Справа № 638/3378/16-к,
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого: слідчого судді ОСОБА_1

При секретареві ОСОБА_2

За участі заявника ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність начальника органу досудового розслідування Шевченківського ВП ГУНП Харківської області , в порушенні вимог ст.220 КПК України та в наданні йому для ознайомлення з матеріалів кримінального провадження, яку подано в порядку ст.. 303 КПК України, -

УСТАНОВИВ:

20.06.2017 року заявник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність начальника органу досудового розслідування Шевченківського ВП ГУНП Харківської області , в порушенні вимог ст.220 КПК України та в наданні йому для ознайомлення з матеріалів кримінального провадження (прізвище не визначено)

В судовому засіданні заявник пояснив, що він визнаний потерпілим в кримінальному провадженні. Неодноразово звертався з клопотаннями до начальника слідчого відділу Шевченківського ВП ГУНП Харківської області ОСОБА_5 з вимогою виконати певні слідчі дії надати йому відповідь у порядку ст.220 КПК України та ознайомити його з матеріалами кримінального провадження.

Прокурор , процесуальний керівник в судове засідання не з`явився, про час розгляду скарги попереджений своєчасно та належним чином.

Положенням статті 303 КПК України, передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що підлягають оскарженню, а саме на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяв чи повідомлення про кримінальне правопорушення у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодекс, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування -потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником ;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження -заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження -заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим -особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки -особами, до яких можуть застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій -особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Статтею 55 КПК України передбачено наступне ,що :

ч1. Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

ч2. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

ч3. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Ч. 5 ст.55 КПК України вказує, що « За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді».

Ст. 56 КПК України чітко регламентує права потерпілої особи в кримінальному провадженні. У відповідності зі ст.57 КПК України законом регламентовані обов`язки потерпілої особи в кримінальному процесі.

Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 56 КПК України, потерпілий, зокрема, має право одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.220 КПК України

1. Клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

2. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого та його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Таким чином, встановивши форму та процесуальний документ, яким відмовляється повністю або частково у задоволенні клопотання, кримінально-процесуальний закон прямо не встановлює форму та зміст процесуального документу, яким заявлене клопотання задовольняється.

Оскільки потерпіла особа має право брати участь у слідчих та інших процесуальних діях під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих та інших процесуальних дій, виконаних за її участі, слідчий, прокурор або інша особа, яка проводить відповідні процесуальні дії, має повідомляти потерпілого про проведення таких дій (ст..133, 134 КПК України). Разом з тим, оскільки ст.ст.. 133, 134 передбачено право (а не обов`язок) відповідних посадових осіб викликати потерпілого для проведення процесуальних дій, потерпілому під час досудового розслідування доцільно подати слідчому або прокурору клопотання про проведення відповідних процесуальних дій за його обов`язковою участі (в тому числі таких, де його участь є необов`язковою), яке підлягає розгляду слідчим, прокурором (при цьому суд звертає увагу на те, що чинним кримінально-процесуальним законодавством не передбачені усні клопотання, які взагалі не фіксуються на паперових носіях). І вже у разі повної або часткової відмови у задоволенні заявленого клопотання оскаржити дії слідчого чи прокурора у встановлений КПК України спосіб та строк.

Слідчий суддя вважає, що скаргу подано без урахування вимог ст.303,220 КПК України, бо заявник по суті своєї заяви звертався саме до начальника органу досудового розслідування ,а не до процесуального керівника чи слідчого, дії яких можливо оскаржувати у порядку ст.303 КПК України.

У відповідності з вимогами п.18) ч 1 ст.3 КПК України слідчим суддею є суддя першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку ,передбаченому цим Кодексом , судового контролю за кримінальним провадженням на стадії досудового слідства.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що з боку заявника не мало місце оскарження дій слідчого, він просив начальника органу досудового розслідування виконати певні дії та зобов`язати надати час для ознайомлення з матеріалами провадження.

Слідчий суддя приходить до висновку, що оскарження дій слідчого у порядку ч 1 ст.303 КПК України слідчому судді можливе тільки на стадії досудового розгляду, досудовий розгляд завершено, але заявник непозбавлений процесуального права оскаржити дії слідчого, процесуального керівника в у порядку ст.303 КПК України .

Керуючись ст.ст.303-307 КПК України,-

СЛІДЧИЙ СУДДЯ УХВАЛИВ

Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність начальника органу досудового розслідування Шевченківського ВП ГУНП Харківської області, в порушенні вимог ст.220 КПК України та в наданні йому для ознайомлення з матеріалів кримінального провадження - визнати такою, що подана в порушення вимог ч 1 ст.303 КПК України та в задоволенні відмовити

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6

Ухвалу виготовлено суддею власноруч в нарадчій кімнаті

Слідчий суддя: ОСОБА_6