Провадження № 1-кп/643/445/17
Справа № 643/1488/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.03.2017 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілої ОСОБА_4

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000555 від 25.01.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Харків, громадянина України, освіта середня, розлученого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, не працюючого, інваліда третьої групи, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , 25.01.2017, приблизно о 10.30 год., знаходячись в кіоску «Кулінічі», який знаходиться на зупинці міського транспорту, за адресою: м.Харків, пр. Ювілейний, 49/8, побачив як раніше не знайома неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кладе свій мобільний телефон в праву кишеню куртки. Діючи за раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливого мотиву, вирішив викрасти вищевказаний мобільний телефон. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 непомітно підійшов та став позаду неповнолітньої ОСОБА_5 та правою рукою витягнув з правої кишені останньої мобільний телефон «MEIZU» M3-note в чохлі рожевого кольору, загальною вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 35 від 26.01.2017 4200 гривень. Після чого, ОСОБА_6 викрадений мобільний телефон поклав до себе в правий карман куртки та вийшов з кіоску «Кулінічі», розташованого за адресою: м.Харків, пр.Ювілейний, 49/8.

Однак розпорядитися викраденим майном не зміг, тобто злочин не довів до кінця, з причин, що не залежали від його волі, так як вийшовши з вищевказаного кіоску «Кулінічі» він був зупинений працівниками поліції.

Таким чином ОСОБА_6 намагався спричинити потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4200 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановленим як досудовим розслідуванням, так і судовим розглядом.

За таких обставин, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 показала, що 25 січня 2017 року, приблизно о 10.30 годині, поверталася зі своїм класом з екскурсії та зайшли до кіоску «Кулінічі». В правому кармані куртки у неї знаходився мобільний телефон «MEIZU» M3-note в рожевому чохлі, який
вона притримувала рукою, та відчула, що телефон зник з карману. Вона вийшла на вулицю та почала питати у перехожих чи не бачили вони чоловіка з її телефоном. Одним з перехожих виявився поліцейський і він став переслідувати чоловіка, який поспіхом йшов від кіоску. Цього чоловіка наздогнали і в нього вилучили телефон, належний потерпілій. Чоловіком, яким викрав у неї телефон, виявився ОСОБА_6 . Викрадений телефон потерпілій повернули під час досудового слідства.
Судом дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікуються як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка). При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд приймає до уваги ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його скоєння, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, його відношення до скоєного правопорушення, та данні про його особистість.

Кримінальне правопорушення, що вчинив обвинувачений, відповідно до ст.12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачений раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, не працює, є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням, має постійне місце мешкання. На обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Згідно з повідомленням КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» від 26.01.2017 р. № 548, ОСОБА_6 перебуває на диспансерному обліку з 10.2013 року з діагнозом: синдром залежності від опіоїдів.

Відповідно до ст.66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено. При вирішенні питання про вид та міру покарання, суд враховує характер та ступень тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, данні про його особистість, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, та вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливо без ізоляції від суспільства, а тому, призначаючи йому покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України з застосуванням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Судових витрат не має. Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід суд не обирає, оскільки останній не був обраний обвинуваченому в ході досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 (один) рік.

Згідно з п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази мобільний телефон «MEIZU» M3-note в чохлі рожевого кольору, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , залишити у її володінні.

Вирок може бути оскаржений через Московський районний суд м. Харкова до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Прокурору та засудженому копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1