печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника підозрюваної ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,-
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання вказує, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000143 від 23.01.2017 року за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 368 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчим відділом ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001013 від 24.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 320 КК України. В рамках зазначеного кримінального провадження 19.01.2017 старшим слідчим СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 проведено обшук за місцем реєстрації менеджера з продажу ТОВ «Флюгер» ОСОБА_9 та реєстрації вказаного товариства за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого вилучено заборонену в обігу хімічну речовину фенілнітропропен масою приблизно 5 кг. та грошові кошти у сумі 22 000 (двадцять дві) тисячі доларів США, 3 000 (три) тисячі євро, та 49 500 (сорок дев`ять) тисяч п`ятсот гривень. Під час обшуку 19.01.2017 начальник відділу викриття порушень у сфері легального обігу наркотиків управління протидії наркозлочинності ГУНП в Дніпропетровській області ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_8 , вимагаючи неправомірну вигоду у сумі всіх вилучених в ході обшуку грошових коштів, а саме 22 000 (двадцять дві) тисячі доларів США, 3 000 (три) тисячі євро, та 49 500 (сорок дев`ять) тисяч п`ятсот гривень повідомив менеджеру з продаж ТОВ «Флюгер» ОСОБА_9 , що за неправомірну вигоду, з метою проведення експертизи він замінить речовину фенілнітропропен на будь-яку іншу дозволену в обігу речовину та в подальшому слідчий СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , після отримання відповідного висновку експерта в присутності ОСОБА_9 прийме рішення про закриття кримінального провадження № 0001013, зробить відповідну відмітку у Єдиному реєстрі досудових розслідувань, після чого відбере у ОСОБА_9 розписку про повернення вилучених в ході обшуку грошових коштів у сумі 22 000 (двадцять дві) тисячі доларів США, 3 000 (три) тисячі євро, та 49 500 (сорок дев`ять) тисяч п`ятсот гривень, але залишить їх собі та ОСОБА_8 у якості неправомірної вигоди, на що ОСОБА_9 погодився. Разом з тим ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 що за вищевказану неправомірну вигоду він також погодить та вирішить питання щодо закриття кримінального провадження з процесуальним керівником у кримінальному провадженні ОСОБА_10 . 20.01.2017 ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001013 призначено експертизу наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, сильнодіючих та отруйних речовин, в рамках якої скеровано експерту вилучені в ході обшуку у ОСОБА_9 хімічні речовини. В подальшому ОСОБА_8 , з метою отримання відповідного негативного висновку судового експерта та створення для слідчого ОСОБА_6 підстави для закриття кримінального провадження № 0001013 за невстановлених слідством обставин підмінив вилучену в ході обушку хімічну речовину фенілнітропропен на заздалегідь заготовену суміш хімічних речовин, не заборонених в обігу, отриманих 31.01.2017 від ОСОБА_9 . Після отримання відповідного висновку судового експерта про те, що у вилучених в ході обшуку у ОСОБА_9 хімічних речовинах не виявлено наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, сильнодіючих та отруйних речовин, 28.02.2017 ОСОБА_6 прийняла рішення про закриття кримінального провадження № 0001013. 01.03.2017 ОСОБА_8 супроводив ОСОБА_9 до службового кабінету ОСОБА_6 в приміщенні Дніпровського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області, яка реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди відібрала у ОСОБА_9 розписку про начебто отримання, вилучених в ході обшуку грошових коштів у сумі 22 000 (двадцять дві) тисячі доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом 01.03.2017 року становить 597 602 (п`ятсот дев`яносто сім тисяч шістсот дві) гривень, 3 000 (три) тисячі євро (що згідно офіційного курсу НБУ станом 01.03.2017 року становить 86 356 (вісімдесят шість тисяч триста п`ятдесят шість) гривень та 49 500 (сорок дев`ять) тисяч п`ятсот гривень (на загальну суму 733 458 (сімсот тридцять три тисячі чотириста п`ятдесят вісім) гривень (що згідно примітки до ст. 368 Кримінального кодексу України є особливо великим розміром) та інших речей предметів, документів тим самим отримала спільно з ОСОБА_8 можливість розпорядитися вказаними коштами на власний розсуд, чим фактично отримала неправомірну вигоду у розмірі усіх зазначених грошових коштів.
Прокурори у судовому засіданні клопотання підтримали з викладених у ньому підстав та посилались на наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків.
Захисник підозрюваної ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Підозрювана ОСОБА_6 підтримала позицію свого захисника.
Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
ОСОБА_6 є підозрюваною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.
01 березня 2017 року о 19 год. 29 хв. ОСОБА_6 затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
02 березня 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.
Підставою для внесення клопотання є те, що ОСОБА_6 являється працівником правоохоронного органу та підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, беручи до уваги, що остання, перебуваючи на волі може переховуватись від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, продовжити вчинювати кримінальні правопорушення, знищити та приховати докази, які викривають її у вчиненні кримінального правопорушення та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Зазначені обставини свідчать про реальну можливість настання негативних наслідків, неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Підозра ОСОБА_6 обґрунтовується наступними доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_9 від 23.01.2017; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23.01.2017; копією ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 від 19.12.2016; копією протоколу обшуку за адресою: АДРЕСА_2 від 19.01.2017; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.02.2017; протоколом огляду місця події від 01.03.2017; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 01.03.2017; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01.03.2017; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 01.03.2017; протоколом затримання ОСОБА_8 від 01.03.2017; протоколом затримання ОСОБА_6 від 01.03.2017; протоколом огляду речей і документів від 01.03.2017; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 02.03.2017; протоколом обшуку від 01.03.2017 за адресою: м. Дніпро, площа Троїцька, 2-А, за місцем розташування службового кабінету ОСОБА_6 в приміщенні Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 01.03.2017; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 01.03.2017; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 01.03.2017 протоколом обшуку від 01.03.2017 за адресою: АДРЕСА_3 за місцем проживання ОСОБА_8 ; протоколом обшуку від 01.03.2017 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 ; протоколом огляду матеріалів кримінального провадження № 0001013 з додатками; протоколом огляду відеозаписів з камер спостереження, що знаходяться в під`їзді будинку за адресою: АДРЕСА_4 та містяться на жорсткому диску білого кольору марки «Dahua», виданого ОСОБА_9 ; протокол огляду відеозаписів з камер в приміщенні Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в матеріалах клопотання, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.
Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Слідчий суддя приходить до висновку щодо недоведеності слідчим та прокурором наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України в даному кримінальному провадженні. Слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні заявлено ризики того, що ОСОБА_6 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні або продовжити злочинну діяльність. Однак слідчий та прокурори належним чином не обґрунтували і не довели в судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Крім того, прокурорами необґрунтовано неможливість застосування до підозрюваної ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, щодо даних про його особу, в їх сукупності. Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані. Клопотання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину, який є особливо тяжким. Проте, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою. Доводи клопотання слідчого в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,2, 3, 5 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені. Незважаючи на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, не має негативних характеристик, володіє високими моральними якостями і має міцні соціальні зв`язки.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалось затримання. Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Роси», при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошення видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними. Розглядаючи клопотання про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам. В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)). Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має визначене місце проживання, його сімейний стан, міцні соціальні зв`язки, за місцем постійного проживання характеризується позитивно, з огляду на відсутність належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не доведено належним чином наявність таких ризиків і прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам. На підставі вище викладеного, слідчий суддя не встановив підстав щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 , оскільки обставин необхідності тримання особи під вартою в даному конкретному випадку немає, а тому до підозрюваної слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 22-00 години по 07-00 годину, заборонивши останній залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваною, покладених на неї, процесуальних обов`язків визначених частиною 5 ст. 194 КПК України та який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в тому числі і тих, які прокурори вважають пріоритетними, а саме: продовження злочинної діяльності, вплив на інших учасників провадження. Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22-00 години по 07-00 годину.
Покласти на підозрювану ОСОБА_6 , наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
- не відлучатися з місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Строк дії ухвали визначити в межах строку досудового розслідування до 01 травня 2017 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Повний текст ухвали буде проголошено 09.03.2017 року о 13 годині 50 хвилин.
Слідчий суддя ОСОБА_1