Справа № 529/521/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2017 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

та захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 українця, не одруженого, громадянина України, ніде не працюючого, з середньою освітою, військовозобов"язаного, учасника АТО, в силу ст. 89 КК України не судимого, , відносно якого обвинувальний акт про вчинення ним злочину, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України, та угода з прокурором про визнання винуватості надійшли до суду, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 в період з 28 січня 2015 року по 14 квітня 2016 року проходив службу за мобілізацією у військовій частині № НОМЕР_1 на підставі Указу Президента України № 15/2015 від 28.01.2015 року та 13 квітня 2016 року згідно Указу Президента України 115/2016 від 25.03.2016 р. звільнений з військової частини НОМЕР_2 .

У період проходження служби в ЗСУ з 25.02.2016 року по 04.03.2016 року отримав відпустку строком на вісім днів, в період якої здійснив поїздку додому, взявши з собою корпус гранати РГД-5, корпус гранати Ф-1, запал УЗРГМ-2 (засіб підриву), магазин автомата «Калашнікова» з патронами до нього у кількості 145 шт. калібру 5,45 мм., та усвідомлюючи, що вказані предмети являються боєприпасами і маючи намір на їх незаконне придбання та зберігання, без передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року (зі змінами), та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року (зі змінами), здобуті незаконним шляхом боєприпаси він незаконно перевіз в сумці з речами до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , де в підсобному приміщені господарства заховав під сіном та почав незаконно їх зберігати.

У подальшому 14.05.2017 року у нічний час з підсобного приміщення власного господарства за адресою АДРЕСА_1 з метою незаконного носіння бойових припасів взяв корпус гранати РГД-5 і запал до неї УЗРГМ-2 та пішов відпочивати до ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 .

15.05.2017 близько 05:30 години під час спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла сварка в ході якої в ОСОБА_4 з кишені випав корпус гранати РГД-5.

Надалі з метою уникнення вибуху ОСОБА_4 закинув корпус гранати РГД-5 до господарства ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 , а запал УЗРГМ-2 кинув під лавочку того ж господарства.

Пізніше, а саме 15 травня 20917 року при огляді господарства за місцем проживання обвинуваченого по АДРЕСА_1 вказані вище боєприпаси були вилучені працівниками поліції.

В ході досудового розслідування прокурор та обвинувачений уклали угоду про визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за фактом придбання, носіння та зберігання бойових припасів і вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу,

у якій зазначені сторони угоди, формулювання підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням відповідної статті і частини КК України.

В угоді вказано, що ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, щиро кається у вчиненому. У цій угоді про визнання винуватості зазначене узгоджене між прокурором і обвинуваченим покарання у виді трьох років позбавлення волі із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, визначеним судом, а також згода сторін на його призначення та наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України.

Вказану угоду просили розглянути у підготовчому судовому засіданні, затвердити її та вироком суду призначити обвинуваченому узгоджену міру та вид покарання.

Розглянувши у відкритому підготовчому засіданні угоду між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості, вислухавши з приводу цього пояснення обвинуваченого та його захисника, міркування прокурора про її затвердження, перевіривши укладену угоду про визнання винуватості на відповідність її вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, роз`яснивши сторонам наслідки її затвердження, суд приходить до переконання, що угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 може бути затверджена та обвинуваченому призначене узгоджене ними покарання за наступних підстав.

Відповідно до положень п. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості, злочинів середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, пояснень прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника угода про визнання цим обвинуваченим винуватості укладена з ініціативи самого обвинуваченого щодо вчинення ним тяжкого злочину.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме: ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього, характер і тяжкість обвинувачення, яке вірно кваліфіковано за ст. 263 ч. 1 КК України, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень.

Як вбачається з пояснень обвинуваченого і його захисника та міркувань прокурора в суді, змісту угоди про визнання винуватості, вона укладена на добровільних засадах, ця угода не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, у матеріалах справи відсутні відомості, що вона укладена через застосування насильства, примусу, погроз, що підтвердив у суді і сам обвинувачений ОСОБА_4 , у матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчинення цим обвинуваченим злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, що дають об`єктивні підстави для визнання ним винуватості у його скоєнні.

Судом встановлено, що прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 узгоджено, що за вчинене цьому обвинуваченому повинно бути призначене покарання у виді трьох років позбавлення волі із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, визначеним судом та в суді надали згоду на призначення саме такого покарання, яке відповідає санкції ст. 263 ч. 1 КК України та засадам призначення покарання, визначеним у загальній частині КК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до твердого переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості та призначення узгодженого між ними покарання за вчинене цим обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

Виходячи з того, що по справі були понесені витрати на проведення судових експертиз в загальному розмірі 1099 грн. 16 коп., то відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України ці витрати слід стягти з обвинуваченого ОСОБА_4 в доход держави.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 263 ч. 1 КК України, ст.ст. 100, 124 ч. 2, 314 ч. 3 п. 1, 394 ч. 4, 468 - 470, 472 - 476 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 31 травня 2017 року.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України та за вчинення цього кримінального правопорушення призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді трьох років позбавлення волі .

Згідно ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року і шести місяців іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 в період іспитового строку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання чи роботи, періодично з`являтися в цей орган для реєстрації, не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

Речові докази у вигляді корпусу гранати РГД-5, корпусу гранати Ф-1, запалу УЗРГМ-2 (засіб підриву), магазину автомата «Калашнікова» з патронами до нього у кількості 145 шт. калібру 5,45 мм., які знаходяться на зберіганні у кімнаті речових доказів Диканського ВП ГУНП в Полтавській області, передати до відповідних підрозділів ГУ НП в Полтавській області для вирішення їх долі згідно діючого законодавства.

Стягти з обвинуваченого ОСОБА_4 в доход держави 1099 /одну тисячу дев"яносто дев"ять/ грн. 16 коп. в рахунок відшкодування вартості проведених судово-балістичної та вибухотехнічної експертиз.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд обвинуваченим з підстав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Головуючий: