Ухвала
іменем україни

08 серпня2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: при секретарі за участю прокурора захисників засудженогоОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 11-0/760/4/16 за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2016 року про залишення без задоволення його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 23 січня 2013 року щодо нього,
в с т а н о в и л а:
Вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 23 січня 2013 року, залишеним без зміни ухвалами судів апеляційної та касаційної інстанції, ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності.
Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями засуджений ОСОБА_8 подав заяву про перегляд обвинувального вироку щодо нього за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року, залишеною без зміни судом апеляційної інстанції, заява ОСОБА_8 про перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами була залишена без задоволення.

У касаційній скарзі засуджений просить скасувати судові рішення прийняті за результатами розгляду його заяви про перегляд обвинувального вироку щодо нього за нововиявленими обставинами та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій проігнорували його доводи щодо фальсифікації доказів стороною обвинувачення. Стверджує, що суди повинні були витребувати з ВССУ матеріали касаційного провадження у його справі для порівняння показань свідків з відеозаписом контрольних закупок, констатувати їх неправдивість і виключити їх з доказів обвинувачення. Крім того, з метою встановлення нововиявлених обставин порушує питання про виклик фахівця до ВССУ для підтвердження факту підробки окремих документів слідчим ОСОБА_9 , а також наполягає на дослідженні касаційним судом відеозаписів контрольних закупок та прослуховуванні аудіозаписів судових проваджень в суді першої та апеляційної інстанцій. Зазначає про порушення його права на захист та незаконний склад суду в суді апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисників на підтримку касаційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційних скарг, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи наведені у скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Стаття 459 КПК визначає перелік обставин, які визнаються нововиявленими, і встановлення яких може бути підставою для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами. Однією з таких обставин є штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок. Обставини, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.
З матеріалів провадження убачається, що суд першої інстанції, проаналізувавши доводи, зазначені у заяві засудженого ОСОБА_8 , дослідивши матеріали провадження, дав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що нововиявлених обставин, передбачених ст. 459 КПК, у заяві не наведено.
Солом`янський районний суд м. Києва проаналізував доводи заяви ОСОБА_8 та зазначив, що обставини, на які він посилався у своїй заяві, не є нововиявленими відповідно до ст. 459 КПК. При цьому судом було досліджено матеріали справи і виявлено, що доводи заявника в заяві зводяться фактично до його незгоди з доказами в провадженні, які раніше вже оцінювалися судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій. Як правильно зазначив суд, усі показання свідків узгоджувалися з письмовими доказами у справі, у тому числі з показаннями свідка ОСОБА_9 , правдивість яких оспорював заявник і не викликали сумніву у їх законності. Будь-яких інших нових даних заявником наведено не було.
Перевірив місцевий суд і доводи заяви ОСОБА_8 щодо порушення його права на захист та ознайомлення з матеріалами справи, їх суд проаналізував та дав відповідну оцінку.
Доводи касаційної скарги ОСОБА_8 , які аналогічні доводам його апеляційної скарги, були предметом перевірки в суді апеляційної інстанції і обґрунтовано визнані такими, що не відповідають матеріалам провадження та не ґрунтуються на вимогах закону. При цьому, апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції про те, що обставин, які відповідно до ст. 459 КПК були б підставами для перегляду вироку Євпаторійського міського суду АР Крим від 23 січня 2013 року щодо ОСОБА_8 , у заяві останнього не зазначено. Не встановив апеляційний суд підстав, передбачених ст. 459 КПК, і з голослівних тверджень ОСОБА_8 про підробку ОСОБА_9 заяви від імені ОСОБА_10 , оскільки дана обставина не установлена у визначений законом процесуальний спосіб і заявником не зазначено, чим ця обставина могла вплинути на правильність постановлення вироку відносно нього.
У рішенні у справі «Устименко проти України» від 06 червня 2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
У зв`язку з викладеним не підлягають задоволенню вимоги засудженого ОСОБА_8 про дослідження відеозаписів оперативних закупок та аудіозаписів судових проваджень в судах першої та апеляційної інстанцій, оскільки з касаційної скарги убачається, що засуджений ОСОБА_8 фактично не погоджується із висновками судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій про наявність у його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, і зміст заявлених ним вимог спрямований на перегляд вже встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що не передбачено процесуальним законом на даній стадії кримінального провадження.
При розгляді апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 суд апеляційної інстанції його доводи перевірив у повній мірі і своє рішення належним чином мотивував.
Щодо нібито повторної участі суддів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під час розгляду справи щодо ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції 24 травня 2016 року, про що йдеться у касаційній скарзі, то як убачається з копії ухвали апеляційного суду від 24 вересня 2015 року зазначені судді не приймали рішення по суті скарги засудженого, а лише у складі колегії скерували її за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.
За таких обставин, виходячи з вимог статей 75, 76 КПК колегія суддів у даному конкретному випадку не убачає порушень закону з точки зору заборони повторної участі судді у розгляді справи.
Ухвали судів обох інстанцій відповідають вимогам статтям 370, 419, 467 КПК.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, судом касаційної інстанції також не виявлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів підстав для задоволення касаційних скарг та скасування ухвал судів першої та апеляційної інстанцій не знаходить.
Керуючись статтями 436, 438 КПК, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ, колегія суддів
у х в а л и л а:
Ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року та Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2016 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 23 січня 2013 року щодо нього залишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3