Провадження №1-кп/748/137/17
Єдиний унікальний № 748/744/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2017 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 10 лютого 2017 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корюківка Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має двох неповнолітніх дітей, працюючого технічним працівником ПАТ " Корюківська фабрика технічних паперів", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України,

Сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», наказу командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) № 56 від 21.03.2014, старшого солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого звукометриста оператора обслуги взводу звукометричної розвідки батареї управління та артилерійської розвідки цієї ж частини.
Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, що включає в себе військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Військовослужбовець за призовом під час мобілізації на особливий період старший солдат ОСОБА_3 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби, упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, направленим на самовільне залишення військової частини та місця служби без поважних причин 16 вересня 2014 року незаконно припинив виконувати свій конституційним обов`язком по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, 09 жовтня 2014 року повернувшись у розташування військової частини в АДРЕСА_2 приступив до виконання обов`язків військової служби. 18 березня 2015 року відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 56 ОСОБА_3 було звільнено з військової служби у запас.
Так, ОСОБА_3 був відсутній у розташуванні військової частини НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 та не виконував обов`язки з військової служби у період з 16 вересня 2014 року по 09 жовтня 2014 року, перебуваючи за місцем проживання в м. Корюківка Чернігівської області.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, пдтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті. Щиро розкаявся у вчиненому.
Згідно з вимогами ст. 349 ч.3 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального провадження та вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченого, що виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин тривалістю понад десять днів, але не більше одного місяця органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 407 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття, визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено. Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, повне визнання вини, молодий вік, вчинення злочину вперше, наявність утриманців, те, що обвинувачений працює, має стабільний дохід, обставини, за яких обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку про можливість призначення покарання у виді штрафу.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався, підстав для його обрання до вступу вироку в законну силу відсутні.
Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України та призначити йому покарання за цей злочин у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуюча ОСОБА_1