Справа №589/4692/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/443/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 589/4692/16-к за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 березня 2017 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить змінити вирок суду, перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.307 на ч.1 ст.307 КК України та пом`якшити призначене йому покарання із застосуванням ст.75 КК України, оскільки визнаючи свою вину як під час досудового розслідування, так і судового розгляду справи він не звернув уваги на те, що його дії були кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України, при цьому ні в обвинувальному акті, ні у вироку суду не зазначено жодної кваліфікуючої ознаки цього злочину. Також зазначає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі, оскільки він щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується, має на утриманні матір та неповнолітню дитину, тобто міцні сімейні зв`язки, постійне місце роботи, раніше не судимий, що свідчить про можливість призначення йому покарання із застосуванням ст.75 КК України. Крім того, обвинувачений вказує на те, що суд першої інстанції послався на неналежні норми процесуального закону при призначенні йому покарання.

За вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15.03.2017 ОСОБА_9 визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та із застосуванням ст.69 КК України йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без конфіскації майна.

Вироком суду ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 460,80 грн.

Відповідно до вироку суду 15.04.2015 ОСОБА_9 незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, вагою в перерахунку на висушену речовину 5,386 г, який почав незаконно зберігати з метою збуту. Цього ж дня близько 18-10 години, знаходячись біля магазину «Чемпіон» по вул. Кірова в м. Шостка, ОСОБА_9 незаконно збув ОСОБА_12 за 100 грн. два газетних згортка з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на висушену речовину 5,386 г.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які частково підтримали апеляційну скаргу та просили застосувати ст.75 КК України, доводи прокурора ОСОБА_8 , який погодився з апеляційною скаргою в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до приписів ч.2 ст.394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що оскільки під час судового розгляду ОСОБА_9 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за викладених в обвинувальному акті обставин, то після з`ясування думки учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження, головуючим було прийнято рішення обмежитись допитом обвинуваченого, тобто суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд достовірно з`ясував правильність розуміння ОСОБА_9 вказаних обставин та переконався у відсутності сумнівів щодо добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, зважаючи на те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_9 не визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, просить змінити вирок суду та перекваліфікувати його дії, чим фактично заперечує обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, тому він позбавлений права оскаржити зазначені ним обставини в апеляційному порядку, відтак в цій частині вирок суду першої інстанції апеляційному перегляду не підлягає, а відповідна вимога обвинуваченого повинна бути залишена без розгляду.

Що ж стосується іншої вимоги та доводів ОСОБА_9 про звільнення від відбування покарання з випробуванням, то вони заслуговують на увагу, оскільки, незважаючи на застосування до обвинуваченого вимог ст.69 КК України, суд першої інстанції відповідно до приписів ст.ст.65 і 66 КК України не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу та обставини, що пом`якшують покарання.

Так, відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 раніше не судимий, жодних тяжких наслідків від його дій не настало, повністю визнав свою вину, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується, працевлаштований, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні матір та малолітню дитину.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочину, фактичні обставини його вчинення, розмір наркотичного засобу (предмету) цього злочину, особу винного, а також інші зазначені вище обставини, колегія суддів приходить до переконання про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 без реального відбування призначеного йому покарання і вважає за необхідне застосувати до нього положення ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін тривалістю два роки, поклавши на нього при цьому передбачені ст.76 КК України обов`язки, задовольнивши таким чином частково апеляційну скаргу обвинуваченого.

В той же час, колегія суддів не бере до уваги твердження обвинуваченого про те, що суд першої інстанції послався на неналежні норми процесуального закону в мотивувальній частині вироку, оскільки ці описки є суто технічними та можуть бути виправлені в порядку ст.379 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 березня 2017 року відносно ОСОБА_13 змінити.

Вважати ОСОБА_14 засудженим за ч.2 ст.307 КК України до призначеного судом першої інстанції покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавленні волі на строк три роки без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_14 від призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

На підставі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_14 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4