Справа № 629/3159/16-к
Номер провадження 1-кп/629/73/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.03.2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,розглянувши у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальної справи за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0001631 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,
в с т а н о в и в:

В провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор з урахуванням закінчення обвинуваченим строку тримання під вартою заявив клопотання про продовження раніше обраного строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність підстав для скасування або зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вказав на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначив, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілих, свідків по даному кримінальному провадженню,вчинити інші правопорушення. Прохав врахувати особи обвинувачених, той факт,що вони не зайняті суспільно корисною працею, ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 - злочин середньої тяжкості, при тому , що ОСОБА_11 вже був раніше засудженим і висновків для себе не зробив і знов вчинив злочин.
Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 прохали змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, просили пробачення у потерпілих.

Обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтримали їх клопотання, вважали можливим змінити запобіжний захід.

Захисники обвинувачених адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та прохали змінити своїм підзахисним обраний запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Захисники пояснили,що ризики, передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені, обвинувачені під час досудового слідства тиск на потерпілих та свідків не здійснювали, та в подальшому не мають наміру тиснути на них. Посилалися на те,що міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обрану раніше судом, порушили один раз; перебуваючи в установі виконання покарань усвідомили своє становище, зробили певні висновки. Зокрема захисник ОСОБА_5 вказала, що її підзахисний ОСОБА_9 визнав свою вину в повному обсязі, бажає відшкодувати шкоду, завдану потерпілим.

Потерпіла ОСОБА_8 підтримала клопотання прокурора, клопотання обвинувачених та їх захисників залишила на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_7 наполягав на задоволення клопотання прокурора.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання обвинувачених та їх захисників, наполягав на задоволенні свого клопотання.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Згідно пунктів 1 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених судом встановлено, що органом досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , обвинувачуються у вчиненні злочину середньої тяжкості, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються, відповідає особі обвинувачених та позбавляє їх можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду. Тому суд вважає, що зазначені обставини можуть бути достатніми причинами разом з іншими для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, обвинувачені будучи працездатними особами не працювали, що свідчить про відсутність у них міцних соціальних зв`язків, офіційно неодружені. Також суд бере до уваги, що судовий розгляд справи тільки розпочато, не допитані всі обвинувачені, потерпілі, свідки, не вивчені письмові докази.

Підстави, за яких судом було застосовано до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились, а тому продовження обвинуваченим строку тримання під вартою є виправданим.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу, оскільки скасування чи зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, може призвести до спроб переховування від суду, а тому, залишає незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжує строк тримання під вартою обвинуваченим до 21 травня 2017 року, вважаючи жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, таким, що не може запобігти вищевказаним ризикам.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 314, 315, 369-372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Задовольнити клопотання прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 ..

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк до шістдесяти днів, тобто до 21 травня 2017 року в умовах Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).

Відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з дня винесення ухвали, а саме з 23 березня 2016 року.

У задоволенні клопотання обвинувачених та їх захисників про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1