Справа № 370/742/16-к
Провадження № 1-кп/369/323/17
УХВАЛА
Іменем України
28.03.2017 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000146 від 02.03.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Шаболтасівка Сосницького району Чернігівської області, українки, громадянки України, освіта вища, вдови, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України,-

встановив:
10.03.2017 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області з Апеляційного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000146 від 02.03.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Відповідно до супровідного листа Апеляційного суду Київської області № 370/742/16-к, № Е-7485/11-п/780/54/17 від 09.03.2017 року підсудність даного провадження визначена Києво-Святошинському районному суду Київської області.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважала за можливе призначити судовий розгляд на підставі зазначеного обвинувального акту.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні заперечив призначенню судового розгляду та подав скаргу-клопотання, в якій просив визнати протиправною діяльність прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 щодо вивчення стану законності стосовно реалізації органами місцевого самоврядування повноважень щодо розпорядження земельними ділянками та внесення за її результатами відомостей до ЄРДР; визнати протиправною бездіяльність прокурора ОСОБА_3 щодо не направлення матеріалів кримінального провадження № 0000146 від 02.03.2016 року органу досудового розслідування; визнати протиправною процесуальну діяльність прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000146 від 02.03.2016 року без внесення до ЄРДР даних про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.366 КК України, у тому числі повідомлення про підозру та зміну підозри ОСОБА_5 , а також складання обвинувального акту;визнати протиправною та скасувати постанову прокурора ОСОБА_3 від 25.03.2016 року про приєднання до провадження, як речових доказів, копій документів технічної документації для виготовлення актів на землю, розроблені за замовленням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; визнати протиправними дії слідчих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які вчиняли процесуальні дії без повноважень слідчого у даному кримінальному провадженні; повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він складений з порушенням вимог ст.291 КПК України, у зв`язку із допущеними вищевказаними порушеннями та невідповідністю реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України, оскільки до реєстру не внесені відомості щодо прийнятого рішення про приєднання речових доказів, про постанови про визначення прокурорів, допиту свідків.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечила задоволенню скарги-клопотання захисника, мотивуючи тим, що доводи захисника необґрунтовані, досудове розслідування проведено з дотриманням вимог закону, підстави для визнання протиправними дій прокурора та слідчих відсутні, також відсутні підстави для повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_5 прокурору.

Суд, вивчивши скаргу-клопотання захисника, заперечення прокурора, обвинувальний акт та додані до нього документи, вислухавши думку обвинуваченої, яка підтримала скаргу-клопотання захисника, заперечила призначенню судового розгляду, приходить до переконання про необхідність скаргу залишити без розгляду, клопотання задовольнити з наступних підстав.

У відповідності до ч.3 ст.303 КПК України під час підготовчого судового засідання можуть бути оскарженні рішення дії чи бездіяльність слідчого та прокурора, передбачені п.5 та п.6 ч.1 с.303 КПК України, а саме: рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки. Подана захисником скарга не відносяться до вказаних різновидів скарг.

Посилання захисника на порушення прокурором та слідчими процесуальних норм під час проведення досудового розслідування, як на підставу повернення обвинувального акту прокурору, є необґрунтованими, оскільки вказані порушення, на даній стадії судового провадження, не підтверджені доказами.

При цьому, у відповідності до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Аналіз положень п.13 ч.1 ст. 3, ст.20, ст.91,ст. 291 КПК України дає підстави стверджувати те, що обвинувачення у вчиненні злочину вважається сформульованим, якщо у ньому викладене твердження про вчинення особою діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України із викладенням у ньому ознак цього діяння, зазначених у диспозиції відповідної статті Особливої частини КК України і посиланням на обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному процесі. Тільки обвинувачення, яке є конкретним і зрозумілим для обвинуваченого вважається належно сформульованим і породжує відповідні наслідки, в тому числі необхідність та можливість захисту обвинуваченого від даного обвинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 9 жовтня 2008 року у справі Абрамян проти Росії в п.34 вказано, що «у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення»

Наведених вище вимог закону у обвинувальному акті при формулюванні щодо ОСОБА_5 обвинувачення у повній мірі не дотримано.

Так, обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, оскільки наведені у ньому висновки не містять деталізації, не є конкретними та зрозумілими.

Наведена неконкретність обвинувачення указує на відсутність факту належно сформульованого обвинувачення, що є порушенням п.5 ч.2 ст. 291 КПК України і підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

На думку суду, призначення судового розгляду із належно не сформульованим обвинуваченням буде указувати на порушення права обвинуваченого на захист і призведе до порушення положень ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод в частині розгляду справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи кримінального обвинувачення, оскільки лише належно сформульоване і конкретне обвинувачення може бути предметом розгляду у суді.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291,314,303,309 КПК України, суд,-

ухвалив:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 від 02.03.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України , повернути прокурору.

Скаргу захисника ОСОБА_4 подану у відповідності до ч.2 ст.303КПК України залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1