АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №644/9559/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/615/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2017 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

- головуючого судді ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- представника потерпілого ОСОБА_7 ,

- потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 19.12.2016 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 19.12.2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002264 від 17.08.2015 року, складений за результатами досудового розслідування слідчим СВ Індустріального ВП ГУНП в Харківській області відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, щодо якого не обрано запобіжний захід за цим кримінальним провадженням, - повернуто прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що в підготовчому судовому засіданні прокурор та обвинувачений вважали за можливе призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні, потерпілий та його представник спочатку вважали за можливе проведення судового розгляду, але після ознайомлення з обвинувальним актом та з`ясування і роз`яснення прав та обов`язків потерпілого у кримінальному провадженні, повідомили суду під час підготовчого судового засідання про своє наполягання на поверненні обвинувального акту прокурору та вважали неможливим призначення судового розгляду, бо наявні обставини, що свідчать про порушення права потерпілого на справедливий розгляд його справи, а саме : дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковані невірно, потерпілому було спричинено не легкі тілесні ушкодження, а тілесні ушкодження середньої тяжкості, про що свідчать виписки з медичних установ, які не враховані органом досудового розслідування незважаючи на неодноразові клопотання потерпілого щодо того, що кваліфікація повинна бути інша умисні тілесні ушкодження середньої тяжкості; досудовим розслідуванням не було проведено відтворення обстановки та обставин події; потерпілий ще на стадії досудового розслідування неодноразово заявляв слідчому, що він не згоден із кваліфікацією злочину, обставини злочину «описані» слідчим лише по поясненням ОСОБА_10 , пояснень потерпілого не враховано; потерпілий не знайомився з матеріалами досудового розслідування, бо після отримання повідомлення слідчого про закінчення досудового розслідування, він особисто домовлявся із слідчим про таке ознайомлення та слідчий призначив такий час, але жодної можливості ознайомитися із матеріалами досудового розслідування фактично не надав, крім того потерпілий повідомив суд про ті обставини, що лише зараз, ознайомившись із обвинувальним актом у суді, він вважає, що слідчим невірно викладені обставини події, а саме зазначив із впевненістю, що у тій обстановці, що викладена у обвинувальному акті, йому наносили тілесні ушкодження сім`я ОСОБА_11 , а не один ОСОБА_9 , щодо якого складено обвинувальний акт, крім того йому відомо, що в провадженні слідчого органу був ще один обвинувальний акт за цими подіями, але його ( мовою оригіналу) « Закрито», крім того представник потерпілого - адвокат ОСОБА_7 вважає за необхідне призначення належної судово- медичної експертизи для встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих 16.08.2015 року ОСОБА_8 з урахуванням тривалості перебування останнього на лікуванні, вважає кваліфікацію правопорушення за цим актом за ч.2 ст. 125 КК України, невірною, бо не враховано наслідки отримання потерпілим 16.08.2015 року ЗЧМТ, що призвело до різкого погіршення стану здоров`я потрепілого, про що останній неодноразово заявляв як слідству так і медичним установам, що підтверджує випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 7123 ОСОБА_8 , виданою КЗОЗ « Харківська міська студентська лікарня», надходження до стаціонару - 01.11.2016 року, виписка 11.11.2016 року, повний діагноз: дисциркуляторна гіпертонічна, атеросклеротична енцефалопатія II ст. з лікворно-гіпертензійним, вестібулоатактичним, астенічним синдромами, сінкопальними станами по анамнезу. Наслідки закритої черепно-мозкової травми (16.08.2015 року), струс головного мозку. Але, пояснюють потерпілий та його представник, слідчим все ж таке було складено обвинувальний акт без врахування таких обставин та направлено до суду, про що потерпілий дізнався лише в суді, з матеріалами досудового розслідування він не ознайомлений, бо фактичного доступу до матеріалів досудового розслідування йому слідчим так і не було надано, лише призначено час для цього, «потім слідчий посилався на технічну відсутність та не надав реального доступу».
Суд, ознайомившись з обвинувальним актом та доданими до нього матеріалами, вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, слід повернути прокурору з наступних підстав.
Згідно ст.314 ч.3 п.3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Як з`ясовано, описова частина обвинувального акту не містить приводів та підстав початку досудового розслідування в повному об`ємі, а саме: спосіб та наслідки кримінального правопорушення, вчиненого саме ОСОБА_9 , тобто обставини, які прокурор вважає встановленими як факт, є лише посилання на висновок судово-медичної експертизи № 102-ая/16 від 04.03.2016 року, тобто лише на цей доказ, посилання на інші докази, що підтверджують кожну обставину, викладену в акті та яку прокурор вважає доведеною, - відсутні. Механізм нанесення тілесних ушкоджень, в порушення вимог ст. 291 ч.2 п.5 КПК України не виписаний. Таке формулювання - «шість ударів дерев`яною палицею, чотири з яких припали на ділянку голови, а два удари в ліве та права передпліччя» є не конкретним, в обвинуваченні, за належних підстав до цього, повинно бути зазначено, який саме механізм спричинення тілесних ушкоджень, послідовність нанесення ударів, внаслідок яких наступили саме такі наслідки, причинний зв`язок між ними.
Таким чином, характер інкримінованого порушення не розкритий, тому не зазначено обставин, що вказують на наявність необхідної ознаки об`єктивної сторони злочину - причинного зв`язку між цим діянням і наслідками. Крім того, обвинувальний акт щодо ОСОБА_12 заст. 125 ч.2 КК України не містить зазначення форми вини і мети вчинення кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Судом, під час проведення підготовчого судового засідання по зазначеній справі виявлено, що передчасно, без належного встановлення саме фактичних обставин, а не поверхневих даних щодо зазначеної події у зазначеній справі, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, поспіхом, без врахування медичних документів обстеження та лікування потерпілого ОСОБА_13 , без з`ясування причинного зв`язку між встановленими медичними закладами ушкодженнями здоров`я потерпілого та діями підозрюваного ОСОБА_9 під час події 16.08.2015 року, було спрямовано до суду. Крім того потерпілий наполягає на тому, що йому не відкрито матеріалів досудового розслідування, бо він лише підписав протокол про закінчення слідства та про призначення часу для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, але йому матеріали слідчим надано фактично не було, внаслідок чого він навіть ознайомився з обвинувальним актом лише у суді та категорично незгоден із кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_9 органом досудового розслідування, не згоден з описом обставин події у обвинувальному акті, стверджуємо фактичні обставини цієї події є зовсім іншими, що йому нанесено тілесні ушкодження не тільки ОСОБА_9 , а «всією родиною ОСОБА_11 », механізм нанесення тілесних ушкоджень не розкрито, фактичних наслідків кримінального правопорушення не встановлено.
Враховуючи наведене, суд знаходить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення неконкретизованим та таким, від якого неможливо здійснювати якісний захист стороною захисту, за яким неможливо здійснити захист повною мірою інтересів потерпілого, що може призвести як до порушення права підозрюваного, обвинуваченого на захист, так і до неможливості повною мірою реалізувати потерпілим свої законні права та захист інтересів у кримінальному провадженні.
Прокурор оскаржив зазначену ухвалу.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 19.12.2016 року та призначити новий судовий розгляд.

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор зазначає що За результатами розгляду підготовчого судового засідання, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.12.2016 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002264 від 17.08.2015 по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - повернуто прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Вважає, що ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.12.2016 року підлягає скасуванню, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначає, що дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковані невірно, «потерпілому було спричинено не легкі тілесні ушкодження, а тілесні ушкодження середньої тяжкості, про що свідчать виписки з медичних установ, які не враховані органом досудового розслідування незважаючи на неодноразові клопотання потерпілого щодо того, що кваліфікація повинна бути інша - умисні тілесні ушкодження середньої тяжкості».

Відповідно до п. З ч. З ст. 314 КПК України в підготовчому судовому завданні, суд може прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги щодо складання обвинувального акту викладені у ст.ст. 291, 292 КПК України.

Відповідно до вимог п. 2, ч. 2, ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

Судово-медичне визначення визнання ступеня тяжкості здійснюється на основі Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджент, затверджених наказом МОЗ від 17.01.1995 № 6.

Відповідно до обвинувального акту, прокурором та слідчим встановлено, що в результаті вчинення ОСОБА_9 протиправних дій, ОСОБА_14 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 102-ая/16 від 04.03.2016 спричинено наступні тілесні ушкодження: гостру черепно- мозкову травму зі струсом головного мозку на фоні дисциркуляторної енцефалопатії другого ступеню з внутрішньочерепною дистензією, яка за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а саме тривалістю понад 6(шість) днів, але не більше ніж 3 (три) тижні, а також поверхневу забійну рану в лобній ділянці, два синці на обличчі в правій навколооковій ділянці з переходом на праву вилучну ділянку та в лобній ділянці зліва, садно в лівій лобно-тім`яній ділянці, садно на правому передпліччі в середній третині по променевому краю, садно по розгинальній поверхні правого ліктьового суглобу, садно на лівому передпліччі в середній третині по розгинальній поверхні, яка за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, слідчим та прокурором під час складання обвинувального виконано вимоги ст.91, 101, 102 КПК України та зроблено посилання на ступінь тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, підстав для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ст. 122 КК України на момент проведення підготовчого судового засідання - відсутні.

Окрім того, вирішення судом питання щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого в стадії підготовчого судового розгляду чинним КПК України не передбачено, оскільки відноситься до стадії «судового розгляду».

Також, судом першої інстанції зазначено, що «досудовим розслідуванням не було проведено відтворення обстановки та обставин події».

Відповідно до ч.2 ст.223 КПК України підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Глава 20 КПК України (Слідчі (розшукові) дії) не містить та не регламентує у своєму переліку взагалі такої слідчої дії як «відтворення обстановки та обставин події»

Окрім того, суд мотивуючи прийняте рішення приходить до висновку про те, що «потерпілий не ознайомився з матеріалами досудового розслідування».

Відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, складений слідчим СВ Індустріального ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_15 від 16.11.2016 р. потерпілого з дотриманням вимог ст.ст. 103, 104, 290 КПК України у приміщенні СВ Індустріального ВП ГУНП в Харківській області каб. №18 в період часу з 10.40 до 11.05 год. в підшитому та пронумерованому стані ознайомлено з матеріалами кримінального провадження № 0002264 в повному обсязі, без обмеження у часі згідно опису. Заяв та доповнень від потерпілого не було.

Вказаний факт засвідчений підписом потерпілого ОСОБА_8 .

Окрім того, до Харківської місцевої прокуратури № 3Харківської області, Індустріального ВП ГУ НП в Харківській області та слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова скарг на неправомірні дій органу досудового розслідування в цій частині від потерпілого не надходило.

Також, вказаний протокол відповідно до супровідного листа Харківської місцевої прокуратури №3 Харківської області за № 04-39-2476-15 від 28.11.2016 року направлено разом з обвинувальним актом до місцевого суду.

Одночасно, суд першої інстанції, зазначає, що «зі слів потерпілого» слідчим невірно викладені обставини події, а саме, у тій обстановці, що викладене на у обвинувальному акті, йому наносили тілесні ушкодження сім`я ОСОБА_11 , а не один ОСОБА_9 , щодо якого складено обвинувальний акт».

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
За результатами проведеного досудового розслідування факти вчинення протиправних дій за даним фактом відносно потерпілого іншими особами органом досудового розслідування не встановлено.

Одночасно, вирішення даного питання в стадії підготовчого судового розгляду чинним КПК України не передбачено, оскільки відноситься до стадії «судового розгляду».
Також, мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції зазначив, «що описова частина обвинувального акту не містить приводів та підстав початку досудового розслідування, а саме: «механізм», спосіб та наслідки кримінального правопорушення».

Так, в обвинувальному акті прокурором зазначено: 16.08.2015 р. близько 20.10 год. ОСОБА_9 , знаходячись в тамбурі квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, під час сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно наніс ОСОБА_14 шість ударів дерев`яною палицею. чотири з яких птіпали на ділянку голови, а два удари в ліве та праве пердпліччя («механізм»,спосіб).
В результаті вчинення ОСОБА_9 протиправних дій, ОСОБА_14 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 102-ая/16 від 04.03.2016 наступні тілесні ушкодження: гостру черепно-мозкову травму зі струсом головного мозку на фоні дисциркуляторної енцефалопатії другого ступеню з внутрішньочерепною дистензією, яка за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а саме тривалістю понад 6(шість) днів, але не більше ніж 3 (три) тижні, а також поверхневу забійну рану в лобній ділянці, два синці на обличчі в правій навколооковій ділянці з переходом на праву вилучну ділянку та в лобній ділянці зліва, садно в лівій лобно-тім`яній ділянці, садно на правому передпліччі в середній третині по променевому краю, садно по розгинальній поверхні правого ліктьового суглобу, садно на лівому передпліччі в середній третині по розгинальній поверхні, яка за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (наслідки).
Окрім того, судом першої інстанції визначено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 «не містить зазначення форми вини і мети вчинення кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням».

В обвинувальному акті прокурором визначено, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляцію, потерпілого та його представника, які заперечували проти скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості, в тому числі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація дій та формулювання обвинувачення.

Як видно з обвинувального акту, в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, дата скоєння правопорушення, місце, об`єктивна сторона злочину та наведені тілесні ушкодження, які були спричинені в результаті правопорушення та дана кваліфікація дій з посиленням на закон.

Наведене спростовує доводи ухвали районного суду, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Як видно з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, проводився допит свідків, прийнята заява від Невальонного та його допитали як потерпілого, проводився одночасний допит осіб за участю потерпілого, призначалася судово-медична експертиза, а після цього проводилася додаткова судово-медична експертиза. Після цього слідчий склав обвинувальний акт, його затвердив прокурор та направив в суд для розгляду. Та районний суд повинен дати зібраним доказам правильну оцінку, прийняти засноване на законі рішення. В той же час на стадії підготовчого судового засідання доказам оцінка не дається, а лише перевіряється виконання прокурором вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Як видно з матеріалів кримінального провадження - витягу з медичної картки стаціонарного хворого Невальонного (а.с. 44-45), він є інвалідом 3 групи по ЧАЕС, у зв`язку з цим має захворювання та неодноразово лікувався, в тому числі звертався до лікарів, лікувався амбулаторно з 31.08.2015 р. по 14.09.2015 р., лікувався стаціонарно (струс головного мозку).

Ці документи районний суд може дослідити в судовому засіданні, заслухати клопотання сторін по цим документам, при необхідності викликати експерта, який проводив експертизу, призначити додаткову експертизу та в результаті отриманих даних надати цьому оцінку.

Сам факт наявності медичної картки хворого № 7123 Невальонного у зв`язку із його зверненням до лікарів після отримання тілесних ушкоджень та призначення йому лікування не є підставою для твердження, що висновки обвинувального акту складені на поверхово досліджених матеріалах.

В той же час в матеріалах справи маються постанови слідчого про призначення судово-медичних експертиз 19.08.2015 року, а потім після тривалого часу призначення додаткової судово-медичної експертизи 19.05.2016 року, за якою з урахуванням наданих даних був зроблений висновок судово-медичного експерта. Та ці висновки при обґрунтованих клопотаннях можуть бути досліджені районним судом разом з медичною карткою потерпілого № 7123.

Посилання районного суду, що потерпілий фактично не ознайомлений з матеріалами досудового розслідування неспроможні.

Як видно з кримінального провадження (а.с. 19 протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування потерпілому) потерпілий 16.11.2016 року ознайомився з матеріалами досудового розслідування, про що маються його розписки в даному протоколі. При цьому вказано, що він ознайомився в повному обсязі, а заяв та доповнень не мав.

Крім цього, відповідно до діючого КПК України, потерпілий після призначення матеріалів до розгляду має право заявити клопотання про ознайомлення зі справою, а суд повинен це клопотання розглянути відповідно до ст. 317 КПК України. Крім того, учасники судового провадження мають право робити з матеріалів необхідні виписки та копії.

Таким чином, районний суд передчасно виніс ухвалу та повернув обвинувальний акт прокурору, у зв`язку з цим прийняте судом рішення підлягає скасуванню, а апеляція прокурора задоволенню.

При новому розгляді слід врахувати викладене та прийняти засноване на законі рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.12.2016 р. щодо ОСОБА_9 скасувати, призначити новий розгляд в суді 1-ї інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: