УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/2004/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.286 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2017 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
судвого засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисника-адвоката ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі судове провадження за апеляційною скаргою прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_11 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2016 року, яким:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карпівці, Чуднівського району, Житомирської області, громадянина України, пенсіонера, мешканця м. Житомира, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,-
засуджено за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу, в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном на 2 (два) роки.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 в дохід держави витрати на залучення експертів у розмірі 3342 (три тисячі триста сорок дві) гривні 48 (сорок вісім) копійок.
Цивільні позови прокурора ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_13 залишено без задоволення. Роз`яснено прокурору та потерпілим про їх право звернутись з цивільними позовами в порядку цивільного судочинства.
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Внаслідок цієї ДТП пасажир обвинуваченого потерпіла ОСОБА_12 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому дистального відділу лівої стегнової кістки зі зміщенням. Водію ОСОБА_13 через дану пригоду була спричинена закрита тупа травма грудної клітки: поперечний перелом тіла 9-го грудного хребця, забій обох легень, ускладнених правобічним і лівобічним гемотораксом, що також відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Вважає, що при ухваленні рішення суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
На його думку, в даному випадку, залишення без розгляду цивільного позову прокурора суперечить вимогам ст.129 КПК України.
Вказує при тому на те, що суд не дотримався вимог ч.3 ст.1206 ЦК України, п.п.1,4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою КМУ від 16.07.1993 № 545, а також на те, що у своєму рішенні суд будь-яким чином не мотивував відступлення від правової позиції постанови ВСУ № 6-725цс16 від 14.09.2016.
01.12.2016, від захисника ОСОБА_9 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких він просить дану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу, міркування обвинуваченого та його захисника, про відсутність підстав для її задоволення, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України, Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_11 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.1 ст.286 КК України.
Висновки суду щодо доведеності його вини відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних у справі доказах та апелянтом не оспорюються.
Що стосується апеляційних доводів прокурора про незаконність рішення суду щодо залишення цивільного позову прокурора без розгляду, то вони є обґрунтованими.
Відповідно до ч.3 ст.128 КПК України, цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.
Згідно положень ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Цією ж нормою закону встановлено, що суд залишає цивільний позов без розгляду у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до скоєння кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених ч.1 ст. 326 КПК України, тобто у разі неприбуття в судове засідання цивільного позивача або його представника.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.
Як вбачається з матеріалів судового провадження потерпілий ОСОБА_13 перерубував на стаціонарному лікуванні в клінічній лікарні ім. О.Ф. Горбачевського на протязі 15 днів, загальна вартість його лікування становить 4560, 15 гривень. Потерпіла ОСОБА_12 , на стаціонарному лікуванні в даному лікувальному закладі перебувала на протязі 19 днів, загальна вартість її лікування становить 6292,42 гривень. (а.с.24-25)
Прокурор ОСОБА_11 , в інтересах держави, заявив до ОСОБА_10 цивільний позов про стягнення коштів на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 (а.с.22)
Згідно обвинувального вироку суд залишив даний цивільний позов без розгляду пославшись на те, що даний позов пов`язаний з деліктними правовідносинами, зобов`язання по яких допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок, тобто страховою компанією, з якою укладено договір обвинуваченим. В той час, як діючим кримінальним процесуальним законодавством така підстава для залишення цивільного позову без розгляду не передбачена.
Тобто, законних підстав, передбачених КПК України для залишення цивільного позову прокурора ОСОБА_11 без розгляду не було.
Крім, того, з матеріалів судової справи вбачається, що прокурор ОСОБА_11 з`являвся в судові засідання та від підтримання свого цивільного позову не відмовлявся.
Згідно положень ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України.
Враховуючи вищевказане, а також те, що в даному випадку Апеляційний суд не має повноважень для окремого розгляду цивільного позову по суті, тому вирок суду першої інстанції, в частині залишення без розгляду цивільного позову прокурора ОСОБА_11 підлягає скасуванню, а матеріали провадження направленню на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, Апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_11 - задовольнити частково.
Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_10 засудженого за ч.1 ст.286 КК України, в частині залишення без розгляду цивільного позову прокурора ОСОБА_11 скасувати.
Матеріали провадження в цій частині направити на новий судовий розгляд до того ж суду в порядку цивільного судочинства.
У решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.
На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її постановлення, окрім рішення суду апеляційної інстанції в частині скасування вироку щодо цивільного позову прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , яка оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: