ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
іменем україни

26 січня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ
у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100, за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 квітня 2016 року та вирок Апеляційного суду Донецької області від 30 червня 2016 року щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, уродженця смт. Межова Дніпропетровської
області, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком
Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня
2015 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.,
якого визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернувся прокурор із касаційною скаргою на судові рішення щодо ОСОБА_5 .
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог зазначає про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що місцевий суд, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, дійшов помилкового висновку про можливість звільнення засудженого від відбування покарання як у виді позбавлення волі так і у виді штрафу, що є неприпустимим. Апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув.

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 квітня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі статей 71, 72 КК України ОСОБА_5 повністю приєднано невідбуте покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. за вироком цього ж суду від 05 жовтня 2015 року і визначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та штрафу у розмірі 850 грн., який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України постановлено виконувати самостійно.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного йому покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.
Ухвалено стягнути із засудженого ОСОБА_5 процесуальні витрати та вирішено питання речових доказів.
Вироком Апеляційного суду Донецької області від 30 червня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання скасовано, та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_5 ухвалено вважати засудженим за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі статей 71, 72 КК України ОСОБА_5 повністю приєднано покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2015 року і визначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та штрафу у розмірі 850 грн. Ухвалено вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2015 року відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.
У решті вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
Так, ОСОБА_5 в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22 грудня 2006 року з внесеними до нього змінами, Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних, психотропних речовин і прекурсорів», скоїв незаконне придбання, виготовлення і зберігання наркотичних засобів без мети збуту, повторно.
В першій декаді серпня 2015 року, точна дата досудовим слідством та судом не встановлена, ОСОБА_5 , знаходячись у лісосмузі поряд із водоймищем № 1 м. Красноармійська Донецької області виявив один дикорослий кущ наркомісткої рослини роду коноплі, з якого умисно, з метою подальшого особистого вживання без мети збуту, обірвав листя та верхівки частини рослини, тим самим незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Зазначений наркотичний засіб ОСОБА_5 цього ж дня переніс до покинутого будинку, що розташований поряд з будинком АДРЕСА_2 , де з метою просушування розклав його на папері.
У другій декаді серпня 2015 року, точна дата досудовим слідством та судом не встановлена, ОСОБА_5 нарковмісну рослину подрібнив руками, незаконно виготовивши, таким чином, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою 12,27 г, який поклав у паперовий згорток, переніс до будинку АДРЕСА_1 , де залишив зберігати у лівій внутрішній кишені куртки чорного кольору, що знаходилася в будинку.
О 21 год. 10 хв. 15 січня 2016 року ОСОБА_5 , одягнувши на себе куртку, в якій знаходився паперовий згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом попрямував в бік торговельного центру «Явір», де був затриманий працівниками поліції, які під час особистого огляду речей ОСОБА_5 виявили особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс вагою 12,27г, що в перерахунку на суху речовину складає 10,99 г, який він незаконно придбав, виготовив та зберігав з метою особистого вживання без мети збуту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 309 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни вироку місцевого суду судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі засудженого.
Твердження викладені в касаційній скарзі про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтоване звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України не знайшли свого підтвердження.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як убачається з вироку, судом при призначенні покарання враховано характер та ступінь небезпеки вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, дані про особу засудженого, який раніше судимий, позитивно характеризується, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу синдрому залежності від опіатів та гашишу, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Колегія судів погоджується із тим, що наведені обставини, у тому числі позитивні дані про особу засудженого, вказують на можливість його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів без реального відбування покарання в умовах контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом визначеного іспитового строку, що є підставою звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.
Разом з тим, як убачається з матеріалів провадження судом першої інстанції було помилково ухвалено рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у виді як позбавлення волі так і штрафу. При цьому місцевим судом було залишено поза увагою вимоги ст. 75 КК України, якою не передбачено звільнення від покарання у виді штрафу.
На вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 прокурором, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, було подано апеляційну скаргу, яка була задоволена в повному обсязі, вирок місцевого суду скасовано в частині призначення покарання та ухвалено свій вирок. Зазначеним вироком ОСОБА_5 ухвалено вважати засудженим за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі статей 71, 72 КК України ОСОБА_5 повністю приєднано покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2015 року і визначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та штрафу у розмірі 850 грн. Ухвалено вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2015 року відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.
З урахуванням наведеного, вироком апеляційного суду було виправлено помилку, допущену судом першої інстанції.
ОСОБА_5 правильно призначено покарання на підставі статей 71, 72 КК України.
Висновки суду апеляційної інстанції в частині призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України належним чином мотивовані та відповідають вимогам закону.
Апеляційний розгляд провадження проведено з дотриманням положень кримінального процесуального закону, а вирок суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 420 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для зміни чи скасування судових рішень, ухвалених у кримінальному провадженні, не встановлено.
Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
З урахуванням наведеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 квітня 2016 року та вирок Апеляційного суду Донецької області від 30 червня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3