Справа № 605/435/16-к
ВИРОК
Іменем України
"08" лютого 2017 р. Підгаєцький районний суд
Тернопільської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Підгайці кримінальне провадження №605/435/16-к про обвинувачення

ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки
с. Носів Бережанського району Тернопільської
області, українки, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою,не працюючої, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.191 КК України, -
Згідно договору про повну матеріальну відповідальність від 03 січня 2012 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , яка працювала продавцем магазину, що знаходиться за адресою: с. Затурин Підгаєцького району Тернопільської області, остання приймає на себе повну матеріальну відповідальність за всі передані їй роботодавцем товарно-матеріальні цінності, а також за ті товарно-матеріальні цінності та кошти, що будуть надходити їй протягом усього терміну дії даного договору.
У період часу з 03 січня 2012 року по 27 жовтня 2012 року, точної дати під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, у обвинуваченої, яка перебувала на посаді продавця магазину, який знаходиться в с. Затурин Підгаєцького району Тернопільської області та належить потерпілій, будучи матеріально відповідальною особою, виник злочинний умисел направлений на розтрату товарно-матеріальних цінностей останньої, які були їй ввірені та перебували у її віданні.
Крім цього, у період часу з 01 липня 2013 року по 02 серпня 2014 року, точної дати під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, у ОСОБА_6 , яка попередньо вчинила злочин, передбачений ч.1 ст. 191 КК України і перебувала на посаді продавця магазину, який знаходиться в с. Затурин Підгаєцького району Тернопільської області та належить потерпілій ОСОБА_4 , будучи матеріально відповідальною особою,виник злочинний умисел направлений на розтрату товарно матеріальних цінностей останньої, якібулиїй ввірені та перебували у її віданні.
Реалізуючи свій злочинний намір, у період часу з 01 липня 2013 року по 02 серпня 2014 року обвинувачена, будучи продавцем магазину та матеріально відповідальною особою, перебуваючи на робочому місці у
приміщенні магазину, що розташований за адресою: с. Затурин Підгаєцького
Окрім цього, у період часу з 03 серпня 2014 року по 02 лютого 2015 року, точної дати під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, у обвинуваченої, яка будучи матеріально відповідальною особою, перебуваючи на посаді продавця магазину, який знаходиться в с. Затурин Підгаєцького району Тернопільської області та належить потерпілій ОСОБА_4 , виник злочинний умисел направлений на розтрату товарно-матеріальних цінностей останньої, які були їй ввірені та перебували у її віданні.
Крім того, у період часу з 03 лютого 2015 року по 26 серпня 2015 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, у обвинуваченої ОСОБА_6 , яка будучи матеріально відповідальною особою та перебувала на посаді продавця магазину, який знаходиться в с. Затурин Підгаєцького району Тернопільської області та належить потерпілій ОСОБА_4 , виник злочинний умисел направлений на розтрату товарно-матеріальних цінностей останньої, які були їй ввірені та перебували у її віданні.
Суд, об`єктивно оцінивши усі зібрані докази у їх сукупності та перевіривши їх у судовому засіданні, прийшов до переконання про доведеність вини обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.191 КК України.
В цьому суд переконали слідуючі докази.
Представник потерпілої ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що він із потерпілою повністю погоджуються зі всіма зібраними під час досудового розслідування та судового розгляду доказами, що підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, однак вони вважають, що часткове відшкодування обвинуваченою збитків не може враховуватись, як пом`якшуюча її вину обставина, а також, що умовне покарання ОСОБА_6 не може сприяти тому, що остання в повному обсязі відшкодує завдані збитки потерпілій.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що вона з серпня по жовтень 2015 року працювала у потерпілої продавцем в магазині на час перебування обвинуваченої у відпустці. Коли вона прийшла на роботу та йшла з роботи, то проводилась інвентаризація товаро-матеріальних цінностей, при цьому коли вона звільнялась з посади продавця, так як з відпустки виходила ОСОБА_6 , то у неї за результатами проведеної інвентаризації недостачі не було. Вона не давала людям товар у борг. В жовтні 2015 року у вказаний магазин прийшла працювати продавцем її мати ОСОБА_9 , яка працювала там приблизно до лютого 2016 року. Зі слів односельчан їй відомо, що в обвинуваченої за час її роботи продавцем у магазині, є заборгованість перед потерпілою.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що коли її дочка ОСОБА_8 в серпні 2015 року йшла працювати продавцем у магазин потерпілої, на час відпустки обвинуваченої, то при проведенні ревізії у магазині були присутні: обвинувачена, потерпіла, вона та її дочка. Стосовно недостачі у вказаному магазині товаро-матеріальних цінностей, їй нічого не відомо.
З жовтня 2015 року по лютий 2016 року вона теж працювала у даному магазині продавцем, при цьому вела облік людей, яким давала в борг товар. За борги обвинуваченої їй взагалі нічого не відомо. Такого, щоб ті люди, яким обвинувачена давала у борг товар, віддавали гроші їй, не було.
Трудовим договором між працівником і фізичною особою від 03 січня 2012 року, підтверджується той факт, що обвинувачена ОСОБА_6 з вищезазначеної дати і по 17 грудня 2015 року перебувала у трудових відносинах із фізичною особою підприємцем потерпілою ОСОБА_4 , працюючи у неї продавцем.
Між вказаними особами 03 січня 2012 року також було укладено договір про повну матеріальну відповідальність.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, про доведеність кримінальних правопорушень вчинених ОСОБА_6 , дії якої слід кваліфікувати за ч.ч.1, 3 ст.191 КК України, тобто розтрата чужого майна, яке було ввірене особі та перебувало у її віданні, а також ті ж самі дії вчинені повторно.
При призначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, її особу, а також вважає, що їй слід призначити покарання у виді позбавлення волі.
Крім цього, суд враховуючи пом`якшуючі її відповідальність обставини, що злочин нею вчинений вперше, вину визнала повністю, щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, частково відшкодувала завдані збитки, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, вважає за доцільне застосувати ст.75 КК України, так як виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням.
Обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_6 органом досудового розслідування та судом не встановлено.
Крім показів самої потерпілої, завдані їй матеріальні збитки, підтверджуються також їх визнанням обвинуваченою та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368-371 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.191 КК України і призначити їй покарання :
- за ч.1 ст. 191 КК України 2 роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на 1 рік;
- за ч.3 ст.191 КК України 3 роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на 2 роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на 2 роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на засуджену ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути на користь держави із обвинуваченої ОСОБА_6 процесуальні витрати на залучення експертів по проведенню судово-почеркознавчої експертизи №1.1-219/16 від 29 червня 2016 року в сумі 1320,60 грн. та судово-бухгалтерської експертизи №6-411/16 від 29 липня 2016 року в сумі 1100,50 грн.
Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської
області через Підгаєцький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченій. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий: ОСОБА_1