Справа №472/1148/16-к 27.12.2016

Провадження № 11-сс/784/556/16 Категорія ст. 303 КПК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві судове кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2016 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 .
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
представник потерпілої особи ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Веселинівського відділення Вознесенського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_9 .
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді і задовольнити її скаргу в повному обсязі.
Узагальнені доводи апелянта.
Потерпіла ОСОБА_6 вважає, що ухвала слідчого судді винесена з порушенням п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Зазначає: що 19 вересня 2016 року нею були надані слідчому ОСОБА_9 письмові докази на підтвердження засівання та вирощування нею соняшника на земельній ділянці загальною площею 10,73 га в межах Подільської сільської ради Веселинівського району Миколаївської до залучення до кримінального провадження;
що ОСОБА_10 не надав жодного доказу, що він засівав насіння соняшника та мав право на її врожай. При цьому твердить, що наявність у ОСОБА_10 документів на право власності на земельну ділянку не підтверджують права власності на насіння соняшника, яке засівалося та вирощувалося нею, про що надано вичерпний перелік документів слідству. І що про зазначене також свідчить ухвала апеляційного суду Миколаївської області від 14 вересня 2016 року у справі № 472/598/16-ц, якою ОСОБА_10 заборонено здійснювати будь-які дії щодо земельної ділянки, яка є предметом спору між нею та ОСОБА_10 ;
що згідно розписки ОСОБА_11 та протоколом його допиту як свідка від 19 вересня 2016 року врожай соняшника, який привіз йому ОСОБА_10 , знаходиться у нього;
що слідчим встановлено, що їй, як потерпілій, завдана моральна, фізична, майнова шкода при скоєнні ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Також ОСОБА_6 посилаючись на ч. 2 ст. 9, ч. 4 ст. 38 та на п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, зазначає про право оскаржити рішення слідчого, прокурора про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
13 грудня 2016 року ОСОБА_6 звернулась до суду із скаргою на бездіяльність слідчого Веселинівського відділення Вознесенського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_9 , і просить визнати його бездіяльність та повідомити ОСОБА_10 про підозру у вчинені передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України злочину, звернутись до слідчого з клопотанням про затримання ОСОБА_10 , зробити запити у відповідні державні органи щодо отримання інформації яке рухоме і нерухоме майно належить на праві приватної власності ОСОБА_10 та звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно останнього.
23 листопада 2016 року ОСОБА_6 звернулась до слідчого з клопотанням про проведення вказаних слідчих дій та зміну правової кваліфікації злочину. Постановою слідчого від 30 листопада 2016 року клопотання задоволено частково і, зокрема, змінена кваліфікація злочину з ч. 1 на ч. 3 ст. 185 КК України.
Суть даної скарги полягає в оскарженні бездіяльності слідчого Веселинівського відділення Вознесенського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_9 .
Слідчий суддя, відмовляючи у відкритті провадження:
послався на положення Глави 26 КПК України та ч. 1 ст. 303 КПК України щодо визначення порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, видів рішень, дій чи бездіяльністі слідчого або прокурора, а також суб`єктів оскарження;
вказав, що встановлений ч. 1. ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним. Тому скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді за правилами ст. ст. 314 - 316 КПК України;
що в даному випадку оскаржувана постанова слідчого не входить до виключного переліку рішень, визначеного ч. 1 ст. 303 КПК України які підлягають оскарженню.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника потерпілої особи ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_6 , доводи - заперечення прокурора ОСОБА_7 проти апеляційної скарги ОСОБА_6 , дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає її не підлягаючою задоволенню з таких підстав.
Так, стаття 303 КПК України передбачає право на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування.
А в пункті першому частини першої цієї статті наведений вичерпний перелік бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Натомість, ОСОБА_6 у своїй скарзі ставить на вирішення слідчого судді такі питання, оскарження яких ст. 303 КПК України не передбачено.
Так, за матеріалами справи 23 листопада 2016 року ОСОБА_6 звернулась до слідчого з клопотанням про проведення вказаних нею слідчих дій, зокрема: повідомити ОСОБА_10 про підозру у вчинені передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України злочину, звернутись з клопотанням про затримання ОСОБА_10 , зробити запити щодо належного ОСОБА_10 рухомого та нерухомого майна, звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно останнього, а також про зміну правової кваліфікації злочину.
Постановою слідчого від 30 листопада 2016 року клопотання задоволено частково і зокрема змінена кваліфікація злочину з ч. 1 на ч. 3 ст. 185 КК України
Як вірно вказав слідчий суддя, відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 КПК України.
Також є безпідставними доводи апелянта щодо обов`язку слідчого повідомити про підозру тій особі і так, як вважає за необхідне певний учасник кримінального провадження, в даному випадку потерпіла, а також у такий же спосіб провести інші слідчі дії, як вважає за необхідне потерпіла. Такого обов`язку слідчого діючий кримінальний процесуальний закон не передбачає. І апелянт таких правових підстав не навела.
Навпаки, згідно ч. 3 ст. 22 КПК України під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.
За приписами ч. 4 ст. 22 КПК України повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий, окрім іншого, уповноважений: проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 2); звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій (п. 5); повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру (п. 6), здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом (п. 9).
За правилами ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
А відповідно до приписів ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Права ж та обов`язки потерпілого передбачені ст. ст. 56, 57 КПК України.
І вони не передбачають вчинення потерпілою особою тих дій, що за діючим кримінальним процесуальним законом є виключною компетенцією сторони обвинувачення.
За такого, доводи апелянта ОСОБА_6 не ґрунтуються на законі.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
З огляду на види рішень, які можуть бути прийняті слідчим суддею за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час досудового розслідування, відповідно до положень ч. 2 ст. 307 КПК України, та змісту скарги потерпілої ОСОБА_6 до Веселинівського районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2016 року (а. с. 1 - 6), дана скарга не містить в собі вимог, що можуть бути розглянуті слідчим суддею в порядку ст. 303 КПК України.
З огляду на зазначене, скарга потерпілої ОСОБА_6 не підлягає розгляду слідчим суддею і у відповідності до вимог ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя цілком законно та обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за цією скаргою потерпілої ОСОБА_6 , а тому її апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
З урахуванням вищенаведеного відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Залишити без змін ухвалу слідчого судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2016 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 ,
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча:

Судді: