Справа № 476/9/17
Номер провадження1-кп/473/56/2017
ВИРОК
іменем України
"31" січня 2017 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000347 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець м.Миколаїв, з неповною середньою освітою, не працює, не одружений, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

10.11.2016 року, в денний час, більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_4 , на грунті сварки з колишньою дружиною ОСОБА_7 та в пошуках місця для ночівлі прибув до будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 , в якому разом з останньою проживає ОСОБА_7 . Знаходячись біля вказаного будинку, з`ясувавши, що вдома нікого немає, ОСОБА_4 пройшов до приміщення гаражу з метою зігрітися та зачекати ОСОБА_7 . Перебуваючи в приміщенні гаражу ОСОБА_8 заснув. Прокинувшись цього ж дня увечері, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 вийшов з гаражу і підійшовши до будинку, знову почав кликати ОСОБА_7 та стукати у вхідні двері. Зрозумівши, що ОСОБА_7 та інші члени сім`ї вдома відсутні, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на проникнення до будинку з метою зігрітися та переночувати.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що одне з вікон погано зачиняється, підійшов до нього та шляхом віджиму зачиняючого пристрою відчинив вікно.

Через відчинене ним вікно, ОСОБА_4 доводячи до завершення свій злочинний умисел, незаконно та проти волі ОСОБА_6 проник до будинку АДРЕСА_2 , чим грубо порушив право останньої на недоторканість житла, гарантоване ст.30 Конституції, ст.12 Загальної декларації прав людини та ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

11.11.2016 року прокинувшись зранку, ОСОБА_4 , одягнувши калоші ОСОБА_6 , через вікно виліз з будинку та пішов по власним справам.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла.

28 грудня 2016 року потерпіла ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 уклали угоду про примирення.

Згідно з угодою про примирення обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, і обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_6 дійшли згоди щодо:

- правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.162 КК України;

- істотних для даного кримінального провадження обставин;

- домовилися про відшкодування обвинуваченим ОСОБА_4 завданої шкоди потерпілій ОСОБА_6 до 01.04.2017 року в розмірі 1000 гривень;

- призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.162 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.;

- наслідків укладення та затвердження угоди про примирення, а також наслідків її невиконання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні приватного обвинувачення.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Під час підготовчого судового засідання судом було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє права, визначені частиною 5 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені частиною 1 статті 473 КПК України; обвинувачений вказав, що він повністю визнає свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням, цілком розуміє характер обвинувачення, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди.

Потерпіла та захисник обвинуваченого підтримали затвердження угоди на визначеній в ній умовах.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення, зазначивши, що її зміст, форма та порядок укладання відповідають вимогам чинного КПК України.

Судом було роз`яснено, що наслідком затвердження угоди про примирення для сторін є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, а також для обвинуваченого - відмова від здійснення права на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, в тому числі права мовчати, мати захисника, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. А для потерпілої ОСОБА_6 - позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Суд переконався, що затвердження угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; відсутні обставини для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, правова кваліфікація діям ОСОБА_4 надана вірно за ч.1 ст.162 КК України; покарання, запропоноване сторонами, узгоджено у межах санкції ч.1 ст.162 КК України, відповідає положенням Загальної частини Кримінального кодексу України, та вважає, що існують підстави для затвердження угоди про примирення на визначеній в ній умовах.

Оскільки відповідно до ст.124 КПК України всі судові витрати покладаються на обвинуваченого та підлягають стягненню з нього, суд вважає, що стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають витрати за проведення експертизи за даним кримінальним провадженням.

Керуючись ст.ст.314, 369, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 28 грудня 2016 року, укладену між потерпілою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі затвердженої угоди про примирення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, та призначити йому узгоджене між сторонами угоди про примирення покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 грн.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно відповідно до умов угоди про примирення до 01.04.2017 року виплатити потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 1000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави - 1055,52 грн. витрат за проведення експертизи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Вознесенського міськрайонного суду (підпис) ОСОБА_1

Згідно оригіналу: Суддя: