Провадження № 1/635/10/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретар судових засідань ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозова Кегичівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 07 жовтня 2009 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ст. ст. 187 ч.2, 69 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 07 грудня 2011 року умовно-достроково на 2 роки 4 місяці 24 дня,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 04 липня 2012 року о 00-30 годині, знаходячись на території продуктового ринку, розташованого по вул. Леонівській в м. Мерефа Харківського району Харківської області, поблизу ж/д станції «Мерефа», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, групою осіб за попередньою змовою з ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, із корисних мотивів, шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи спільно, по черзі нанесли потерпілому ОСОБА_10 декілька ударів в область голови, заподівши останньому фізичний біль. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, подавивши будь-який опір з боку потерпілого внаслідок застосовного насильства, відкрито викрали із сумки належне потерпілому ОСОБА_10 майно, а саме: гаманець чорного кольору із шкірозамінника вартістю 48 гривень, з грошовими коштами в сумі 120 гривень, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 168,00 гривень.
Допитаний під час судового розгляду підсудний ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину винним себе не визнав та пояснив, що 03 липня 2012 року близько 22 години перебував разом із братом ОСОБА_9 в кафе, що розташоване поблизу ж/д станції «Мерефа». До них підійшов раніше йому знайомий ОСОБА_8 , який запропонував заробити гроші шляхом відкритого викрадення чужого майна. Його брат погодився на пропозицію ОСОБА_8 . Він почав відмовляти ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від вчинення злочину, проте останні його не послухали та вийшли із кафе. Він вийшов за ними. Всю дорогу він намагався словесно їх зупинити. На ринку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підійшли до чоловіка, який сидів на прилавку та почали наносити йому удари. Він кричав їм, щоб вони припинили свої протиправні дії, проте останні не реагували. Тоді він почав відтягувати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від потерпілого. Після того як ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заволоділи майном потерпілого, вони побігли з місця злочину. Він побіг за ними.

Незважаючи на невизнання винуватості підсудним ОСОБА_7 , його винуватість у фактично скоєному повністю доводиться сукупністю досліджених під час судового розгляду наступних доказів:

показаннями ОСОБА_7 , даними ним під час досудового слідства і оголошеними в судовому засіданні, де він був допитаний як підозрюваний про те, що 03 липня 2012 року ввечері він разом із братом ОСОБА_9 вживав пиво в кафе, що розташоване по вул. Леонівській в м. Мерефа Харківського району Харківської області. До них підійшов ОСОБА_8 , який запропонував кого-небудь пограбувати, на що він та його брат погодились. Вони разом вийшли із кафе та направилися в бік ж/д вокзалу. Проходячи по території ринку ОСОБА_8 показав на потерпілого, який сидів на прилавку, прикривши обличчя руками, та зазначив, що саме його майном вони заволодіють. Коли вони підійшли до потерпілого, останній підняв голову і в цей момент він наніс йому один удар по щоці та відійшов у бік. Оскільки потерпілий не очікував удару, він нахилився в бік, проте не впав. Більше він ударів потерпілому не наносив. В подальшому удари почав наносити ОСОБА_8 , який наніс потерпілому декілька ударів руками та ногами по обличчю, тулубу, ногам та рукам. Потерпілий впав в нижній відділ прилавку, проте це не зупинило ОСОБА_8 та він продовжив наносити удари потерпілому по різним частинам тіла. Після того як потерпілий перестав чинити опір, його брат ОСОБА_9 притримав потерпілого, а ОСОБА_8 почав оглядати кармани потерпілого. Оглянувши одяг, із карману правої штанини потерпілого ОСОБА_8 дістав гаманець. В гаманці знаходилась сума 40 гривень, а саме дві купюри номіналом по 20 гривень. Вони вирішили витратити цю суму на придбання пива. В кафе ОСОБА_8 достав гаманець та придбав їм по пляшці пива. Гаманець ОСОБА_8 залишив собі.

/т.1 а.с.29-30/

Змістом протоколу відтворення обстановки і обставин події від 16 липня 2012 року. При виконанні вказаної слідчої дії ОСОБА_7 на місці події- на території продуктового ринку, розташованого по вул. Леонівській в м. Мерефа Харківського району Харківської області, поблизу ж/д станції «Мерефа», показав та розповів про обставини, за яких він спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відкрито заволодів майном потерпілого. При цьому показав як він наніс один удар потерпілому ОСОБА_10 та пояснив, що також один удар потерпілому наніс його брат ОСОБА_9 , в подальшому удари потерпілому наносив ОСОБА_8 . Після того як потерпілий перестав чинити опір, його брат ОСОБА_9 притримав потерпілого, а ОСОБА_8 почав оглядати кармани потерпілого. Оглянувши одяг, ОСОБА_8 у правому кармані виявив гаманець, в якому знаходились грошові кошти. Вони забрали гаманець та направилася до кафе ПП «Колодяжний», де продовжили вживати пиво.

/т.1 а.с. 61-70/

Показаннями ОСОБА_7 як обвинуваченого 16 липня 2012 року, якими він підтвердив раніше надані показання. /т.2 а.с. 60-61/

Вказані показання ОСОБА_7 узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_10 , даними ним під час досудового слідства, та іншими доказами, які були досліджені під час судового розгляду, тому суд визнає їх достовірними. Обставин, які б давали підстави вважати ці показання ОСОБА_7 такими, що здобуті незаконним шляхом, не встановлено.

Показаннями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 в тій частині, що 03 липня 2012 року ввечері прибув на ж/д станцію «Мерефа», що розташована по вул.Леонівській в м. Мерефа Харківського району Харківської області, з метою пересадки на електричку сполученням «Харків-Лозова». Оскільки в нього ще залишався час до прибуття електрички, він присів на лаву на ринку, що розташований біля ж/д вокзалу. В цей час до нього підійшло троє людей та почали наносити йому удари. Спочатку нанесли удар в область носу, потім пару ударів в обличчя та по потилиці. Він попитався встати, йому натягнули кофту на обличчя та продовжували наносити удари. Обличчя людей він не бачив. Припускає, що удари наносили два чоловіка, оскільки якби удари наносили три особи, він би це відчув. Також припускає, що в цей час третій чоловік дивився його сумку, оскільки він почув звук змійки на сумці, яку відкривали. Під час нанесення йому ударів, вказані особи між собою не спілкувалися. Після того як ці особи зникли з місця злочину, він побачив, що його сумка відкрита, речі розкидані, з бокового карману сумки зник гаманець з грошима.

оголошеними в судовому засіданні показаннями потерпілого проте, що 03 липня 2012 року приблизно о 22-40 годині прибув на ж/д станцію «Мерефа», що розташована по вул.Леонівській в м. Мерефа Харківського району Харківської області, з метою пересадки на електричку сполученням «Харків-Лозова» з часом прибуття на станцію приблизно о 00-50 годині. Оскільки в нього ще залишався час до прибуття електрички, він вирішив зайти у кафе, що розташоване по вул. Леонівській в м. Мерефа, поблизу ж/д вокзалу, придбати пиво. В приміщення кафе він зайшов приблизно о 23-00 годині, та знаходився там біля п`яти хвилин, після чого з придбаним пивом направився на територію Мереф`янського комунального ринку. Він присів на лаву, що розташована у другому ряду лотків відносно дороги та напроти приміщення «Перукарня» та почав розмовляти по мобільному телефону. Під час розмови він наклонився у перед та задрімав. Через деякий час він відчув удар в потиличну частину, спробував встати, проте слідом отримав ще один удар в область носу. Далі хтось із хлопців завалив його та почав наносити удари по різним частинам тіла, а він у свою чергу закривав обличчя руками. Судячи по голосах, було три-чотири людини, один стояв на відстані декілька метрів від нього. Після того, як хлопці припинили його бити, хтось із них почав його утримувати, не дозволяючи встати, а хтось перевіряв його кармани. Через декілька хвилин він голосно крикнув і хлопці втекли. Після того як він підвівся з землі та почав оглядатися по бокам, він побачив, що його дорожня сумка відкрита, речі, що знаходились в ній, витягнуті. Також він помітив, що відсутній гаманець с грошовими коштами в сумі 120 гривень./т.1 а.с.19-20/

В основу вироку суд кладе послідовні показання потерпілого ОСОБА_10 під час досудового слідства, та в суді під час допиту 23 червня 2016 року в частині відкритого викрадення його майна трьома особами, які об`єктивно підтверджуються іншими перевіреними доказами, - показаннями ОСОБА_7 , допитаного як підозрюваного та як обвинуваченого, протоколами очних ставок та протоколами відтворення обстановки та обставин події, що свідчить про достовірність таких показів.
Вказані показання потерпілого під час досудового слідства, так і в судовому засіданні не містять суперечностей щодо міста, часу, способу викрадення майна, застосування до потерпілого насильства, яке не є небезпечним для його життя чи здоров`я,кількості осіб, які вчинили вказаний злочин, майна, яким вони заволоділи, і тому суд вважає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування.

При цьому суд не приймає показання потерпілого ОСОБА_11 , дані під час додаткового допиту в суді, зокрема, в тій частині, що одна із осіб не приймала участь у відкритому заволодінні його майном, а навпаки намагався відтягнути від нього двох інших осіб, які наносили йому удари, тим самим припинити їх злочинні дії, та оцінює як такі, що дані з метою допомогти ОСОБА_7 уникнути відповідальності за скоєне, оскільки вони спростовуються раніше наданими показаннями потерпілого в суді та під час досудового слідства. Зокрема, під час очної ставки із ОСОБА_7 , потерпілий підтвердив показання останнього щодо обставин заволодіння належним йому майном, при цьому показав, що голос ОСОБА_7 схожий на голос одного з чоловіків, що вчинили відносно нього злочин, підстав для обумовлювати останнього у нього немає. При цьому, в протоколі очної ставки потерпілим власноручно зазначено, що показання з його слів записані вірно, ним прочитані, зауважень та доповнень останній не має.
При цьому, суд не приймає пояснення потерпілого в тій частині, що він не повідомив під час досудового слідства, що один із чоловіків намагався припинити протиправні дії інших двох осіб, оскільки слідчий із зазначених обставин його не допитував, а в суді при допиті 23 червня 2016 року він спочатку не згадав про них, оскільки зазначені обставини при даних обставинах є суттєвими і вважати, що потерпілий не повідомив їх із вказаних вище причин підстав немає.
Що стосується пояснень потерпілого в тій частині, що він не знайомився зі змістом протоколів слідчих дій, то вони спростовуються власноручними написами потерпілого, що показання з його слів записані вірно, ним прочитані, зауважень та доповнень останній не має.
В сукупності вказані обставини свідчать про те, що зміна показань потерпілим має на меті допомогти ОСОБА_7 уникнути відповідальності за вчинений злочин.
Вина підсудного ОСОБА_7 також підтверджується змістом протоколу очної ставки між підозрюваним ОСОБА_9 за участю захисника ОСОБА_12 , та потерпілим ОСОБА_10 /т. 1 а.с.33-34/
Змістом протоколу очної ставки між підозрюваним ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_10 від 05 липня 2012 року, з якого вбачається, що останні підтвердили обставини, за яких було вчинено відкрите заволодіння майном. /т. 1 а.с.35-36/
Змістом протоколу очної ставки між підозрюваним ОСОБА_9 за участю захисника ОСОБА_12 , та підозрюваним ОСОБА_7 від 05 липня 2012 року, з якого вбачається, що останні підтвердили обставини вчиненого відкритого заволодіння майном /т. 1 а.с.37-38/
Змістом протоколу очної ставки між підозрюваним ОСОБА_9 за участю захисника ОСОБА_12 , та підозрюваним ОСОБА_8 від 06 липня 2012 року, з якого вбачається, що останні підтвердили обставини вчиненого відкритого заволодіння майном, зокрема, ОСОБА_8 зазначив, що в гаманці потерпілого знаходились грошові кошти в розмірі 120 гривень, проте він повідомив ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про суму лише в 40 гривень, які в подальшому були витрачені ними на придбання пива. /т. 1 а.с.43-44/
Змістом протоколу очної ставки між підозрюваним ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_8 від 06 липня 2012 року, з якого вбачається, що останні підтвердили обставини вчиненого відкритого заволодіння майном, зокрема, ОСОБА_8 зазначив, що в гаманці потерпілого знаходились грошові кошти в розмірі 120 гривень, проте він повідомив ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про суму лише в 40 гривень, які були витрачені ними на придбання пива. /т.1 а.с. 45-47/
Змістом протоколу очної ставки між підозрюваними ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 14 липня 2012 року. /т.2 а.с. 21-23/
Змістом протоколу відтворення обстановки і обставин події від 09 липня 2012 року. При виконанні вказаної слідчої дії ОСОБА_8 на місці події- на території продуктового ринку, розташованого по вул. Леонівській в м. Мерефа Харківського району Харківської області, поблизу ж/д станції «Мерефа», показав та розповів про обставини, за яких він спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_9 відкрито заволодів майном потерпілого, а саме гаманцем з грошовими коштами в сумі 120 гривень. /т.1 а.с. 51-58/
Висновком товарознавчої експертизи № 104 від 14 липня 2012 року, згідно якого вартість гаманця з шкірозамінника чорного кольору, становить 48 гривень.
Вироком Харківського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2012 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 304, 71 КК України до 4 років позбавлення волі; ОСОБА_9 засуджений за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки. Вирок набрав законної сили 11 листопада 2012 року.

За наведених обставин, суд знаходить доведеною вину підсудного ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, і його дії підлягають кваліфікації за ч.2 ст. 186 КК України.

При цьому, суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду та вважає їх неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені під час судового розгляду.

Суд враховує, що підозрюваний під час судового розгляду давав нестабільні показання, змінював їх. Зокрема, після допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , підсудний зазначав, що намагався словесно припинити протиправні дії останніх, у нього була можливість зупинити брата, відтягнувши його від потерпілого, проте він цього не зробив, оскільки могла початися бійка. Крім того, якби він підійшов до потерпілого, такі його дії могли бути розцінені як співучасть. В подальшому після додаткового допиту потерпілого підсудний зазначив, що спочатку словесно намагався зупинити ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а потім почав відтягувати їх від потерпілого. Такі показання підсудного, в тому числі, не узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які зазначали, що ОСОБА_7 намагався зупинити їх лише словесно, перебуваючи на відстані від них біля чотирьох метрів.

Не визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї винуватості у інкримінованому йому злочині суд розцінює як позицію захисту, спрямовану на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.
До показань свідка ОСОБА_9 , який є братом підсудного, та свідка ОСОБА_8 , який є знайомим підсудного, про те, що останній не приймав участі у грабежу, а навпаки намагався зупинити їх протиправні дії, суд відноситься критично та розцінює такі показання, як намагання допомогти уникнути кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , зокрема як близькій особі.

Суд враховує, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 засудженні за відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 та вже відбули покарання. Під час розгляду справи вину у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 186 КК України визнали повністю, фактичні обставини справи не оспорювали, пояснювали про обставини грабіжа, як зазначено в обвинувальному висновку, про застосування до них недозволених методів, що могли вплинути на правдивість їх показань, не зазначали. Крім того, їх показання спростовуються іншими доказами, дослідженими судом, зокрема, зокрема, протоколом відтворення обстановки та обставин події, протоколами очних ставок.

Судом також перевірені твердження ОСОБА_7 про те, що свої показання про його причетність до вчиненого злочину він був вимушений дати через застосування до нього працівниками міліції недозволених методів досудового слідства.

Так, під час досудового слідства ОСОБА_7 визнавав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину та надавав послідовні показання про обставини його вчинення. Під час судового розгляду ОСОБА_7 змінив свої показання, заявив про непричетність до вчинення інкримінованого злочину, мотивуючи свої попередні показання застосуванням до нього заборонених методів слідства працівниками міліції. При цьому, із заявами до правоохоронних органів щодо застосування до нього недозволених методів ні під час досудового слідства, ні під час судового розгляду ОСОБА_7 не звертався.
Даних про те, що підсудний ОСОБА_7 обмовив себе внаслідок застосування до нього недозволених методів слідства в матеріалах справи немає.

При цьому, твердження ОСОБА_7 щодо застосування до нього фізичного насильства, а також заходів психологічного впливу оперуповноваженими Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області перевірялися Харківською місцевою прокуратурою № 6 Харківської області. Згідно інформації Харківської місцевої прокуратури № 6 за № 04-28-21 вих.-17 від 03 січня 2017 року на даний час підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом застосування насильства оперуповноваженими Харківського РВ ГУМВС України до ОСОБА_7 немає.

За таких обставин, посилання сторони захисту на застосування щодо ОСОБА_7 недозволених методів під час досудового слідства на переконання суду, є надуманими.
Посилання захисника ОСОБА_5 на суперечливі дані щодо місця знаходження гаманця, зокрема, під час досудового слідства обвинувачені зазначали, що гаманець витягли із правого карману брюк потерпілого, а під час судового розгляду справи свідки та потерпілий зазначили, що гаманець знаходився у боковому кармані сумки, не вливають на висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та не вливають на кваліфікацію його дій. Крім того, судом встановлено, що гаманець був викрадений із сумки потепілого.

Щодо доводів захисника ОСОБА_5 в частині заяви потерпілого про вчинення злочину, в якій він первісно не зазначав про заволодіння його майном, то слід зазначити, що вказана заява записана зі слів потерпілого, і викладення обставин вчиненого злочину залежало включно від сприйняття його потерпілим, який не є юридично обізнаною особою.

Посилання захисника на недоліки протоколів очних ставок не свідчать про наявність таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставою визнання доказів недопустимими.

Також суд не приймає до уваги посилання захисника ОСОБА_5 щодо невірної кваліфікації дій за ч.2 ст. 186 КК України та необхідність кваліфікувати дії за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілого, який як під час досудового слідства, так і в суді зазначав, що дії ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 мали для нього відкритий характер, останній усвідомлював, що грабіжниками оглядаються його речі, а тому вважати, що викрадення майна було непомітним для потерпілого, а тому таємним, підстав немає.

Доводи захисника ОСОБА_4 про те, що потерпілий не вказав на підсудного як на особу, яка вчинила грабіж відносно нього, спростовані сукупністю доказів, досліджених судом. Досліджені докази свідчать про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні пограбування потерпілого за обставин, встановлених судом. Так, потерпілим зазначено, що в пограбуванні приймали участь три особи, інших осіб не було. ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підтвердили факт, що були втрьох, а тому доводи захисника є безпідставними.

Вивченням даних про особу ОСОБА_7 встановлено, що він раніше судимий за ч. 2 ст. 187 КК України, не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_13 , має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання підсудного, суд вважає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, суд вважає відсутніми зазначені органом досудового слідства обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, у зв`язку з невизнанням підсудним своєї винуватості у скоєнні злочину під час судового розгляду.

Вирішуючи питання міру покарання підсудному, суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та його підвищену суспільну небезпеку, конкретні обставини справи, особу засудженого, який раніше судимий та вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, його позитивну характеристику з останнього місця проживання, обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, і вважає, що ОСОБА_7 необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі, що є необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Покарання ОСОБА_7 слід призначити з дотриманням вимог ст. 71 КК України, частково приєднавши не відбуту частину покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2009 року.

Строк відбування покарання слід відраховувати з 17 березня 2016 року, тобто з моменту фактичного затримання.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою.

Судових витрат по справі немає.

Питання щодо речових доказів та цивільного позову потерпілого вирішена при ухваленні вироку Харківським районним судом Харківської області від 25 жовтня 2012 року.

Цивільний позов потерпілого задоволений частково, з засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 стягнуто солідарно на користь ОСОБА_10 матеріальна шкода в розмірі 168, 00 гривень.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України в редакції 1960 року, суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2009 року у вигляді шести місяців позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання - з 17 березня 2016 року.
Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_7 час попереднього ув`язнення з 17 березня 2016 року по 17 січня 2017 року відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний у вигляді тримання під вартою.

Апеляція на вирок суду подається до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення вироку суду, а обвинуваченим, що перебуває під вартою в той строк з моменту вручення копії вироку .

Головуючий суддя: