Справа №: 398/2593/16-к
провадження №: 1-кп/398/190/17
ВИРОК
Іменем України
"27" липня 2017 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження №0003229 від 16.11.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Чернігові, українця, громадянина України, неодруженого, працюючого інженером теплової інспекції комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради, маючого базову вищу освіту, проживає та зареєстрований у кв. АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , 15 листопада 2015 близько 07 години 05 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «GEELY EMGRAND», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у світлу пору поблизу будинку 21 по вулиці Героїв Сталінграду в місті Олександрія, Кіровоградської області, в напрямку від проспекту Соборного до вулиці Садової, грубо порушуючи вимоги п. п. 1.2, 10.1, та 11.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1360:

п. 1.2.В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху,

п. 11.3 Виїзд на смугу зустрічного руху можливий винятково для обгону й об`їзду перешкоди, при цьому водії зустрічного транспорту мають перевагу,

без нагальної потреби змінив напрямок свого руху, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в подальшому продовжив рух.

ОСОБА_7 , продовжуючи діяти в порушення п. 11.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1360, рухаючись по смузі зустрічного руху, проявляючи особисту неуважність та безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки руху, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, при цьому порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1360:

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну ..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху),

виявивши попереду себе велосипедиста, який рухався по своїй смузі руху у зустрічному для ОСОБА_7 напрямку, останній не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки та в порушення п.п. 12.1, 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1360:

12.1. Під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та керувати ним;

13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу;

13.3. Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху,

не вибравши безпечний боковий інтервал під час зустрічного роз`їзду, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У результаті зіткнення з велосипедистом автомобіль «GEELY EMGRAND», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 отримав механічні пошкодження, проте останній продовжив рух на пошкодженому автомобілі до мосту, розташованого в південно-східній частині міста Олександрія, та знаходився там до моменту виявлення працівниками поліції, чим грубо порушив вимоги п. 2.10 (а, б, в, г, ґ, д, е) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1360:

п. 2.10. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті г пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди).

Внаслідок дорожньо-транспортної події велосипедист ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи №102 від 11.03.2016, отримала тілесні ушкодження у вигляді: переломів 2, 4, 5 п`ясної кісток лівої кисті, основної фаланги 2-го пальця лівої кисті, лівої променевої кістки, відриву шилоподібного паростку лівої ліктьової кістки, підвивиху лівої стопи, які в комплексі відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу.

Дії ОСОБА_7 , суд кваліфікує як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 , 15 листопада 2015 близько 07 години 05 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «GEELY EMGRAND», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у світлу пору поблизу будинку 21 по вулиці Героїв Сталінграду в місті Олександрія, Кіровоградської області, в напрямку від проспекту Соборного до вулиці Садової, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.2, 10.1, та 11.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1360:

п. 1.2. в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

- п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху,

- п. 11.3 Виїзд на смугу зустрічного руху можливий винятково для обгону й об`їзду перешкоди, при цьому водії зустрічного транспорту мають перевагу,

без нагальної потреби змінив напрямок свого руху, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в подальшому продовжив рух.

ОСОБА_7 , продовжуючи діяти в порушення п. 11.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1360, рухаючись по смузі зустрічного руху, проявляючи особисту неуважність та безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки руху, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, при цьому порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1360:

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну ..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху),

виявивши попереду себе велосипедиста, який рухався по своїй смузі руху у зустрічному для ОСОБА_7 напрямку, останній не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки та в порушення п. п. 12.1, 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1360:

12.1. Під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та керувати ним;

13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу;

13.3. Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху,

не вибравши безпечний боковий інтервал під час зустрічного роз`їзду, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У результаті зіткнення з велосипедистом автомобіль «GEELY EMGRAND», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 отримав механічні пошкодження, проте останній продовжив рух на пошкодженому автомобілі до мосту, розташованого в південно-східній частині міста Олександрія, та знаходився там до моменту виявлення працівниками поліції, чим грубо порушив вимоги п. 2.10 (а, б, в, г, ґ, д, е) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1360:

п. 2.10. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті г пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди).

ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що своїми діями, пов`язаними з порушенням Правил дорожнього руху та вчиненням наїзду на велосипедиста ОСОБА_5 , поставив останню в небезпечний для життя стан, при цьому, маючи змогу допомогти їй, завідомо залишив потерпілу без допомоги і з місця пригоди втік, переховуючись з 07 години 05 хвилин до 10 години 50 хвилин 15.11.2016 року від правоохоронних органів.

Внаслідок дорожньо-транспортної події велосипедист ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи №102 від 11.03.2016 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді: переломів 2, 4, 5 п`ясної кісток лівої кисті, основної фаланги 2-го пальця лівої кисті, лівої променевої кістки, відриву шилоподібного паростку лівої ліктьової кістки, підвивиху лівої стопи, які в комплексі відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, тобто за ч. 1 ст. 135 КК України.

Обвинувачений вину в скоєні злочинів визнав частково, зокрема, визнав за ч. 1 ст. 286 КК України, а злочин передбачений ч. 1 ст. 135 КК України не визнав та надав з цього приводу показання в яких зазначив, що 15.11.2015 року їхав зі зміни, де працював, був дуже зморений та трохи заснув, а потім помітив велосипедиста та намагався уникнути удару. Удар прийшовся на дзеркало та потерпіла впала на зелену зону біля траси. Після транспортної події він був у стані шоку, тому від`їхав на пів кілометра, але повернутися не зміг, бо не заводився автомобіль. Обвинувачений пішов за допомогою механіка, щоб автомобіль завівся, а лише після цього пішов та пив горілку.

Потерпіла у судовому засіданні вказала, що 15.11.2015 року близько 07 години 00 хвилин їхала на велосипеді на роботу. Вона їхала по трасі, але транспорту не було, а потім вона побачила одну машину, яка рухалася на великій швидкості та їхала на неї. Після удару автомобіль розвернувся та поїхав у іншому напрямку. Біля шино монтажу були люди, які викликали швидку медичну допомогу та в лікарні їй зробили операцію та після операції її поклали в загальну палату, де інші пацієнти, побачивши її, кричали про прокурора та слідство. Обвинувачений та його рідні надавали кошти для лікування та потерпіла не заперечує, що було сплачено 58 300 грн. 94 коп.

Обставини вчинення ОСОБА_7 , порушення правил безпеки дорожнього руху, підтверджується протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події з фото таблицею від 15.11.2015 року. Оглянуто місце дорожньо-транспортної події: поблизу буд. 21 по вул. Героїв Сталінграду у м. Олександрії Кіровоградської області. Проїзна частина є горизонтальною ділянкою прямою в площі, тип покриття середньозернистий асфальтобетон. Дорожнє покриття загальною шириною 6,9 м., призначене для руху у двох напрямках. До проїзної частини примикають узбіччя: грунт, трав`яний покров, будівлі міського типу. Рух на даній ділянці не регулюється. У місці ДТП дорожні знаки відсутні. Умови освітленості на даній ділянці шляху: світлий час доби (арк. пр. 6-16).

Вищевказані показання обвинуваченого узгоджуються з іншими нижчевикладеними доказами, які були досліджені судом.

Актом освідування №3976 від 20.11.2015 року, встановлено, що в крові ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлений етиловий спирт в кількості 3,16 г/дм3 та не виявлені: метиловий, ізопропіловий, пропілів, ізобутиловий, бутиловий та ізоаміловий спирти (арк. пр. 22).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.07.2016 року за участі потерпілої ОСОБА_5 згідно якого встановлено, що 15.11.2015 року біля 07 години 00 хвилин у місті Олександрії по вул. Г. Сталінграду біля буд. №21: від вул. Садової до пр. Соборного. Потерпіла рухалася на велосипеді. Автомобіль, який швидко з`явився рухався їй на зустріч, тобто не у своєму напрямку після чого трапилася дорожньо-транспортна подія (арк. пр. 78-80).

У свою чергу висновком експерта №382 від 27.11.2015 року встановлено, що на момент експертного огляду та на момент ДТП, з технічної точки зору рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля «GEELY EMGRAND», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилися в працездатному стані (арк. пр. 50-55).

Як вбачається з висновку експерта №383 від 16.12.2015 року встановлено, що в умовах розглянутої події відбулося первинне контактування передньої лівої бічної частини кузова автомобіля «GEELY EMGRAND», реєстраційний номер НОМЕР_1 з елементами тіла людини, можливо лівою частиною велосипеда «Аіст» (арк. пр. 61-65).

Висновком експерта №1290 від 27.07.2016 року встановлено, що в розглянутій дорожній обстановці належні дії водія автомобіля «GEELY EMGRAND», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 , що мали бути спрямовані на забезпечення безпеки та можливість уникнення ДТП, регламентувалися вимогами пп. 1.2, 2.3 (б), 10.1, 12.1, 13.1 та 13.3 ПДР. У даній дорожній обстановці, рухаючись зі швидкістю, при якій можливо контролювати рух автомобіля (вимоги п. 12. 1 ПДР) та керуючись вимогами п.п . 10.1, 13.1 та 13.3 ПДР, тобто рухаючись в межах правої сторони проїзної частини, не здійснюючи маневру в напрямку смуги зустрічного руху та дотримуючись безпечного інтервалу між автомобілем «GEELY EMGRAND» та зустрічним велосипедистом при зустрічному роз`їзді, водій автомобіля «GEELY EMGRAND» ОСОБА_7 , в дорожній обстановці, що передувала ДТП, мав технічну можливість уникнути виїзду керованого ним автомобіля на смугу зустрічного руху і тим самим мав можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_5 (арк. пр. 82-87).

Показання потерпілої узгоджуються з висновком експерта №102 від 11.03.2015 року, яким встановлено, що у ОСОБА_5 , 1968 року народження маються тілесні ушкодження у вигляді: переломів 2, 4, 5 п`ясної кісток лівої кисті, основної фаланги 2-го пальця лівої кисті, лівої променевої кістки, відриву шилоподібного паростку лівої ліктьової кістки, підвивиху лівої стопи, які в комплексі відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу. Підвивиху лівої стопи. Вказане ушкодження могло виникнути від дії тупого твердого предмету (предметів), або в результаті підвертання стопи при ході та руках та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я на термін від 6 до 21 доби та за давністю не суперечать вказаному строку травми (арк. пр. 68-75).

У судовому засіданні сторона захисту вказує, що тілесні ушкодження потерпілою отримані середнього ступеню тяжкості та не є небезпечними для життя, у зв`язку з чим обов`язкова кваліфікуюча ознак, як небезпечний стан відсутня, тому за ч. 1 ст. 135 КК України обвинуваченого слід виправдати.

Позиція захисту щодо виправдання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 135 КК України, спростовуються зібрані по справі доказами, які є допустимими, достатніми і достовірними.

Судом враховано, що обвинувачений своєю неправомірною поведінкою, при виникненні небезпеки руху, як водій повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, останній ніяких заходів з попередження дорожньої транспортної події не прийняв, скоїв наїзд на потерпілу, чим спричинив останній тілесні ушкодження середнього ступеню, після чого залишив її в небезпечному для життя стані, та з місця пригоди зник.

Суд звертає увагу на обставини вчинення злочину, а саме те, що обвинувачений з метою уникнення відповідальності, залишив потерпілу в безпорадному стані та покинув місце події, залишивши автомобіль в кюветі.

П. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказує, що порушення особою правил безпеки дорожнього руху чи експлуатації транспорту, правил водіння або експлуатації машини і наступне залишення потерпілого від такого злочину без допомоги слід кваліфікувати за наявності до того підстав за сукупністю злочинів, передбачених відповідними частинами статей 286 чи 415 КК та відповідною частиною ст. 135 цього Кодексу.

Таким чином, відповідальність за сукупністю злочинів передбачених статтями 286 та 135 КК України настає для водія, який порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило тілесні ушкодження потерпілому, і завідомого залишив його без допомоги.

Аналізуючи сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи поведінку обвинуваченого, що передувала події, поведінку обвинуваченого після вчинення зазначених дій та з урахуванням можливості ним вжити заходів для надання допомоги потерпілій, суд приходить до висновку про вчинення ОСОБА_7 злочинів передбачених ч. 1 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України, тому суд ставиться до тверджень сторони захисту критично, бо вони не ґрунтується на матеріалах справи та спростовується доказами, дослідженими судом.

Таким чином, оцінюючи у сукупності всі досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що зібраними по справі доказами повністю підтверджується вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діянні і його дії правильно слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України.

Судом при розгляді справи був забезпечений принцип рівності сторін.

Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує, суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_7 злочинів та його особу. Судом враховано вік ОСОБА_7 , те, що він має постійне місце проживання, не одружений, на утриманні неповнолітніх або малолітніх дітей немає. За місцем проживання скарг та заяв на нього не надходило, характеризується позитивно, вчинив злочин вперше.

Обставин, що пом`якшують покарання активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

З урахуванням даних про особу, беручи до уваги ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів, характер допущених останнім порушень Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1360, часткове відшкодування шкоди, активне сприяння у розкритті злочину, вибачення перед потерпілою під час розгляду справи є підставою для застосування обвинуваченому ст. 75 та ст. 76 КК України з встановленням іспитового строку.

Так, відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті», з послідуючими змінами, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що необхідно обвинуваченого позбавити права керування транспортними засобами. Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та відповідатиме принципам законності, справедливості і індивідуалізації покарання.

Потерпілою заявлено позов, де вона просить стягнути з ОСОБА_7 на її користь 7 000 грн. 00 коп. відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн. 00 коп. відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою, щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Стаття 1167 ЦК України вказує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Моральна шкода, полягає в стражданнях, які потерпіла зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що моральна шкода заподіяна злочином, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь тяжкості, вимоги розумності і справедливості.

Суд дійшов висновку, що відшкодувати шкоду завдану здоров`ю, неможливо. Унікальні особливості здоров`я не завжди дають можливість повернутися в той стан, який був до медичного втручання. Така шкода є невиправною. Медична наука та практика вказує, що навіть трансплантація органів не дає стовідсоткового відновлення організму.

При ушкодженні здоров`я відшкодовується не тільки матеріальна шкода, а й моральна шкода.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд дійшов висновку, що глибина душевних страждань потерпілої полягає у спричинені їй протиправною поведінкою обвинуваченого ушкодження здоров`я, встановлення групи інвалідності та багаторічна реабілітація, які полягають у занепокоєні, страху та розпачу.

Оскільки потерпілій завдано моральної шкоди, тому суд дійшов висновку, що сума компенсації спричиненої моральної шкоди повинна складати 70 000 грн. 00 коп., так як саме така сума моральної шкоди є обґрунтованою і відповідає принципу розумності.

Однак потерпілою не надано доказів щодо вартості пошкоджених речей та велосипеду, тому підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальних збитків відсутні.

Крім того, прокурором Олександрійської місцевої прокуратури в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Олександрійська міська рада Кіровоградської області заявлено позовні вимоги в межах кримінального провадження про відшкодування витрат, пов`язаних зі стаціонарним лікуванням ОСОБА_5 у комунальному лікувально-профілактичному закладі «Міська лікарня №1», де просить стягнути з ОСОБА_7 на користь місцевого бюджету Олександрійської міської ради кошти у розмірі 12 444 грн. 70 коп., перерахувавши кошти на р/р 7792 у ГУДКСУ в Кіровоградській області, МФО 823016.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралася.

Процесуальні витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 366-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

- за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) грн. 00 коп.

Відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позовної вимоги щодо відшкодування матеріальних збитків.

Позовні вимоги прокурора задовлити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Олександрійської міської ради Кіровоградської області в рахунок місцевого бюджету кошти за лікування у розмірі 12 444 (дванадцять тисяч чотириста сорок чотири) грн. 70 коп., перерахувавши на р/р 7792 у ГУДКСУ в Кіровоградській області, МФО 823016.

Речові докази: автомобіль «GEELY EMGRAND», державний номерний знак НОМЕР_1 переданий на зберігання ОСОБА_7 залишити йому в користування; велосипед «Аїст», пошкоджений фрагмент лівого дзеркала автомобіля «GEELY EMGRAND», державний номерний знак НОМЕР_1 - які передані на зберігання до кімнати речових доказів Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області знищити.

Матеріали кримінального провадження №0003229 від 16.11.2015 року залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням з обвинувальним актом.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області, через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_8 НЕРОДА