УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на незаконне тримання під вартою, -

в с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва в порядку ст..206 КПК України надійшла скарга від адвоката ОСОБА_2 в ОСОБА_3 в якій заявники посилаються на незаконне утримання в ІТТ ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 та у відповідності до вимог ст.206 КПК України просить зобов`язати адміністрацію ІТТ ГУНП в м.. Києві перевести ОСОБА_3 до Київського СІЗО.

Обгрунтовуючи скаргу, заявник зазначає, 29.07.2017 було затримано ОСОБА_4 про що складено відповідний протокол, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 31.07.2017 відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26.09.2017.

Незважаючи на відсутність об`єктивних перешкод для перевезення з ІТТ до ДУ «Київський слідчий ізолятор», останього утримують в ІТТ ГУНп в м. Києві понад 10 діб.

Уважаючи, що тримання ОСОБА_3 під вартою в ІТТ ГУНП в м. Києві понад 10 діб порушує його права на належні та гарантовані умови попереднього ув`язнення, у зв`язку з чим просив зобов`язати адміністрацію ІТТ ГУНП в м.. Києві перевести ОСОБА_3 до Київського СІЗО.

Вивчивши зміст скарги, додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Так, у відповідності ст.206 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язки щодо захисту прав людини.

Приписами вказаної вище статті визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

При цьому частиною другої статті 206 КПК України закріплені умови при наявності яких здійснюється з`ясування підстав позбавлення волі певної особи з її доставкою до слідчого судді, а саме: якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, головним чинником має бути наявність обґрунтованої підозри вважати, що особа тримається під вартою без наявності судового рішення.

Між тим, заявники, звертаючись зі скаргою безпосередньо в тексті посилається на наявність ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва відповідно до якого щодо ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У відповідності до частини 1 ст.9 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Таким чином, слідчий суддя, як і інші службові особи органів державної влади має діяти виключно в межах наданої компетенції.

Аналізуючи зміст скарги, вбачається, що заявник просить зобов`язати адміністрацію ІТТ ГУНП в м. Києві перевести ОСОБА_3 до Київського СІЗО, що у даному випадку не входить до повноважень слідчого судді.

З урахуванням наведеного, вказана скарга не містить об`єктивних даних які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри вважати, що ОСОБА_3 утримується під вартою без судового рішення, а відтак відсутні підстави для доставки підозрюваного до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Щодо визначення місця тримання під вартою підозрюваного, то вказане питання не належить до компетенції слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, ухвалив:
Відмовити захиснику ОСОБА_2 у доставці ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5