Провадження №11-кп/772/575/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені апеляційного суду кримінальне провадження № 0002238 від 25.03.2016р. за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та потерпілої ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2017року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, освіта неповна вища, працюючого хореографом у школі мистецтв «Вишенька», не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним за ч. 1 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь:
- держави 2906 (дві тисячі дев`ятсот шість) грн. 60 коп. вартості проведення криміналістичних досліджень;
- ОСОБА_6 37073 (тридцять сім тисяч сімдесят три) грн. 97 коп. матеріальної шкоди.
За участю прокурора ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він на початку січня 2016 року, точної дати не встановлено, перебуваючи у гостях у своєї знайомої ОСОБА_11 у квартирі АДРЕСА_2 , що належить її матері ОСОБА_6 , помітив як остання ховає під ліжко у спальній кімнаті дерев`яну скриньку з ювелірними виробами, що їй належать. В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: всіх прикрас з жовтого металу, що знаходились у даній скриньці.
В подальшому 18.01.2016 р. біля 13.00 год. ОСОБА_8 знову завітав до ОСОБА_11 Згадавши про свій намір щодо незаконного заволодіння прикрасами та вирішивши реалізувати його, керуючись жагою наживи, ОСОБА_8 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до спальної кімнати, дістав з-під ліжка дерев`яну скриньку з прикрасами, відрив її та виявив велику кількість ювелірних виробів із жовтого металу. Після цього, реалізовуючи свій злочинний умисел, таємно, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку золотого ланцюжка 585 проби вагою 15.05 г, вартістю 16 656 грн. 59 коп.; жіночих золотих сережок та золотої каблучки 585 проби загальною вагою 6.83 г, вартістю 12 529 грн. 52 коп.; золотого кулона 500 проби вагою 3.8 г, вартістю 3 472 грн. 82 коп.; жіночої золотої каблучки з вставками 500 проби вагою 5.29 г, вартістю 5 090 грн. 83 коп.; золотого ланцюжка 583 проби вагою 5.34 г, вартістю 5 696 грн. 98 коп.; золотої підвіски у вигляді хрестика 585 проби вагою 2.32 г, вартістю 2 662 грн. 43 коп.; золотої каблучки 583 проби вагою 4.49 г, вартістю 4 512 грн. 90 коп.; золотих сережок 585 проби вагою 1.1 г, вартістю 1 153 грн. 68 коп.; золотої підвіски 500 проби вагою 0.32 г., вартістю 298 грн. 22 коп., на загальну суму 52 073 грн. 97 коп., відповідно до висновку експерта № 3338-3351/16-21 від 14.12.2016 р.
Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 52073,97 грн.
Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок скасувати з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідності призначеного судом покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, та постановити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, звільнити його від відбування призначеного покарання із випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців і покласти на ОСОБА_8 певні обов`язки, а також визнати доведеним та вказати в мотивувальній частині вироку інше формулювання обвинувачення ОСОБА_8 , яке зазначене в апеляційній скарзі, та вказати у вироку про відсутність пом`якшуючих покарання ОСОБА_8 обставин.
В апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 ставиться питання про скасування вироку та ухвалення нового вироку, яким обвинуваченому визначити більш сувору міру покарання в межах санкції ст. 185 ч. 1 КК України, оскільки визначена міра судом першої інстанції є занадто м`якою, а також стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду, завдану злочином в розмірі 106 330 грн., оскільки визначена судом сума матеріальної шкоди є заниженою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу лише в частині скасування вироку із-за м`ягкості призначеного покарання та пояснив, що призначене покарання ОСОБА_8 у вигляді штрафу не відповідає засадам призначення кримінального покарання де має бути враховано не тільки тяжкість скоєного злочину, але й особу обвинуваченого, який не прийняв міри до повного відшкодування шкоди, не сприяв встановленню істини і вину визнав частково, а також не враховано думку потерпілої, яка просила про суворе покарання, а тому просить про постановлення вироку і призначення покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців та застосувати обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, потерпілу ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просять про скасування вироку із-за м`ягкості і призначення покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, оскільки обвинувачений не розкаявся, веде себе зухвало, визнав вину лише під тиском доказів, відшкодував лише 15 000 грн. на початку розгляду справи і більше не приймав жодних мір для відшкодування заподіяної шкоди, також просить про задоволення їх позовних вимог в розмірі 91 130 грн., оскільки 15 000 грн. відшкодовано, але суд безпідставно не взяв до уваги вартість аналогічних золотих виробів, яка зазначена у довідках, долучених ними до матеріалів кримінального провадження і частково задовільнив поданий цивільний позов, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 , які заперечують проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілої, оскільки обвинувачений вину визнав та намагався передати певну кількість золотих виробів в рахунок відшкодування, але вони не досягли порозуміння, буде в порядку виконання відшкодовувати шкоду, проте заперечує проти задоволення цивільних вимог в розмірі, зазначеному потерпілою в апеляційному суді, оскільки вважає, що судом обґрунтовано цивільний позов задоволено частково, ознайомившись з доводами апеляційних скарг та матеріалами кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги прокурора та потерпілої підлягають частковому задоволенню, а вирок скасуванню в частині призначеного покарання та розгляду цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 з наступних підстав.
Прокурор в апеляційній скарзі просив про викладення формулювання обвинувачення ОСОБА_8 , а саме про крадіжку золотих виробів у певні дні, як про це було зазначено в обвинувальному висновку.
В ході апеляційного розгляду прокурор, який приймав участь в апеляційній інстанції відмовився від підтримання апеляційних вимог в цій частині, погодившись з обвинуваченням, викладеним у вироку про викрадення золотих виробів 18.01.2016 року.
Проти цього не заперечували потерпіла, обвинувачений, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для зміни формулювання обвинувачення, щодо зазначення про викрадення золотих виробів на протязі часу з 18.01.16р. по 09.03.16 р., через відмову прокурора від апеляційних вимог в цій частині.
Разом з тим підлягають частковому задоволенню апеляційні вимоги прокурора та потерпілої щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості скоєного та особі обвинуваченого.
Суд вірно зазначив про скоєння обвинуваченим злочину середньої тяжкості та вказав, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та часткове відшкодування шкоди, обставини, що обтяжують покарання не встановлені, а також врахував особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його ставлення до вчиненого.
Проте обставина щирого каяття не знайшла свого підтвердження, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 визнав вину лише після зібрання доказів, як вбачається із протоколу слідчого експерименту, давав інші покази, а тому суд бере до уваги лише визнання вини обвинуваченого, також з часу вчинення злочину відшкодував лише 15 000 грн., хоча обвинувачений працює та мав можливість, при наявності бажання, відшкодувати шкоду, також суд бере до уваги обставини скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, який товаришував з донькою потерпілої та тривалий час перебував в дружніх стосунках з сім`єю потерпілої, а тому приходить до висновку, що призначення найбільш м`ягкого покарання за санкцію ч. 1 ст. 185 КК України, при наявності інших покарань, не відповідає вимогам ст. 65 КК України.
За наявності обставин, які пом`якшують покарання обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, частково відшкодував шкоду, визнав вину, працює, апеляційний суд вважає, що є недоцільним застосування найбільш суворого покарання у вигляді позбавлення волі, про яке просять потерпіла та її представник.
Також є недоцільним обрання покарання у вигляді позбавлення волі та застосування ст. 75 КК України, як про це просить прокурор в апеляційній скарзі, оскільки в такому разі воно буде більш м`яке, так як судом обрано реальне покарання у вигляді штрафу і не буде відповідати апеляційним вимогам про призначення більш суворого покарання обвинуваченому.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 достатнім для виправлення та попередження нових злочинів буде більш суворий вид покарання з числа передбачених за даний злочин, у виді виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням відсотків в дохід держави, так як застережень, передбачених Законом, для застосування даного виду покарання до обвинуваченого немає, оскільки він працює в школі мистецтв «Вишенька», хореографом.
При розгляді апеляційної скарги в частині часткового задоволення цивільного позову, то апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Потерпілою було заявлено цивільний позов на суму 106 330 грн. Вказана сума складається із вартості 15 ювелірних виробів, проте і в обвинувальному акті, і у вироку суду обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним у викраденні 10 ювелірних виробів, а тому не може бути предметом для відшкодування майно, у викраденні якого не обвинувачувався ОСОБА_8 .
Щодо вартості викраденого, то потерпіла визначала ціну на підставі ринкової вартості ювелірних виробів в період з 01.01 по 09.03.16 року в ТОВ «Фірма «Янтар» ЛТД, ПТ «Ломбард Приват».
В апеляційному суді було встановлено, що зазначені ціни в довідках є вартістю нових виробів, якими не були викрадені у потерпілої, а тому і не могли враховуватись дані довідки для визначення вартості викрадених речей так і для їх відшкодування.
Тому суд першої інстанції обґрунтовано взяв до відома вартість викрадених виробів станом на 18.01.16р., встановлену на підставі висновку експерта від 14.12.16 року.
Разом з тим при задоволенні цивільного позову через рік після скоєння крадіжки та при наявності експертного висновку про ціну золотих виробів станом на 09.03.16 року, яка є вищою чим станом на 18.01.16 року і не відшкодування завданих збитків обвинуваченим, суд не застосував положення ст. 1192 Цивільного кодексу України де зазначено, що шкода завдана майну потерпілого визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.
Так згідно експертного висновку від 14.12.16 року загальна вартість викрадених 10 золотих виробів станом на 09.03.16 року складає 53 340 грн. 92 коп., обвинуваченим на час апеляційного розгляду відшкодовано 15 000 грн., а тому відшкодуванню підлягає 38 340 грн. 92 коп., замість 37 073 грн. 97 коп., які стягнуто судом першої інстанції, у зв`язку із чим позовні вимоги потерпілої підлягають частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в цій частині, із ухваленням нового розміру цивільного позову, який підлягає стягненню на користь потерпілої.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України,
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 задовільнити частково.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2017 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову ОСОБА_6 .
Визнати ОСОБА_8 винним за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 2 років виправних робіт за місцем роботи засудженого, з відрахуванням щомісячно із суми заробітку засудженого ОСОБА_8 15 відсотків в доход держави.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 38 342 грн. 92 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений безпосередньо в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно засудженому та прокурору.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
З оригіналом вірно: