Справа № 369/9088/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/77/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 18.01.2017

УХВАЛА
Іменем України
18 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

представника потерпілої: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0000199 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, який має загальну середню освіту, одруженого, працюючого водієм ПП «СпецБудІнвест», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; вирішено питання про речові докази та судові витрати,

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 10 червня 2016 року, близько 18 години 40 хвилин, під час руху в напрямку м. Київ, на 21 км автодороги «Київ-Чоп», що на території с. Стоянка Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним вантажним самоскидом «КАМАЗ 6520», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 2.3.б) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху та, порушуючи вимоги п. 12.1. ПДР України, згідно з яким «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним» та п. 10.1. ПДР України, відповідно до якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», не обрав безпечної швидкості та змінив напрямок руху керованого ним транспортного засобу, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та допустив зіткнення керованого ним вантажного самоскида з колесовідбійником, після чого виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21121», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався в напрямку м. Чоп.
В подальшому, автомобіль «ВАЗ 21121», реєстраційний номер НОМЕР_2 , контактував з автомобілем «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_12 , який рухався в попутному напрямку. Після цього автомобіль «Hyundai Tucson» контактував з припаркованими на узбіччі автомобілем «IVECO», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_13 та автомобілем «PEUGEOT 405», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_14 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ 21121», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.
Згідно висновку експерта № 271 від 27 липня 2016 року смерть ОСОБА_11 настала від поєднаної травми голови, грудей та живота. Відкрита черепно-мозкова травма, закрита травма грудей та живота відносяться до тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. п. 2.3 б), 12.1, 10.1 Правил дорожнього руху України перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_11 .
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Києво-Святошинського районного суду щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким засудити його за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, вирок суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Зокрема вказує, що при ухваленні вироку, судом першої інстанції належним чином не враховано суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, не надано оцінки наслідкам вчиненого ним злочину та останнього необгрунтовано звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, тим самим неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. На думку прокурора, при звільненні обвинуваченого від призначеного покарання з іспитовим строком, не враховано, що внаслідок його дій загинула людина, а також те, що він вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років. Окрім того, на думку апелянта, судом першої інстанції безпідставно не було призначено додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

В запереченнх на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського суду щодо ОСОБА_7 без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що суд першої інстанції правильно визначив вид та розмір призначеного обвинуваченому покарання, та воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Окрім того, на думку захисту, апеляційна скарга прокурора є невмотивованою, доводів на підтвердження наведених в ній вимог щодо необхідності призначення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України основного покарання у виді 3 років реального позбавлення волі та застосування до нього додаткового покарання, апеляційна скарга не містить.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала подану апеляціну скаргу та просила її задовольнити; обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; представника потерпілої, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважав вирок суду законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 , у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Суд, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз та, відповідно до ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Засади призначення покарання зазначені у ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною 2 статті 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» зазначено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» предбачено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
В абз. 1 п. 21 вищенаведеної Постанови передбачено, що у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Частиною 2 статті 286 КК України визначено, що порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Як слідує із матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Так, ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, сприяв слідству та суду. Окрім того, підприємством, на якому він працює, було відшкодовано завдану шкоду потерпілій.
Також в матеріалах провадження наявна заява представника потерпілої ОСОБА_15 - ОСОБА_16 , відповідно до якої потерпіла та її представник вважають, що покарання, призначене вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області є справедливим та достатнім, вони не заперечують проти призначення ОСОБА_7 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі з застосуванням ст. 75 КК України, також вони не наполягають на позбавленні обвинуваченого права керування транспортними засобами /т. 2 а.п. 109/.
В матеріалах провадження наявне клопотання директора ПП «СпецБудІнвест» ОСОБА_17 , відповідно до якого робота водієм на вказаному підприємстві є основним джерелом доходів як ОСОБА_7 , так і його родини. Окрім того, відшкодування заподіяної шкоди потерпілим внаслідок ДТП було здійснено за рахунок роботодавця та в подальшому буде частково покладено на ОСОБА_7 , а тому позбавлення його права керування транспортними засобами негативно вплине на матеріальне становище родини ОСОБА_7 , у зв`язку з чим він просить суд не позбавляти ОСОБА_7 права керувати транспортними засобами /т.2 а. п. 28/.
ОСОБА_7 , відповідно до характеристики, наданої директором ПП «СпецБудІнвест» ОСОБА_17 /т.2 а.п. 24/ та характеристики за місцем реєстрації /т.2 а.п. 25/ характеризується позитивно; є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС /т.2 а.п.26/; пенсіонером /т.2 а.п. 27/; має похилий вік, офіційно працевлаштований; потерпіла його пробачає та не наполягає на призначенні йому покарання, пов`язаного з позбавленням волі, претензій матеріального та морального характеру до нього не має /т. 2 а.п. 52/ та те, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальнї відповідальності.
Вказівка прокурора на те, що при призначені обвинуваченому судом першої інстанції покарання не було враховано суспільну небезпеку та не надано оцінку наслідкам вчиненого, не може бути взята колегією суддів до уваги, оскільки суд першої інстанції належим чином оцінив усі обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки та особу обвинуваченого.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що за характером вини злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК Укрни, відноситься до необережних злочинів, обвинувачений зробив для себе належні висновки, про що свідчить його процесуальна поведінка протягом усього часу розгляду провадження.
Слід також відмітити, що в кримінальному провадженні обставин, що обтяжують покарання, встановлено не було.
Що стосується призначення додаткового покрання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то в цій частині, відповідно до вимог чинного законодавства України та правозастосовчої практики, його застосовування чи незастосування має бути індивідуалізованим та є факультативним.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що непризначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України та є обґрунтованим, оскільки застосування вказаного виду покраання до ОСОБА_7 значно погіршить умови життя не лише його, а й членів його родини.
Враховуючи викладене, призначене судом першої інстанції покрання є достатнім для виправлення ОСОБА_7 .
Наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку, а тому вона не підлягає до задоволення.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

С У Д Д І

____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4