Справа № 461/1853/17
Провадження № 1-кс/461/1665/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.04.2017 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_5 на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_6 щодо неповернення тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернулася в суд зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_6 щодо неповернення тимчасово вилученого майна, покликаючись на те, що під час проведення обшуку у неї було вилучено майно. Стверджує, що оскільки слідчим не було подано клопотання про арешт вилученого під час обшуку майна, таке вважається тимчасово вилученим, а відтак має бути повернуто власнику. Просить суд повернути їй майно вилучене 01 березня 2017 року на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова у справі №461/1313/17 (Провадження №1-кс/461/1182/17).

ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала подану скаргу з підстав викладених у її змісті.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні заперечили проти задоволення скарги, оскільки вилучене під час обшуку майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та арештоване на підстав ухвали слідчого судді.
Заслухавши пояснення свідка, слідчого, та думку прокурора, дослідивши скаргу з доданими до неї документами, клопотання про проведення обшуку №461/1313/17 (Провадження №1-кс/461/1182/17), приходжу до наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частинами 1, 2 ст.168 КПК України передбачено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова у справі №461/1313/17 (Провадження №1-кс/461/1182/17) від 21.02.2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_6 про проведення обшуку. Вирішено надати останньому дозвіл на проведення обшуку в житлових та нежитлових приміщеннях, незалежно від їх призначення і правового статусу, які знаходяться за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , з метою виявлення, фіксації та вилучення речей та документів (ПЕОМ, планшетів, ноутбуків, фото та відеотехніки, флеш накопичувачів, квитанцій, чеків, ознайомчих листів, записників, печаток, інших носіїв інформації), які містять інформацію, що має відношення до обставин кримінального провадження.

Крім того, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 02.03.2017 року на майно ОСОБА_5 накладено арешт (а.с. 9-10), а відтак, покликання свідка ОСОБА_5 на те, що слідчим не було подано клопотання про арешт вилученого під час обшуку майна, не відповідає фактичним обставинам справи.

Поряд з тим, при вирішення вказаної скарги, суд бере до уваги правову позицію викладену в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», зокрема п.1.2 відповідно до якого, слідчим суддям необхідно ретельно оцінювати підстави віднесення певного майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні ст. 167 КПК, оскільки вони залежать від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування.

Зокрема, такий порядок регламентовано положеннями п. 6 ч. 2 ст. 235 та ст. 236 КПК, згідно з якими ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук. Обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. На підставі ч. 7 ст. 236 КПК при обшуку слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як встановлено у судовому засіданні, майно, яке було вилучено у ОСОБА_7 під час обшуку, було включено до відповідного переліку, передбаченого в ухвалі слідчого судді, а відтак вилучення майна, відповідає передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК ознакам, тому такий спосіб не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку ч. 5 ст. 171 КПК.

З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що вказане майно та речі вилучені у ОСОБА_7 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні на які крім того, ухвалою слідчого судді накладено арешт, слідчим та прокурором у судовому засіданні доведено відсутність підстав для їх повернення, приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_5 на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_6 щодо неповернення тимчасово вилученого майна, відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1