АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 193/226/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/355/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 06 липня 2017 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 та прокурора за кримінальним провадженням №0000310 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кіселиці Путильського району Чернівецької області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,, -
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, яка визнана винною та засуджена:

- за ст.115 ч.1 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_8 , на користь держави судові витрати у справі в розмірі 1104 гривні 84 копійки - за проведення судових дактилоскопичних експертиз №58/01-308 від 25.06.2015 року та №58/01-310 від 01.07.2015 року.
Питання з речовими доказами вирішено.
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9

обвинувачена ОСОБА_8

захисник ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 просить вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року скасувати та закрити кримінальне провадження відносно неї.

В апеляційній скарзі прокурор просить Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді 9 років позбавлення волі.

Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року ОСОБА_8 була визнана винною та засуджена за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК Україниза наступних обставин.

Обвинувачена ОСОБА_8 , знаходячись близько 10:00 годин 03 червня 2015 року в прохідній кімнаті будинку за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 , разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпивала спиртні напої.
В цей час між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , на ґрунті давніх особистих неприязних стосунків, виникла сварка, що переросла в бійку, в ході якої вони отримали легкі тілесні ушкодження. Після завершення бійки ОСОБА_8 , знаходячись під впливом недавньої образи з боку ОСОБА_10 та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті останньому, взяла з підлоги кімнати кухонний ніж побутового призначення, загальною довжиною 255 мм, клинок довжиною 150 мм, шириною в середній частині 19 мм, і тримаючи його у правій руці, скористалась тим, що ОСОБА_10 знаходився за столом в сидячому положенні, наблизилась до останнього, після чого реалізуючи свій злочинний умисел, з достатньою силою нанесла вказаним ножем один удар в область грудної клітини ОСОБА_10 , чим спричинила йому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення із пошкодженням серця, що починається шкіряною раною передньої лівої поверхні середньої третини грудної клітки, розташованою на 142 см вгору від підошов стоп, на 46,5 см вгору від нижнього краю лобкового симфізу, на 4 см вліво від серединної лінії тулубу, розповсюджується у прямолінійний раньовий канал направленням спереду назад, довжиною близько 4,6 см, яке згідно з висновком експерта від 26.06.2015 року № 1063, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), що спричинило смерть ОСОБА_10 в незначний проміжок часу, вимірюємий секундами, хвилинами.
Згідно з висновком експерта від 26.06.2015 року №1063, під час дослідження трупа ОСОБА_10 у останнього виявлено тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного поранення із пошкодженням серця, що починається шкіряною раною передньої лівої поверхні середньої третини грудної клітки, розташованою на 142 см вгору від підошов стоп, на 46,5 см вгору від нижнього краю лобкового симфізу, на 4 см вліво від серединної лінії тулубу, розповсюджується у прямолінійний раньовий канал направленням спереду назад, довжиною близько 4,6 см. Забійна рана тильної поверхні п`ястно-фалангового суглобу 3-го пальця правої кісті, різана рана на долонній поверхні нігтьової фаланги 3-го пальця правої кісті, садна області правої брови з переходом в надбрівну область, на задньо-правій поверхні третини шиї, на задніх поверхнях місць проекції ліктьових суглобів, подряпини в проекції правої горизонтальної гілки нижньої щелепи.
Смерть ОСОБА_10 настала від одиночного колото-різаного поранення грудної клітини із ушкодженням серця, що ускладнилось гемоперикардом, що підкріплюється наявністю ушкоджень, результатами лабораторних методів досліджень, характерними для даного виду смерті морфологічними ознаками внутрішніх органів.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , посилається на ті обставини, що обвинувачена не бажала настання таких наслідків свого протиправного вчинку, а саме випадкового поранення потерпілого, що спричинило його смерть, про що вона і говорить у всіх своїх свідченнях. Вона вжила усіх необхідних заходів, щоб врятувати його. Пояснення свідка ОСОБА_11 , ґрунтуються на припущеннях а спростовуються висновком СМЕ. Посилання ОСОБА_8 на те, що вона, не бажаючи смерті ОСОБА_10 викликала швидку допомогу, суд , не маючи на те підстав, поставив під сумнів і не врахував при ухваленні вироку, що не відповідає обставинам кримінального провадження. Також, є припущенням суду те, що смерть потерпілого настала задовго до того, як ОСОБА_8 вжила заходів для відвернення наслідків необережного удару ножем, оскільки свідкові ОСОБА_11 , як на то він вказую, здалося, що труп потерпілого вже був холодним. Крім того, у висновку СМЕ №1063 вказано, що не виключається можливість нанесення травми потерпілому при обставинах, на які вказує ОСОБА_8 тобто, всі свідчення ОСОБА_8 підтверджуються матеріалами кримінального провадження, висновками СМЕ, а обвинуваченням ніяким чином не доведено умисел обвинуваченої на протиправне заподіяння смерті потерпілому.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, посилається на ті обставини, що при призначенні покарання ОСОБА_8 суд не в повній мірі врахував ступінь і характер суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, а саме те, що вказаний злочин відноситься до категорії особливо тяжких, направлених проти життя та здоров`я особи. Судом належним чином не вмотивовано застосування до обвинуваченої мінімального покарання, передбаченого санкцією ст.115 ч.1 КК України. суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_8 на момент скоєння злочину перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Також, судом не надано належну оцінку характеристиці особи обвинуваченої, яка ніде не працює. Не враховано також спосіб та знаряддя злочину, механізм спричинення тілесного ушкодження ножем у виді колото-різаного поранення із пошкодженням серця, тобто у життєво важливий орган людини.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_7 , кожен окремо, в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, підтримали викладені в апеляційній скарзі захисника вимоги, просили вирок суду скасувати та закрити провадження відносно обвинуваченої. У задоволенні апеляційної скарги прокурора просили відмовити.

Прокурор, в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора та призначити обвинуваченій ОСОБА_8 більш суворе покарання. У задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 просив відмовити.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи та в порядку підготовки до апеляційного розгляду прослухавши технічний запис судових засідань, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 та прокурора не підлягають задоволенню, а вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є вирок, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1КК України, відповідають обставинам справи та ґрунтуються на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

Судом першої інстанції справу розглянуто у межах пред`явленого обвинувачення.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що висновки суду, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, що суд дав неправильну юридичну оцінку зібраним в справі доказам, що суд безпідставно взяв до уваги одні докази і відхилив інші є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Судом в повній мірі досліджені зібрані в справі докази. У вироку суду міститься формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначено місце, час, спосіб вчинення та мотив злочину, наведено докази на яких ґрунтується висновок суду про винуватість ОСОБА_8 . Суд дав правильну юридичну оцінку зібраним в справі доказам.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала частково, пояснила, що дійсно зранку 03 червня 2015 року вона знаходилася за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_10 . Напередодні увечері у них була сварка і він її бив, а вранці коли вони сиділи за столом та розпивали горілку, що залишилася у них з вечора, він ухопив ніж з вікна та почав бити її по голові колодкою ножа, від чого вона впала на землю та втратила свідомість. Він її поливав водою та коли вона підіймалася з полу вона взяла ніж, який там лежав, з метою покласти його на стіл, однак в цей час ОСОБА_10 вхопив її руками за волосся та почав до себе притягувати, ніж вона тримала в руці, коли він її відпустив вона побачила на ньому кров. При цьому, ОСОБА_10 сказав, що вип`є ще п`ятдесят грам та поріже їй горло. Після цього вона побігла надвір там зустріла сусідку ОСОБА_12 , яку попросила викликати швидку допомогу, вона спочатку телефонувала, а потім вони разом побігли до лікарні, де та повідомила лікаря. Стверджує, що удар ножем ОСОБА_10 вона умисно не наносила, а тілесні ушкодження, що виявлені у ОСОБА_10 були спричинені випадково під час бійки, саме коли він тримав її голову за волосся та притягував до себе, а вона в цей час в руці тримала ніж. Вбивати його вона не хотіла.
Спростовуючи доводи обвинуваченої ОСОБА_8 , суд послався на докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, які є допустимими і підстав сумніватися у їх достовірності по справі колегія суддів не вбачає.

Винуватість обвинуваченої ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення доведена дослідженими та наведеними у вироку доказами, а саме:

- поясненнями потерпілого ОСОБА_13 , який пояснив суду, що ОСОБА_10 , доводиться йому батьком. Про те, що сталося, він дізнався 03.06.2015 року від дільничного, який йому зателефонував і повідомив про те, що обвинувачена зарізала його батька. Коли він приїхав, той вже був мертвий, до хати він не заходив, однак йому розповіли, що це зробила обвинувачена. Між його батьком і обвинуваченою були і раніше сварки в ході яких і він її бив і вона його декілька разів різала ножем, в зв`язку з чим він лікувався. Вони разом вживали спиртні напої;
- поясненнями свідка ОСОБА_14 , яка суду пояснила, що 03.06.2015 року вона йшла по вулиці та побачила свою сусідку ОСОБА_12 , яка бігла їй на зустріч. Вона їй сказала, що підрізали ОСОБА_10 та вона біжить до лікарні. Після чого вона побігла з нею. В лікарні вони покликали медсестру та разом з нею пішли до двору ОСОБА_10 . В цей час їм на зустріч йшла ОСОБА_8 , з нею особисто вона не розмовляла, однак бачила, як та щось розповідала медичному працівнику. Коли вони прийшли до будинку, всередину вона не заходила, однак з дверей бачила, що ОСОБА_10 сидів похилившись за столом, як сказав медпрацівник він вже був мертвий. ОСОБА_8 була в шоковому стані, в сльозах. Вона знала, що вони з ОСОБА_10 погано жили, часто сварилися та билися, разом вживали спиртні напої;
- поясненнями свідка ОСОБА_15 , яка суду пояснила, що вона працює в дільничній лікарні медсестрою. 03.06.2015 року до них надійшов виклик за місцем проживання ОСОБА_8 . Крім того, до лікарні прибігла ОСОБА_12 та ще одна жінка, які їй повідомили, що ОСОБА_10 підрізали, лікаря в цей час не було в селі і вона пішла на виклик сама, з метою надати невідкладну допомогу. По дорозі вони зустріли ОСОБА_8 , вона була в стані алкогольного сп`яніння, тому йшла не швидко. Вона їй розповіла, що посварилася з ОСОБА_10 та сказала йому, що піде від нього, на що він їй сказав, що жити більше не буде. Казала, що він сам себе вдарив ножем. Також казала, що можливо він ще живий. Коли вони прийшли до будинку, вона оглянувши ОСОБА_10 , який сидів схилившись за столом, при цьому в руці у нього був ніж, побачила, що він вже мертвий, так як в нього не було пульсу, він був холодний на дотик. На її думку він помер за півтори дві-години до того, як вона прийшла.
Колегія суддів вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_8 повною мірою доведена поясненнями потерпілого та свідків, які є послідовними та співпадають між собою. Крім того, допитуючи потерпілого та свідків, суд попередив їх про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України та надав можливість всім учасникам процесу задавати їм питання. Тому колегія суддів не знаходить підстав сумніватися в достовірності їх показів.

Пояснення вказаних свідків та потерпілого, надані ними з дотриманням вимог чинного КПК України, є послідовними та повністю узгоджуються між собою та щодо різних обставин справи, а суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що покази, які вони давали на досудовому слідстві та підтвердили в судовому засіданні правдиві, оскільки знаходяться у взаємозв`язку з іншими об`єктивними письмовими доказами по справі, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця події від 03.06.2015 року та протоколом огляду трупа від 03.06.2015 року зі схемою та фототаблицею до них, з яких чітко вказані місце вчинення кримінального правопорушення, з докладним описом обстановки будинку та трупа потерпілого ОСОБА_10 , що був виявлений під час огляду місця події (том 1 а.кп.49-52, 54-61);
- висновком судово-медичної експертизи №1063 від 26.06.2015 року, згідно якого, що при дослідженні трупа ОСОБА_10 на ньому виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення із пошкодженням серця, що починається шкіряною раною передньої лівої поверхні середньої третини грудної клітки, розташованою на 142 см вгору від підошов стоп, на 46,5 см вгору від нижнього краю лобкового симфізу, на 4 см вліво від серединної лінії тулубу, розповсюджується у прямолінійний раньовий канал направленням спереду назад, довжиною близько 4,6 см, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя). Також, виявлені: забійна рана тильної поверхні п`ястно-фалангового суглобу 3-го пальця правої кисті, різана рана на долонній поверхні нігтьової фаланги 3-го пальця правої кисті, садна області правої брови з переходом в надбрівну область, на задньо-правій поверхні верхньої третини шиї, на задніх поверхнях місць проекції ліктьових суглобів, подряпин в проекції правої горизонтальної гілки нижньої щелепи, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Колото-різане поранення грудної клітки із ушкодженням серця утворилося незадовго до настання смерті від поступової дії плоского клинкового предмета, що володіє колюче-ріжучими властивостями і має ширину клинка на протязі поринулої частини (близько 4,6 см.) не більше 13,4 мл., гостре лезо і «П» подібний обушок товщиною близько 1мм. Смерть ОСОБА_10 настала від одиночного колото-різаного поранення грудної клітини із ушкодженням серця, що ускладнилось гемоперикардом, що підкріплюється наявністю ушкоджень, результатами лабораторних методів досліджень, характерними для даного виду смерті морфологічними ознаками внутрішніх органів. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа етиловий спирт виявлено в концентрації 3,28 проміллє, що стосовно живих осіб може відповідати сильному алкогольному сп`янінню. (том 1 а.кп.63-65);
- висновком судової цитологічної експертизи №808 від 07.09.2015 року, з якого слідує, що на клинку ножа, що вилучений з місця події виявлена кров, що належить особі чоловічої генетичної статі, при цьому виходячи з її групової характеристики не виключається можливість її походження від потерпілого ОСОБА_10 (том 1 а.кп.70-71);
- додатковим висновком експерта №1063 від 26.06.2015 року, з якого слідує, що від моменту заподіяння колото-різаного поранення грудної клітки та настанням смерті ОСОБА_10 міг сплинути незначний проміжок часу, вимірюємий секундами, хвилинами. Смерть ОСОБА_10 могла настати орієнтовно за 4-6 годин до моменту огляду трупа на місці виявлення. Між заподіянням колото-різаного поранення грудної клітки та настанням смерті виявлено прямий причинний зв`язок. Від моменту заподіяння колото-різаного поранення грудної клітки та настанням смерті міг плинути незначний проміжок часу, вимірюємий секундами, хвилинами, під час якого не виключається можливість чинити активні дії. Напрямок раневого каналу вказаного ушкодження спереду назад. Напрямок каналу відповідає напрямку поступової дії травмуючого предмета. Різана рана долонної поверхні нігтьової фаланги 3-го пальця правої кисті може свідчити про спробу самозахисту шляхом утримування клинка колюче-ріжучого предмету (том 1 а.кп.76-77);
- висновком судово-криміналістичної експертизи №5-МК від 15.01.2016 року, з якого слідує, що збіг між основними морфологічними властивостями рани на клапті шкіри передньої лівої поверхні грудної клітки, вилученого з трупу ОСОБА_10 і експериментальних пошкоджень нанесених клинком представленого на експертизу ножа, вказують на можливість нанесення ним вказаного ушкодження (том 1 а.кп.117-121);
- висновком судово-імунологічної експертизи №179 від 04.09.2015 року, з якого слідує, що на наданих на експертизу рушнику білого кольору, коробці сірників та палітурці книги, вилучених в ході огляду місця події 03.06.2015 року в будинку АДРЕСА_1 , виявлені сліди крові, походження яких не виключається як від ОСОБА_10 так і ОСОБА_8 (том 1 а.кп.78-83);
- висновком судово-цитологічної експертизи №807 від 07.09.2015 року, з якого слідує, що в піднігтьовому вмісті правої руки трупа ОСОБА_10 наявність крові не встановлена, в піднігтьовому вмісті лівої руки трупа ОСОБА_10 встановлена наявність крові, походження якої за груповою характеристикою не виключається від ОСОБА_10 (том 1 а.кп.85-88);
- висновком судової дактилоскопічної експертизи №58/01-310 від 01.07.2015 року, з якого слідує, що два сліди пальців рук розмірами 17х22 мм та 13х14 мм на липких стрічках, що вилучені в ході огляду місця події 03.06.2015 року в будинку АДРЕСА_1 , залишені відповідно безіменним пальцем правої руки та вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_8 (том 1 а.кп.96-102).
Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що ОСОБА_8 , без достатніх на те доказів, було незаконно засуджено за ст.115 ч.1 КК України, на думку колегії суддів є необґрунтованими, та такими, що повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження, з яких видно, що події кримінального правопорушення, кримінальна відповідальність за яке передбачена чинним Кримінальним кодексом України та вина ОСОБА_8 у його скоєнні знайшли своє повне підтвердження в сукупності доказів, які в суді першої інстанції належним чином перевірено та оцінено, в тому числі з точки зору їх достовірності.

У відповідності з вимогами ст.374 КПК України, в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції проаналізувавши зібрані по справі докази обґрунтував правильність висновків щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено та навів мотиви, по яким не прийняв до уваги доводи сторони захисту щодо відсутності вини останньої, правильно кваліфікувавши дії обвинуваченої за ст.115 ч.1 КК України, за ознаками вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людини.

На думку колегії суддів, сукупності викладених у вироку доказів достатньо для того, щоб зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого їй злочину, навіть при не визнані останньою своєї вини.

Судом першої інстанції чітко встановлено склад злочину у тому числі його об`єктивну сторону. Колегія суддів звертає увагу на те, що ні з боку захисту, ні з боку обвинуваченої не було надано додаткових доказів, не було заявлено обґрунтованих клопотань про необхідність дослідження додаткових доказів як у суді першої інстанції, так і не надходило обґрунтованих клопотань про дослідження доказів у суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що безпідставними є вимоги апеляційної скарги захисника обвинуваченої про виправдання останньої за ст.115 ч.1 КК України та закриття кримінального провадження, з наступних підстав.

Пославшись на конкретні обставини кримінального провадження, суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що поведінка обвинуваченої ОСОБА_8 до вчинення злочину, під час його скоєння і після давала підстави визнати, що вона мала умисел саме на вбивство потерпілого.

Відповідно до ст.24 КК України та положень п.п.5, 10, 12, 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Фактичними обставинами кримінального провадження встановлено, що обвинувачена ОСОБА_8 здійснила ножем удар в життєво важливий орган потерпілого ОСОБА_10 в область грудної клітини, чим спричинила йому колото-різане поранення із пошкодженням серця. Вказаний факт не заперечувався ані самою обвинуваченою, ані її захисником.
Крім того, під час нанесення удару, потерпілий знаходився за столом в сидячому положенні, тобто в той час коли він не мав можливості в повній мірі чинити опір обвинуваченій і не застосовував по відношенню до неї будь яких активних дій.
Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції з приводу того, що нанесення удару ножем у життєво важливий орган, може свідчити лише про наявність у обвинуваченої умислу саме на вбивство ОСОБА_10 та вважає, що обвинувачена не могла не усвідомлювати особливо небезпечний характер таких дій і їх можливі наслідки у виді смерті потерпілого.
Також, слушними є посилання суду першої інстанції на той факт, що як слідує з показань свідка ОСОБА_15 , їй обвинувачена на той час розповіла про те, що ОСОБА_10 сам собі наніс тілесні ушкодження, що свідчить не про бажання допомогти ОСОБА_10 , а про те, що ОСОБА_8 прийняла всі можливі заходи для того, що в послідуючому мати змогу уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Крім того, згідно з матеріалами кримінального провадження ситуація, яка передувала вчиненню злочину, супроводжувалась сваркою між обвинуваченою та потерпілим напередодні увечері, під час якої він наносив їй побої. Зранку наступного дня, побої зі сторони потерпілого в її бік також, продовжувались. А тому, колегія суддів згодна з висновками суду першої інстанції з приводу того, що будучи озлобленою на потерпілого через її побиття, обвинувачена нанесла йому удар ножем у серце саме з умислом на спричинення смерті.
Виходячи з аналізу даних, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження колегія суддів приходить до висновку, що характер та послідовність дій обвинуваченої, її поведінка до, після та під час вчинення кримінального правопорушення, локалізація та тяжкість тілесного ушкодження у потерпілого, механізм його спричинення, знаряддя злочину, свідчать про те, що вона мала прямий умисел на позбавлення життя потерпілого та вчинила для цього всі необхідні дії, які були для неї завідомо такими, що потягнуть його смерть.

Також, оцінюючи суб`єктивну сторону складу злочину, суд, як видно з вироку, обґрунтовано послався на те, що обвинувачена ОСОБА_8 мала прямий умисел на позбавлення потерпілого життя, оскільки вона усвідомлювала суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачала і свідомо допускала настання його смерті. За таким ознаками суд правильно кваліфікував такі дії обвинуваченої за ч.1 ст.115 КК України.

Таким чином, підстав для того, що зробити висновок про те, що обвинуваченою ОСОБА_8 було нанесено потерпілому удар ножем в зв`язку з необережністю, як про це зазначено в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.

Також, є безпідставними доводи захисника ОСОБА_7 з приводу того, що суд невмотивовано не взяв до уваги пояснення обвинуваченої.

В цій частині колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає, що необхідно віднестися критично до пояснень обвинуваченої щодо не вчинення нею інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки вони не ґрунтується на досліджених під час судового слідства матеріалах кримінального правопорушення, та приходить до висновку, що не визнання нею вини, викликане лише бажанням обвинуваченої ухилитися від кримінальної відповідальності.

Що стосується доводів захисника з приводу того, що судом в підтвердження невинуватості ОСОБА_8 не було взято до уваги пояснення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , колегія суддів не погоджується з вказаними доводами, оскільки, відповідно до вимог ст.95 ч.4 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, вищевказані свідки не були допитані судом першої інстанції, а тому посилатися на їх пояснення у вироку, як на підтвердження, так і на спростування вини обвинуваченої, суд не мав права. Колегія суддів зауважує, що судом було прийнято всі необхідні міри для виклику в судові засідання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_16 (направлення викликів, повісток, оголошення неодноразових приводів), але свідки так і не з`явились для допиту з поважних причин.

Крім того, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було допущено будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які б вплинули на законність вироку, а тим більше, на доказаність вини обвинуваченої.

Отже, по справі відсутні будь-які дані, котрі були б підставою вважати , що при розгляді матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_8 мали місце грубі порушення вимог кримінального процесуального законодавства, які б стали підставою для скасування вироку суду.

Що стосується вимог апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_8 більш суворого покарання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Доводи викладені в апеляції прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання, не є обґрунтованими, так як призначене покарання обвинуваченій відповідає вимогам ст.65 КК України.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Як було встановлено колегією суддів, вимоги вказаної норми закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Як видно із вироку суду, при визначенні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який згідно ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 , суд врахував вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Також судом враховані дані про особу ОСОБА_8 , а саме те, що вона раніше не судима (том 1 а.кп.129), не працює, за місцем проживання характеризуються негативно (том 1 а.кп.132), на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (том 1 а.кп.131).

Крім того, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про необхідність прийняття до уваги особи самого потерпілого ОСОБА_10 , а саме перебування його в стані алкогольного сп`яніння та схильність його до насилля.

Таким чином, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції з приводу того, що вищезазначені обставини дають підстави вважати, що для виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_8 , їй необхідно призначити покарання у виді мінімального строку позбавлення волі.

В зв`язку з вищевикладеним, на думку колегії суддів, суд першої інстанції призначив обвинуваченій ОСОБА_8 покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів, тому законних підстав для призначення обвинуваченій більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 не підлягають задоволенню, а вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 та прокурора відмовити.

Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року відносно ОСОБА_8 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України залишити без змін.

Термін дії запобіжного заходу за даним кримінальним провадженням у виді домашнього арешту сплинув 11 листопада 2016 року та в подальшому не подовжувався.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4