Справа № 192/2598/16-к
Провадження № 1-кп/192/12/17
В И Р О К
Іменем України
"24" квітня 2017 р.Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження №0000160, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2016 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровської області, громадянина України, який до затримання був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час перебуває у Дніпропетровській установі виконання покарань № 4, має середню освіту, не працює, неодруженого, не є інвалідом, раніше судимого:

1)19 жовтня 2004 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі; 23 грудня 2004 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області на підставі ст. 69 КК строк покарання зменшено до 3 років позбавлення волі;

2)06 вересня 2005 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі; 30 листопада 2005 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області вирок змінено на підставі ст. 71 КК України та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків строком 3 роки 3 місяця позбавлення волі;

3) 23 серпня 2012 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.; 30 квітня 2013 року на підставі постанови Томаківського районного суду Дніпропетровської області покарання у вигляді штрафу змінено на 50 годин громадських робіт;

4)06 жовтня 2014 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт;

5)20 березня 2015 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт;

6)16 лютого 2017 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2015 року вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 було засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт. 07 травня 2015 року вирок з розпорядженням був направлений до Марганецького міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області для виконання.

07 травня 2015 року ОСОБА_3 був викликаний начальником Марганецького МВ КВІ Солонянського району УДПтСУ в Дніпропетровській області на 18 травня 2015 року для постановки на облік та ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, але ОСОБА_3 , маючи умисел направлений на ухилення від відбування громадських робіт, на виклик не з`явився та про можливі поважні причини свого неприбуття не повідомив.

Після цього ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, умисно ухилився від подальшого відбування зазначеного покарання у вигляді 200 годин громадських робіт без поважної причини, не відпрацювавши жодної години із призначених згідно вироку.

13 жовтня 2015 року начальником Марганецького МВ КВІ Солонянського району УДПтСУ в Дніпропетровській області було направлено подання до Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів щодо ОСОБА_3

22 жовтня 2015 року Солонянським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області було винесено постанову про заведення розшукової справи по розшуку ОСОБА_3 .

В подальшому ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що йому необхідно з`явитись до Марганецького МВ КВІ Солонянського району УДПтСУ в Дніпропетровській області для ознайомлення з порядком відбування покарання, діючи умисно в період часу з 07 травня 2015 року по 14 липня 2016 року, до Марганецького МВ КВІ Солонянського району без поважних причин не з`явився, тобто своїми умисними діями ухилився від відбування призначеного покарання у виді громадських робіт строком 200 годин.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Пояснив, що йому було відомо про наявність вироку Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2015 року, і про його обов`язок відбути покарання призначене судом, але він не з`являвся для відбування покарання, оскільки був зайнятий особистими справами. Будь-яких поважних причин не відбувати покарання в нього не було. Жодної години з призначених судом громадських робіт він не відпрацював.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини злочину і їх не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин злочину, в добровільності їх позиції, роз`яснивши обмеження щодо оскарження таких обставин, суд визнав, у відповідність до ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин злочину та обмежитись лише дослідженням вироку Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2015 року та відомостей, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо. Суд позбавлений можливості визначитись з питанням наявності у обвинуваченого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, оскільки обвинувачений не може повідомити суду дати народження його дітей.

З урахуванням обставин справи, що пом`якшують покарання: обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, наявності такої обставини, що обтяжує покарання, як рецидив злочинів, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту на строк в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України.

Оскільки обвинувачений засуджений вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2017 року за злочин вчинений 16 серпня 2016 року, тому суд вважає, що остаточне покарання за сукупністю злочинів слід визначити шляхом поглинення покарання за цим вироком покаранням за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2017 року, при цьому в строк покарання слід зарахувати покарання відбуте за зазначеним вироком у відповідність до положень ч. 4 ст. 70 КК України (а.с. 69-70).

Також враховуючи, що обвинувачений ухвалою суду від 27 березня 2017 року був тимчасово переведений до Дніпропетровської установи виконання покарань № 4 з слідчого ізолятора №10 м. Запоріжжя для можливості його конвоювання до приміщення суду для участі в судовому розгляді, суд вважає, що у відповідність до положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання обвинуваченому слід зарахувати строк попереднього ув`язнення визначений вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2017 року з 01 грудня 2016 року по 21 березня 2017 року, а також період попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням з 01 квітня 2017 року по 24 квітня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення два дні позбавлення волі (а.с. 64).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох місяців арешту.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, поглинути покарання за цим вироком покаранням за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2017 року, та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді семи років позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 01 грудня 2016 року, зарахувавши таким чином в строк покарання відбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2017 року.

Зарахувати ОСОБА_3 , в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 01 грудня 2016 року по 21 березня 2017 року та з 01 квітня 2017 року по 24 квітня 2017 року за правилами ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий: суддя ОСОБА_1