 КК України з врахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 .
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи скарг, обвинуваченого та захисників, які свої апеляційні скарги підтримали, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили, думку прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисників заперечив, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, вказаних у вироку, стверджуються зібраними в провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч.3 ст.187 КК України.
Посилання захисника на те, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, колегія суддів вважає безпідставними.
Так в ході судового розгляду встановлено, що винність ОСОБА_7 у вчиненому повністю підтверджується наступними доказами, зокрема:
-показаннями даними в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_10 , з яких вбачається, що 01.02.2016 близько 11.00 год. в її домоволодіння, що по АДРЕСА_2 , через незамкнені двері, проник обвинувачений ОСОБА_7 . Зайшовши в кімнату та приставивши ніж до її шиї, останній вказав, що йому потрібні золото і гроші. Так як ніяких цінностей у неї не було, про що вона повідомила, обвинувачений із застосуванням сили, почав знімати з пальця її руки золотий перстень, але оскільки дії обвинуваченого завдавали їй болю, вона попросили принести ОСОБА_7 мило та воду, за допомогою яких перстень було знято. Ствердила, що реально сприймала від останнього погрози про застосування насильства та переживала за своє життя і здоров`я, разом з тим, зазначила, що про борг її сина перед ОСОБА_7 останній нічого не повідомляв.;
-показаннями даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_11 , з яких вбачається, що він близько 12.00 год., зустрівся з раніше знайомим ОСОБА_7 поблизу заводу «Руна», що по вул. Ковельській м. Луцька, де останній попросив здати золоте кільце до ломбарду на свій паспорт. ОСОБА_7 передав йому золоту обручку у вигляді «вигнутої вісімки» з одним камінцем, яку ОСОБА_11 здав у ломбард під назвою «Партнер», отримавши 1040 грн. Вказані кошти разом з квитанцією свідок передав ОСОБА_7 ;
-протоколом пред`явлення осіб для впізнання з доданим відеозаписом від 02.02.2016 року з якого вбачається, що ОСОБА_10 серед пред`явлених до впізнання інших осіб, вказала саме на обвинуваченого ОСОБА_7 як на особу, яка 01.02.2016 року вчинила відносно неї розбійний напад, заволодівши золотим кільцем;
-протоколом огляду місця події з доданими фототаблицями від 01.02.2016 року, проведеного в домоволодінні потерпілої ОСОБА_10 будинку АДРЕСА_2 ;
-висновком дактилоскопічної експертизи №387 від 02.02.2016 року з якого вбачається, що один слід пальця руки, виявлений та відкопійований на відрізок липкої стрічки 01.02.2016 року під час огляду місця події, що за адресою АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_7 ;
-протоколом огляду місця події з доданими фототаблицями від 02.02.2016 року;
-протоколом пред`явлення предметів для впізнання від 02.02.2016 року, згідно якого ОСОБА_10 , серед пред`явлених інших виробів, вказала на належне їй золоте кільце у формі «вісімки», що було викрадене 01.02.2016 обвинуваченим ОСОБА_7 .
Відповідно суд першої інстанції обґрунтовано поклав показання потерпілої та інші докази в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності повно відтворюють картину події, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення, та підставно не взяв до уваги показання обвинуваченого, так як показання потерпілої є послідовними та узгоджуються між собою та іншими доказами.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 187 КК України і підстав для їх кваліфікації за ч.1 ст.192 КК України, як заподіяння майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою, ні під час розгляду в суді першої інстанції ні в апеляційній інстанції наведено не було.
Відповідно не заслуговують на увагу посилання сторони захисту на те, що потерпіла протягом досудового розслідування та в суді змінювала свої показання з приводу наявності у обвинуваченого ножа та реальності факту погрози ОСОБА_7 про його застосування , оскільки в останньому судовому засіданні в суді першої інстанції, ОСОБА_10 чітко ствердила, що ОСОБА_7 приставив їй ніж до шиї, вимагаючи надати цінні речі та гроші, а після цього поклав його на стіл.
Інші доводи сторони захисту не заслуговують на увагу так як були предметом розгляду у суді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка.
Що стосується тверджень апелянтів про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення, то вони не заслуговують на увагу.
Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Ці вимоги закону при призначенні ОСОБА_7 покарання судом дотримані, а також в повній мірі враховані обставини на які зроблено посилання в апеляційній скарзі прокурора.
Зокрема, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність обтяжуючої та відсутність пом`якшуючих обставин покарання, особу обвинуваченого, який не має постійного місця проживання та реєстрації на території Волинської області, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, в тому числі за вчинення розбою, за що відбував реальні міри покарання в місцях позбавлення волі, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, вину у вчиненому не визнав та не розкаявся, тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, що свідчить про його вперте небажання стати на шлях виправлення. При цьому судом було враховано думку потерпілої, яка просила обвинуваченого суворо не карати, а також те, що тяжких наслідків в результаті вчинення злочину не наступило, а тому суд підставно прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання в межах санкції ч.3 ст. 187 КК України, наближене до мінімального, у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.
Покарання ОСОБА_7 призначено в межах санкції ч.1 ст.121 КК України з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України і є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав для зміни чи скасування вироку з врахуванням доводів, зазначених у апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 вересня 2016 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення, та може бути оскаржена протягом трьох місяців в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту отримання копії ухвали Апеляційного суду Волинської області.

Головуючий:
Судді: