Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/722/16-к
Провадження №: 1-кп/332/9/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2017 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0002347 за обвинуваченням

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Небіт-Даг Красноводської області Туркменістану, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працює ВАТ «Приміські сполучення» м. Запоріжжя водієм, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:
У січні 2014 р. у невстановлений досудовим розслідуванням день та час ОСОБА_10 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , погодився за грошову винагороду на пропозицію невстановленої досудовим розслідуванням особи на ім`я ОСОБА_12 оформити паспорт громадянина України від імені ОСОБА_8 , який згодом використати з метою приватизації та продажу квартири АДРЕСА_4 .

Реалізуючи злочинний намір, спрямований на підроблення офіційного документа - паспорта громадянина України з метою подальшого його використання для заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_10 13.02.2014 р., діючи умисно, за попередньою змовою та за вказівками невстановленої досудовим розслідуванням особи на ім`я ОСОБА_13 , надав до Заводського районного відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Посадочна, 3-а, власноручно написану від імені ОСОБА_8 заяву встановленого зразка про втрату паспорту та свої фотокартки. На підставі наданих ОСОБА_10 документів з недостовірними даними, Заводським районним відділом у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, ОСОБА_10 11.03.2014 р. було видано підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 .

Після цього, 13.03.2014 р. у денний час доби, ОСОБА_10 , слідуючи єдиному злочинному умислу, спрямованому на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_13 та за її вказівками, використав завідомо підроблений документ - паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , шляхом його пред`явлення до органу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тенісна, 8, з метою отримання картки платника податків на ім`я ОСОБА_8 . У цей же день, протягом робочого часу вказаної установи, ОСОБА_10 отримав карту платника податків на ім`я ОСОБА_8 з реєстраційним номером з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - НОМЕР_2 .

Продовжуючи злочинні дії та слідуючи єдиному злочинному умислу, спрямованому на заволодіння чужим майном квартирою за зазначеною вище адресою шляхом обману, діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_13 та за її вказівками, використав з метою оформлення передачі у приватну власність (приватизації) квартири АДРЕСА_4 , завідомо підроблений документ - паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , а також облікову картку платника податків, реєстраційний номер з Державного реєстру фізичних осіб платників податків № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 , шляхом їх пред`явлення 22.05.2014 р. у центрі обслуговування абонентів у Заводському районі МКП «ОСНОВАНІЄ» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лізи Чайкіної, 74, та 25.09.2014 р. - у районній адміністрації по Заводському району Запорізької міської ради за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лізи Чайкіної, 56, де в подальшому у невстановлений досудовим розслідуванням день та час отримав від імені ОСОБА_8 свідоцтво № НОМЕР_3 від 02.10.2014 р. про право власності на житло квартиру АДРЕСА_4 .

Після цього, 12.08.2015 р., слідуючи єдиному злочинному умислу, спрямованому на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_13 та за її вказівками, використав з метою продажу квартири АДРЕСА_4 завідомо підроблений офіційний документ - паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , а також облікову картку платника податків, реєстраційний номер з Державного реєстру фізичних осіб платників податків № НОМЕР_2 і свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_3 від 02.10.2014 р., видані на ім`я ОСОБА_8 , шляхом їх пред`явлення приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_5 , під час посвідчення та реєстрації договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 .

Водночас, у період з 13.02.2014 р. по 12.08.2015 р. ОСОБА_10 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими досудовим розслідуванням особами, за допомогою підроблення та подальшого використання завідомо підробленого офіційного документа паспорта громадянина України, серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , а також облікової картки платника податків, реєстраційний номер з Державного реєстру фізичних осіб платників податків № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 і свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 02.10.2014 р., виданого на ім`я ОСОБА_8 , заволодів та розпорядився майном, яке перебувало у володінні та користуванні ОСОБА_8 , а саме - квартирою АДРЕСА_4 , вартістю 181570 грн., чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вказану вище суму.

У судовому засіданні 16.06.2017 р. ОСОБА_10 змінив позицію, свою вину у висунутому прокурором обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що його знайомий ОСОБА_15 за прощення перед ним боргу запропонував допомогти його знайомим, а саме оформити паспорт на ім`я іншої людини, а згодом переоформити право на чужу квартиру та продати її. Про існування законного володільця квартири йому не було відомо, навпаки, він був впевнений, що цим житлом користується особа без визначеного місця проживання. По всіх інстанціях його супроводжували ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . До міграційної служби, податкової інспекції - ОСОБА_12 , а ОСОБА_13 - до БТІ, РАЦС, МПК «ОСНОВАНІЄ». Вони першими заходили до кабінетів цих установ, про щось домовлялись, а потім запрошували його, він підписував документи від імені ОСОБА_8 , але своїм підписом. Зі змістом цих документів він ознайомлювався поверхнево. Підроблений паспорт на ім`я ОСОБА_8 йому видали тільки перед візитом до нотаріуса, у інший час цей документ перебував у ОСОБА_12 . Під час цих подій в нього склалось враження, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 «вхожі» до всіх установ з приводу переоформлення прав, а нотаріус ОСОБА_14 діє з порушенням закону. Крім того, за манерою поведінки ОСОБА_12 нагадував працівника міліції. У нотаріальній конторі фактично не відбувалось купівлі-продажу, а оформлювалась позика з умовою: якщо ОСОБА_16 не повернуть гроші він залишиться власником майна. Після оформлення договору у нотаріуса ОСОБА_16 передав йому 6500 доларів США, які він згодом передав ОСОБА_12 . Особисто йому гроші за вчинені цих дій ніхто не передавав. ОСОБА_10 усвідомлював, що незаконно оформлює права на чуже майно, але тоді над цим не замислювався. Ключів від квартири потерпілого у нього ніколи не було, у цій квартирі він також жодного разу не був. У суді він спочатку не визнавав своєї провини та все заперечував, оскільки побоювався за своє життя. Так, після його затримання працівниками міліції він надав слідчому ОСОБА_17 правдиві показання. Але наступного дня до нього додому приїхав ОСОБА_12 ще з одним чоловіком, застосувавши до нього фізичну силу, вони погрожували вбивством, якщо він про все розповість міліції. Також під час розгляду справи ОСОБА_10 пояснив, що переосмислив свій вчинок, тому змінив позицію, повністю визнає провину, готовий нести відповідальність, співпрацювати зі слідством, відшкодовувати завдану потерпілому шкоду.

Крім показань самого обвинуваченого, його вина у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених частинами 3, 4 статті 358, частиною 3 статті 190 КК України, підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами.

З показань потерпілого ОСОБА_8 , наданих у судовому засіданні випливає, що він є наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_6 . Вказане житло не було ним приватизоване. Після смерті батьків він проживав у квартирі один. Десь у червні-липні 2014 р. до нього стали приходити раніше незнайома жінка на ім`я ОСОБА_18 зі своєю донькою з питання продажу квартири. Пропонували йому десять тисяч гривень чи доларів за документи паспорт та правовстановлюючий документ на квартиру, але він не погодився на вказану пропозицію. У вересні 2014 р. до нього двічі приїздили двоє чоловіків на автомобілі «Шкода», темного кольору. Також пропонували продати квартиру, пред`являли копію документа з його даними, але з зображенням на фотокартці чоловіка, схожого на обвинуваченого. Також чоловіки казали про те, що квартира вже продана. На цю пропозицію потерпілий також відповів відмовою. У жовтні 2014 р. до нього знов приїхали ті самі чоловіки та один з них повідомив йому, що є власником його квартири. Пізніше потерпілий дізнався, що вказана особа є ОСОБА_19 . Після цього, також у жовтні 2014 р. до нього знов приїхав ОСОБА_19 з трьома чоловіками. Вони самовільно зайшли до квартири. ОСОБА_19 пройшов на кухню, де перебував потерпілий, двоє пройшли до кімнати, а один залишився у коридорі. ОСОБА_19 став пропонувати йому десять тисяч доларів США за документи на квартиру. Двоє інших чоловіків обшукали шафи у кімнаті, шукали паспорт та документи на квартиру. Крім того, ці чоловіки забрали ключі від вхідних дверей до квартири, які повернули наступного дня. У цей день у потерпілого в гостях був його друг ОСОБА_20 , який став свідком цих подій. Через 2-3 дні після цього візиту, потерпілий звернувся до міліції з відповідною заявою, розповів про жінок, які цікавились квартирою та чоловіків, які приїздили до нього, працівниками міліції був складений фоторобот. На теперішній час його на підставі рішення суду виселено з квартири, оскільки її власником є ОСОБА_19 , тому він вимушений проживати у своїх знайомих та друзів. Також від банківських установ йому приходили листи щодо заборгованості за кредитами, які він не отримував.

ОСОБА_20 , допитаний під час судового розгляду у якості свідка пояснив, що близько року винаймав у потерпілого кімнату в його квартирі по АДРЕСА_7 , а з обвинуваченим він не знайомий. У 2014 році він став свідком того, як до квартири ОСОБА_8 увірвалось четверо незнайомих чоловіків. Вони обшукували кімнати, питали про паспорт потерпілого та документи на квартиру. Коли документи не знайшли, то забрали із собою ключі від квартири, які повернули наступного дня та повідомили про те, що зробили дублікат. Обвинуваченого серед тих осіб не було. Зі слів потерпілого йому стало відомо, що ці люди пропонували йому гроші за квартиру.

З пояснень свідка ОСОБА_21 випливає, що вона у 2014-2015 рр. працювала на посаді головного спеціаліста Заводського РВ у м. Запоріжжі УДМС України у Запорізькій області. До її обов`язків, крім іншого, входило прийом документів у зв`язку із втратою, викраденням паспорта. Обвинувачений у лютому 2014 р. звертався до відділу УДМС з питання втрати паспорта громадянина України, але він представлявся як ОСОБА_22 . Вона запам`ятала обвинуваченого, оскільки ним було ініційоване питання втрати паспорта громадянина УРСР, а таких заяв на рік буває небагато. На сьогоднішній день обвинувачений трохи змінився, стало більше сивого волосся. Обвинуваченим до відділку було подано заяву про втрату або викрадення паспорта, заяву про видачу паспорта та дві фотокартки. У зв`язку із тим, що ОСОБА_10 тричі припустився помилки у написанні по-батькові у заяві про видачу паспорта, вона сама заповнила від його імені бланк цієї заяви. Особа заявника встановлювалась, шляхом співставлення з фотокарткою на архівній формі № 1. В цьому випадку архівна фотокартка була тридцятирічної давнини, але схожі риси між зображеннями осіб мали місце. Після того, як надійшла позитивна відповідь з обласного адресного бюро про реєстрацію заявника, свідком було підготовлено висновок про втрату паспорта та передано документи на підпис начальнику. За втрату паспорта обвинуваченого було притягнуто до адміністративної відповідальності. При отриманні паспорта ОСОБА_10 у відповідному бланку поставив свій підпис, паспорт йому було видано іншим працівником відділку. Потерпілого свідок ніколи не бачила, він не звертався до УДМС з питання втрати паспорта. На досудовому слідстві одночасний допит її та обвинуваченого не було проведено у зв`язку із тим, що останній відмовився давати показання. Також вона брала участь у впізнанні обвинуваченого за фотознімками під час досудового розслідування. Справу про втрату паспорта на ім`я ОСОБА_8 було вилучено з відділу УДМС на підставі ухвали суду.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні пояснила, що у березні 2014 року вона працювала головним державним податковим інспектором Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя. Звільнилась з вказаної посади 12.04.2014 р. У районному відділі міліції їй пред`являли для огляду карту платника податків на ім`я ОСОБА_8 . Вказаний документ підписаний нею. Відповідно до встановленого порядку особа має право особисто або за довіреністю через представника звернутись до податкової інспекції для отримання картки платника податків. Пред`являє паспорт, довіреність у разі звернення представника, заповнює заяву на видачу картки або її дублікату (у разі втрати оригіналу). Інспектор посвідчує особу на підставі паспорту, звіряє з фотокарткою. Обвинуваченого вона не пам`ятає, не може сказати чи звертався він до податкової інспекції за отриманням картки платника податків або її дублікату, оскільки за специфікою роботи вона могла прийняти від 10 до 40 осіб на день.

Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні пояснила, що працює начальником центру обслуговування абонентів МКП «ОСНОВАНІЄ» з 2010 р. До її обов`язків щодо питання приватизації входить відібрання від особи, яка виявила бажання приватизувати житло, відповідної заяви, встановлення її особу за паспортом громадянина України та засвідчення підпису особи на заяві. За результатами розгляду заяви готується відповідна довідка. Обвинуваченого вона знає, оскільки він звертався до центру з питання приватизації квартири. Вперше вона зустрілась з ОСОБА_10 у квітні-травні 2014 р. Після перевірки документів, було встановлено, що особовий рахунок на житло оформлений на померлу особу. Після цього особовий рахунок був змінений, обвинувачений уклав від імені ОСОБА_8 договір реструктуризації заборгованості по житлово-комунальним послугам. Обвинувачений пред`являв паспорт, виданий на ім`я ОСОБА_8 , але фотокартка була його. Свідок впізнала ОСОБА_10 , оскільки він особисто звертався до центру обслуговування абонентів чотири рази. Потерпілого вона бачила лише один раз у районному відділі міліції. Також свідок пояснила, що вона брала участь у пред`явлені особи для впізнання на досудовому розслідуванні. Під номером «два» вона одразу впізнала обвинуваченого, незважаючи на те, що він був у головному уборі.

Допитана під час розгляду справи у якості свідка ОСОБА_24 пояснила, що у 2014 р. вона працювала головним спеціалістом відділу житлово-комунального господарства районної адміністрації по Заводському району Запорізької міської ради. Її робоче місце було розташоване за адресою: АДРЕСА_8 . Відділ займався приватизацією житла, видачею свідоцтв про право власності. Вона приймала від осіб документи, перевіряла їх. За один прийом могла прийняти до 30 осіб, тому не може сказати чи бачила вона раніше обвинуваченого та потерпілого. Адресу цієї квартири та прізвища зацікавлених осіб вона не пам`ятає. Слідчим було вилучено пакет документів щодо приватизації житла: довідка про склад сім`ї та зареєстрованих осіб, заява на приватизацію, довідка Ощадбанку про невикористання житлового чеку, копії паспортів та ідентифікаційних кодів.

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні пояснив, що працює заступником голови районної адміністрації по Заводському району Запорізької міської ради. Ні з обвинуваченим, ні з потерпілим він не знайомий. Відповідальною за прийом документів та підготовку розпоряджень щодо приватизації житла у райадміністрації у 2014 році була спеціаліст ОСОБА_24 . Два рази на тиждень вона здійснювала прийом громадян з питання приватизації житла та готувала відповідні розпорядження.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що обвинуваченого він знає, оскільки придбав у нього квартиру по АДРЕСА_7 . Наприкінці літа 2015 р. йому подзвонив приятель на ім`я ОСОБА_26 , запропонував придбати квартиру. Після цієї пропозиції у вересні 2015 р. свідок зустрівся з ОСОБА_10 в районі універмагу «Україна» у м. Запоріжжі. Обвинувачений пред`явив йому оригінали документів на квартиру технічний паспорт та свідоцтво про право власності на житло. У той самий день вони поїхали та оглянули квартиру АДРЕСА_7 . ОСОБА_10 своїми ключами відкривав двері до вказаної квартири. Квартира була недоглянута, мешканців в ній не було. Через 4-5 днів вони вдруге зустрілись з обвинуваченим на АДРЕСА_8 , разом отримали довідку про склад сім`ї. Оцінку квартири у той день ОСОБА_10 вже мав при собі. Ще через 2-3 дні вони знов зустрілись третій раз та поїхали до нотаріуса ОСОБА_14 , офіс якої розташований по АДРЕСА_8 . Нотаріусу вони залишили документи, а вона призначила їм дату посвідчення угоди та попередила про необхідність надання згоди дружини на здійснення правочину. Договір був укладений наприкінці серпня початку вересня 2015 року. Він передав обвинуваченому 8000 доларів США, а той віддав йому технічний паспорт. Договором було передбачено, що передача ключів відбудеться через один місяць. Як пояснив обвинувачений, в квартирі на той час мешкав квартирант. Через місяць свідок приїхав до квартири, двері йому відчинив потерпілий, який назвався господарем квартири. Після цього свідок намагався подзвонити обвинуваченому, але той на зв`язок не виходив. Вказану квартиру свідок придбав з метою перепродажу. Згодом він продав її ОСОБА_19 за 10000 доларів США. До правоохоронних органів він не звернувся, оскільки коли він дізнався про шахрайство, його вже викликали до міліції. Коли продавав квартиру ОСОБА_19 умислу на шахрайство в нього не було.

Свідок ОСОБА_27 у судовому засіданні пояснила, що обвинуваченого вона не знає. Її чоловік ОСОБА_16 офіційно непрацевлаштований, але займається купівлею та продажем нерухомості. Наприкінці серпня на початку вересня 2015 р. вона була присутня під час укладання угоди купівлі-продажу квартири. Десь через місяць чоловік продав вказану квартиру якомусь чоловікові. Вона також підписувала у нотаріуса згоду на продаж. Адресу квартири та ціну угоди вона зазначити не може, оскільки цими питаннями не цікавилась.

З пояснень свідка ОСОБА_14 випливає, що вона є приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу. 12.08.2015 р. близько 16.00 год. нею було посвідчено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_6 , який був укладений між обвинуваченим та ОСОБА_16 . Заяви щодо розголошення нотаріальної таємниці по цій угоді були відібрані на досудовому слідстві. Продавець, в якості правовстановлюючого документа на квартиру надав свідоцтво про право власності на житло. Особи сторін договору було посвідчено за паспортами громадян України, ніяких сумнівів вони не викликали. Документи щодо оцінки квартири були взяті до уваги при укладанні договору, ніяких суперечностей вони не містили. Розрахунку між сторонами свідок не бачила, оскільки її офіс обладнаний спеціальною кімнатою для проведення вказаних дій сторонами правочину. Документи щодо посвідчення зазначеного договору купівлі-продажу були вилучені у неї на підставі ухвали слідчого судді. Також свідок зазначила, що потерпілий до неї не звертався з питання продажу квартири, а обвинувачений дуже схожий на особу, яка виступила продавцем, але на той час він був за статурою худішим.

Свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_29 у судовому засіданні пояснили, що проживають по-сусідству з потерпілим, а з обвинуваченим незнайомі. ОСОБА_8 тривалий час проживав у квартирі АДРЕСА_4 . Після смерті батьків залишився проживати один. З приводу вчинення шахрайських дій з квартирою потерпілого свідкам нічого невідомо.

Крім показань осіб, судом були досліджені документи.

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені на підставі заяви потерпілого ОСОБА_8 від 24.09.2015 р. про те, що 22.09.2015 р. о 19.40 год. четверо незнайомих осіб увірвалась до його квартири за адресою: АДРЕСА_6 та, погрожуючи предметом, схожим на пістолет, намагались заволодіти правовстановлюючими документами на житло (а.с. 104-106 т. 2).

На підставі вказаної заяви потерпілого працівниками міліції 24.09.2015 р. було проведено огляд місця події квартири АДРЕСА_4 та її зовнішньої частини у під`їзді вказаного будинку, під час якого на зовнішній частині вхідної двері було виявлено та вилучено сліди папілярних узорів пальців рук (а.с. 143-164 т. 3).

Але, відомості, що містяться у наданому прокурором висновку дактилоскопічної експертизи № 177-Д від 09.10.2015 р. (а.с. 91-93 т. 2) не беруться судом до уваги як доказ, оскільки цей висновок не містить будь-яких фактичних даних, які мають значення та підлягають доказуванню у цій справі. Крім того, вказаний документ містить суперечності щодо місця вилучення об`єкту дослідження слідів папілярних узорів рук.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 372-15 від 23.12.2015 р. ринкова вартість квартири АДРЕСА_4 станом на 12.08.2015 р. складає 181570 грн. (а.с. 55-69 т. 2).

Перевіряючи доводи сторони захисту щодо недопустимості вказаного висновку експерта як джерела доказу у кримінальному проваджені, суд виходить з: компетенції експерта (має п`ятий кваліфікаційний клас, вищу технічну освіту та кваліфікацію судового експерта, у тому числі за спеціальністю визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд), повноти, логічної та наукової обґрунтованості висновку, використання експертом витратного, дохідного та порівняльного методичних підходів при визначені вартості квартири.

Крім того суд зазначає, що ставлення під сумнів достовірності висновку судової будівельно-технічної експертизи № 372-15 від 23.12.2015 р. через наявність звітів про оцінку майна, наданих ТОВ «Схід-П Експерт» при укладанні договорів купівлі-продажу є неприпустимим, оскільки вказані звіти надані суб`єктами, які не мають статусу судового експерта в контексті ст. 69 КПК України та ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» та були видані з метою оподаткування при оформлені договорів відчуження квартири. Що стосується відновної вартості квартири на момент її приватизації, яка визначена у свідоцтві про право власності на житло як 8,15 грн., то вона не відображає реальної вартості вказаного нерухомого майна, тому не може бути прийнята судом до уваги.

Відсутність у висновку дати призначення слідчим експертизи та вказівки про попередження експерта за відмову без поважних причин від виконання обов`язків не може свідчити про недостовірність висновку експерта, оскільки ним виконано покладений на нього обов`язок, а висновок надано у рамках кримінального провадження № 0002347 на підставі постанови слідчого СВ Заводського ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_17 , про що зазначено у його тексті.

Наявність у матеріалах кримінального провадження клопотання експерта про забезпечення доступу до об`єкту дослідження (а.с. 52 т. 2) та фототаблиць у додатку до висновку із зображеннями квартири (а.с. 68-69 т. 2) спростовують доводи сторони захисту щодо непроведення експертом візуального огляду житла. Також судом встановлено, що у квартирі разом із потерпілим проживав ОСОБА_20 , допитаний у якості свідка, через що експерт не був позбавлений можливості здійснити огляд квартири за відсутністю потерпілого.

Допит експерта ОСОБА_30 в суді за клопотанням сторони захисту не був проведений у зв`язку з його звільненням із Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с. 194 т. 3), виключенням із реєстру судових експертів Міністерства юстиції України та відсутністю інших засобів зв`язку із вказаною особою.

Судом перед учасниками процесу на обговорення неодноразово ставилось питання про призначення повторної будівельно-технічної експертизи, але відповідного клопотання від сторін кримінального провадження не надійшло.

На підставі наведеного, суд не бере до уваги доводи сторони захисту щодо спростування достовірності висновку експерта № 372-15 від 23.12.2015 р.

Висновком експерта № 67 від 22.02.2016 р. (а.с. 76-87 т. 2) встановлено, що підписи та рукописні тексти у таких документах, як: заяві від імені ОСОБА_8 від 13.02.2014 р. про втрату або викрадення паспорта, заяві від 13.03.2014 р. про видачу дублікату реєстраційного номеру облікової картки платника податків, оформленої від імені ОСОБА_8 , заяві від 25.09.2014 р. про оформлення передачі в приватну власність квартири, оформленій від імені ОСОБА_8 у центрі обслуговування абонентів у Заводському районі м. Запоріжжя МКП «ОСНОВАНІЄ», заяві від 22.05.2014 р. на переоформлення особового рахунку (договору найму житлового приміщення) на ім`я ОСОБА_8 , оформленій у центрі обслуговування абонентів у Заводському районі м. Запоріжжя МКП «ОСНОВАНІЄ», у договорі № 40841533/4 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 02.06.2014 р., у Додатку 1 до договору 40841533/4 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 02.06.2014 р., договорі купівлі-продажу квартири від 12.08.2015 р., укладеному між ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , зареєстрованим у реєстрі за № 8999, заяві від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_16 «Про роз`яснення змісту ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», оформленої 12 серпня 2015 р. у приватного нотаріуса ОСОБА_14 ймовірно виконані не ОСОБА_8 , а іншою особою. Крім того, експертом зазначено, що рукописний текст у заяві від імені ОСОБА_8 від 13.02.2014 р. про втрату або викрадення паспорта, оформленої у Заводському районному відділі у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області ймовірно виконаний ОСОБА_10 .

За висновками судової почеркознавчої експертизи № 4-57 від 19.05.2017 р., проведеної під час судового розгляду (а.с. 68-97 т. 4):

- підпис в графі «підпис» від імені ОСОБА_8 у заяві від імені ОСОБА_8 від 13.02.2014 р. про втрату або викрадення паспорта, оформленої у Заводському районному відділі у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, виконаний не ОСОБА_8 , а іншою особою.

- підпис в графі «підпис» від імені ОСОБА_8 у заяві від імені ОСОБА_8 від 13.02.2014 р. про втрату або викрадення паспорта, оформленої у Заводському районному відділі у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, виконаний ОСОБА_10

- рукописний текст від імені ОСОБА_8 у заяві від імені ОСОБА_8 від 13.02.2014 р. про втрату або викрадення паспорта, оформленої у Заводському районному відділі у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, виконаний не ОСОБА_8 , а іншою особою.

- рукописний текст від імені ОСОБА_8 у заяві від імені ОСОБА_8 від 13.02.2014 р. про втрату або викрадення паспорта, оформленої у Заводському районному відділі у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, виконаний ОСОБА_10

- підпис у п.12 «Паспорт одержав» у заяві від 13.02.2014 р. від імені ОСОБА_8 про видачу паспорта, оформленої у Заводському районному відділі у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, виконаний не ОСОБА_8 , а іншою особою.

- підпис у п.12 «Паспорт одержав» у заяві від 13.02.2014 р. від імені ОСОБА_8 про видачу паспорта, оформленої у Заводському районному відділі у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, виконаний ОСОБА_10

- підпис у заяві від 13.03.2014 р. про видачу дублікату реєстраційного номеру облікової картки платника податків, оформленої від імені ОСОБА_8 у ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області, виконаний не ОСОБА_8 , а іншою особою.

- підпис у заяві від 13.03.2014 р. про видачу дублікату реєстраційного номеру облікової картки платника податків, оформленої від імені ОСОБА_8 у ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області, виконаний ОСОБА_10

- рукописний текст у заяві від 13.03.2014 р. про видачу дублікату реєстраційного номеру облікової картки платника податків, оформленої від імені ОСОБА_8 у ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області, виконаний не ОСОБА_8 , а іншою особою.

- рукописний текст у заяві від 13.03.2014 р. про видачу дублікату реєстраційного номеру облікової картки платника податків, оформленої від імені ОСОБА_8 у ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області, виконаний ОСОБА_10

- підпис у графі «Підпис наймача» у заяві від 25.09.2014 р. про оформлення передачі в приватну власність квартири, оформленої від імені ОСОБА_8 в центрі обслуговування абонентів у Заводському районі м. Запоріжжя МКП «ОСНОВАНІЄ», виконаний не ОСОБА_8 , а іншою особою.

- підпис у графі «Підпис наймача» у заяві від 25.09.2014 р. про оформлення передачі в приватну власність квартири, оформленої від імені ОСОБА_8 в центрі обслуговування абонентів у Заводському районі м. Запоріжжя МКП «ОСНОВАНІЄ», виконаний ОСОБА_10

- підпис та рукописний текст у заяві від 22.05.2014 р. на переоформлення особового рахунку (договору найму житлового приміщення) на ім`я ОСОБА_8 , оформленої у центрі обслуговування абонентів у Заводському районі м. Запоріжжя МКП «ОСНОВАНІЄ», виконані не ОСОБА_8 , а іншою особою.

- підпис у заяві від 22.05.2014 р. на переоформлення особового рахунку (договору найму житлового приміщення) на ім`я ОСОБА_8 , оформленої у центрі обслуговування абонентів у Заводському районі м. Запоріжжя МКП «ОСНОВАНІЄ», виконаний ОСОБА_10

- рукописний текст у заяві від 22.05.2014 р. на переоформлення особового рахунку (договору найму житлового приміщення) на ім`я ОСОБА_8 , оформленої у центрі обслуговування абонентів у Заводському районі м. Запоріжжя МКП «ОСНОВАНІЄ», виконаний не ОСОБА_10 , а іншою особою.

- підпис та рукописний текст «Лукашенко» і «06603441» у договорі № 40841533/4 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 02.06.2014 р., укладеному між МКП «ОСНОВАНІЄ» та ОСОБА_8 , виконані не ОСОБА_8 , а іншою особою.

- підпис та рукописний текст «Лукашенко» і «06603441» у договорі № 40841533/4 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 02.06.2014 р., укладеному між МКП «ОСНОВАНІЄ» та ОСОБА_8 , виконані ОСОБА_10

- підпис та рукописний текст «Лукашенко» у Додатку 1 до договору № 40841533/4 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 02.06.2014 р., укладеного між МКП «ОСНОВАНІЄ» та ОСОБА_31 , виконані не ОСОБА_32 , а іншою особою.

- рукописний текст «Лукашенко» у Додатку 1 до договору № 40841533/4 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 02.06.2014 р., укладеного між МКП «ОСНОВАНІЄ» та ОСОБА_31 , виконаний ОСОБА_10

- встановити, чи виконаний підпис в графі «П.І.Б.» додатку №1 до договору № 40841533/4 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 02.06.2014 р., укладеного між МКП «ОСНОВАНІЄ» та ОСОБА_8 , ОСОБА_10 не виявилось можливим через незіставимість досліджуваного підпису зразкам підпису ОСОБА_10

- підпис та рукописний напис « ОСОБА_22 » у Договорі купівлі-продажу квартири від 12.08.2015 р., укладеному між ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , зареєстрованим у реєстрі за № 8999, приватним нотаріусом ОСОБА_14 , виконані не ОСОБА_8 , а іншою особою.

- підпис та рукописний напис « ОСОБА_22 » у Договорі купівлі-продажу квартири від 12.08.2015 р., укладеному між ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , зареєстрованим у реєстрі за № 8999, приватним нотаріусом ОСОБА_14 , виконані ОСОБА_10

- підпис від імені ОСОБА_8 у заяві від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_16 «Про роз`яснення змісту ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», оформленої 12 серпня 2015 р. у приватного нотаріуса ОСОБА_14 , виконаний не ОСОБА_8 , а іншою особою.

- підпис від імені ОСОБА_8 у заяві від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_16 «Про роз`яснення змісту ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», оформленої 12 серпня 2015 р. у приватного нотаріуса ОСОБА_14 , виконаний ОСОБА_10 .

Суд при ухвалені вироку у цій справі бере до уваги вказані висновки експертів, оскільки вони не суперечать один одному, ґрунтуються на відомостях, отриманих слідчим та судом для здійснення досліджень, проведені експертами, які мають відповідну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертиз за відповідною спеціальністю, стаж експертної роботи. Неповнота першого висновку від 22.02.2016 р. пов`язана із відмовою обвинуваченого під час досудового розслідування надати вільні та експериментальні зразки власного підпису та почерку, що було усунуто під час судового розгляду та отримано висновок № 4-57 від 19.05.2017 р.

Також під час досудового розслідування провадились такі слідчі дії як пред`явлення особи для впізнання.

Так, згідно з протоколом від 23.11.2015 р. свідку ОСОБА_21 були пред`явлені фотознімки громадян, серед яких вона на фото під номером три за рисами обличчя впізнала обвинуваченого як особу, яка у 2014 році зверталась до Заводського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області із заявами про втрату та видачу паспорта на ім`я ОСОБА_8 (а.с. 94-96 т. 2).

Перевіряючи заперечення сторони захисту, суд визнає фактичні дані, що містяться у вказаному протоколі, допустимими, оскільки свідку відповідно до вимог ч. 7 ст. 228 КПК України було пред`явлено для впізнання чотири фотознімки, які не мають різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями (кольорові зображення, незалежно від способу їх друку, однакові за формою та розмірами). Особи на фотознімках однієї статі, не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі.

Разом із тим суд зазначає, що свідок ОСОБА_21 під час її допиту в суді вказала на обвинуваченого як на особу, яка у лютому 2014 р. зверталась до Заводського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області із заявами про втрату та видачу паспорта на ім`я ОСОБА_8 , а потерпілого свідок ніколи не бачила.

Що стосується протоколів: від 03.02.2016 р. - пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_16 (а.с. 97-99 т. 2) та від 09.02.2016 р. - пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_24 (а.с. 101-103 т. 2), то суд погоджується із запереченнями сторони захисту та визнає відомості, що містяться у цих документах недопустимими доказами. Захисник безпосередньо після вчинення вказаних процесуальних дій подавав слідчому заперечення, де було вказано на допущені порушення норм КПК України: залучення в якості понятих осіб, які мають судимості та перебувають на обліку у наркологічному диспансері, що свідчить про їх залежність від працівників правоохоронних органів; наявність у понятих ознак сп`яніння; пред`явлені для впізнання особи мали різкі відмінності у віці та зовнішності; відсутність відомостей про особу, яка провадила відеозйомку під час впізнання 03.02.2016 р.; крім того, ОСОБА_24 не пояснила за якими ознаками вона впізнала обвинуваченого. Вказані доводи стороною обвинувачення під час судового розгляду спростовані не були.

Одночасно суд зазначає, що свідок ОСОБА_16 під час судового розгляду вказав на обвинуваченого як на особу, яка продала йому квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , а свідок ОСОБА_24 - як на особу, яка зверталась до центру обслуговування абонентів МКП «ОСНОВАНІЄ» з паспортом на ім`я ОСОБА_8 з метою переоформлення особового рахунку, укладення договору реструктуризації заборгованості за комунальними послугами та приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_6 .

Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_14 , допитана судом у якості свідка, зазначила, що обвинувачений дуже схожий на особу, яка виступила продавцем за договором купівлі-продажу квартири, що був посвідчений нею 12.08.2015 р.

Аналізуючи докази сторони захисту щодо спростування, на думку захисника, причетності ОСОБА_10 до подій кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються у цій справі, суд виходить з такого.

Так, з довідки № 187 від 29.11.2016 р., виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Приміські сполучення», ОСОБА_10 працює водієм автотранспортного засобу з 21.08.2013 р. до теперішнього часу. 13.02.2014 р. та 13.03.2014 р. в нього були робочі дні (а.с. 175, т. 3).

Допитані під час судового розгляду свідки сторони захисту ОСОБА_33 , ОСОБА_34 і ОСОБА_35 надали аналогічні за змістом показання і пояснили, що працюють разом із обвинуваченим у ТОВ «Приміські сполучення» м. Запоріжжя. З приводу подій кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_10 вони необізнані, а їх показання були спрямовані на доведення перед судом неможливості ОСОБА_10 як водія ТОВ «Приміські сполучення» протягом робочого дня залишити робоче місце за власними справами.

Але, вказані показання були спростовані як показаннями обвинуваченого після зміни своєї позиції та визнання провини у повному обсязі, так і показаннями свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_16 і ОСОБА_14 , які підтвердили факт звернення саме ОСОБА_10 до відповідних установ з питання оформлення документів та вчинення дій щодо оформлення прав та відчуження майна від імені ОСОБА_8 . Обвинувачений також підтвердив, що він у супроводі ОСОБА_36 або ОСОБА_12 на автомобілях під їх керуванням приїздив до відповідних установ, де підписував документи від імені потерпілого.

Допитана під час судового розгляду свідок сторони захисту - ОСОБА_37 охарактеризувала обвинуваченого як її колишнього колегу з позитивного боку. З приводу обставин кримінальних правопорушень свідок необізнана.

Перевіряючи доводи захисника щодо кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст.190 КК України, суд виходить з такого.

Предметом злочину, передбаченого ст. 190 КК України може бути як майно, так і право на нього.

В контексті вказаної норми кримінального закону та за змістом ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

До майнових прав належить, зокрема, право вимоги, що виникає з приводу володіння, користування та розпорядження майном, право вчиняти дії щодо оформлення права власності на майно.

Під час розгляду справи було встановлено, що потерпілий з 1979 року значиться зареєстрованим та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_6 , тобто користувався житловим приміщенням за вказаною адресою на законних підставах, відповідно до положень частин 1 і 2 ст. 61 ЖК Української РСР.
Статтею 345 ЦК України та Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_8 було гарантоване набуття права власності на квартиру у разі її приватизації.
Таким чином, внаслідок дій ОСОБА_10 потерпілий ОСОБА_8 був позбавлений належного йому на праві володіння та користування нерухомого майна житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_6 , а також права на приватизацію цієї квартири. Вказані права протиправно перейшли від потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого, шляхом шахрайських дій ОСОБА_10 у співучасті з невстановленими досудовим розслідуванням особами, а згодом до інших осіб.
Враховуючи викладене, доводи сторони захисту щодо неналежного потерпілого в цьому кримінальному провадженні є необґрунтованими. З цього приводу суд додатково зазначає, що зміст права територіальної громади в особі міської ради на зайняте житлове приміщення полягає лише в забезпеченні його обліку, тоді як майнові права володіння, користування та право на приватизацію належать законному наймачу житлового приміщення, яким є потерпілий ОСОБА_8 . Саме з його законного володіння вибула квартира, вартість якої визначена експертом як 181570 грн. З огляду на викладене, суд зазначає, що саме права потерпілого є предметом злочину, передбаченого ст. 190 КК України, що підтверджує належну кваліфікацію дій обвинуваченого органом досудового розслідування.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені сторонами судового провадження докази в їх сукупності, суд визнає вину ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

ч. 3 ст. 358 КК України підроблення офіційного документа паспорта громадянина України з метою його використання підроблювачем, вчинене за попередньою змовою групою осіб; ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа; ч. 3 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, повністю доведеною.

При призначенні покарання, суд відповідно до положень ст. 65 КК України приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, віднесення їх законодавством до категорій невеликої, середньої тяжкості та тяжкого злочину; обставини злочинів, їх характер, роль обвинуваченого як співучасника у їх вчинені; наслідки для потерпілого, який на теперішній час фактично позбавлений житла через примусове виселення із квартири (а.с. 166-169 т. 3). Також суд бере до уваги дані, які характеризують особу обвинуваченого: вперше притягається до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштований (а.с. 175 т. 3), позитивно характеризується за місцем роботи (а.с. 177 т. 3), має на утриманні двох неповнолітніх дітей: 2007 та 2010 років народження (а.с. 178, 179 т. 3), має постійне місце проживання, за яким у побуті характеризується посередньо (а.с. 176 т. 3). Потерпілий питання призначення ОСОБА_10 залишив на розсуд суду.

Суд вважає за можливим відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України визнати як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого - визнання ним своєї провини. Хоча ці дії і були вчинені на завершальному етапі судового розгляду справи, ОСОБА_10 вказав, що на теперішній час він усвідомив неправомірність своїх дій та їх наслідки, вибачився перед потерпілим.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого під час розгляду справи не встановлено.

За сукупністю обставин скоєних кримінальних правопорушень, їх ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, суд визнає необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів призначення покарання у межах, встановлених санкціями інкримінованих статей Особливої частини Кримінального кодексу України.

Враховуючи позицію прокурора, який просив суд призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України та потерпілого, який не наполягав на призначені покарання ОСОБА_10 із його реальним відбуттям, у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, ставлення до скоєного, а також того, що ОСОБА_10 під час досудового розслідування та розгляду справи у суді дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, з урахуванням сімейного стану одружений та наявності на утримання двох неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку, що забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання, без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків спеціально уповноваженим органом протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання ОСОБА_10 умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого.

Потерпілим у цьому кримінальному проваджені пред`явлено цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої злочином.

Поданою до суду 27.06.2017 р. заявою потерпілий ОСОБА_8 зазначив, що вимоги майнового характеру він буде вирішувати в порядку цивільного судочинства, просив задовольнити пред`явлений ним позов в частині моральної шкоди в сумі 500 000 грн.

Обвинувачений позовні вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди визнав частково у сумі 10000 грн.

Вирішуючи позов ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України може проявлятися у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї або її рідних. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням того, що потерпілий в результаті злочинних дій обвинуваченого був позбавлений єдиного житла, це призвело до істотного порушення його звичного укладу життя. В результаті примусового виселення ОСОБА_8 з квартири, останній був вимушений шукати притулку у знайомих та рідних. Для відновлення попереднього стану потерпілий має докласти значних зусиль, звертатись до суду за захистом порушених прав. Через злочинні дії обвинуваченого щодо підроблення паспорту громадянина України на ім`я потерпілого, останній не має можливості отримати цей документ на своє ім`я та вести повноцінне життя громадянина України, зокрема - оформити відповідний соціальний статус, що дає право на виплату пенсії. Враховуючи вік потерпілого, його соціальну незахищеність, характер та тривалість негативних змін в його житті, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілого у відшкодування моральної шкоди 50000 грн., частково задовольнивши заявлені позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати на залучення експерта, а саме:

- 245,52 грн. витрати на проведення Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУМВС України у Запорізькій області експертизи № 177-Д від 09.10.2015 року. (а.с. 90 т. 2);

- 3072 грн. витрати на проведення Запорізьким відділенням Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз експертизи № 372-15 від 23.12.2015 року (а.с. 54 т. 2),

- 3693,20 грн. витрати на проведення Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України експертизи № 67 від 22.02.2016 року (а.с. 71 т. 2);

- 5948,80 грн. витрати на проведення Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України експертизи № 4-57 від 19.05.2017 р. (а.с. 67 т. 4) .

Підстав для скасування арешту майна квартири АДРЕСА_4 на теперішній час судом не встановлено, тому вказаний захід забезпечення кримінального провадження продовжує свою дію.

Запобіжний захід органом досудового розслідування до ОСОБА_10 не обирався, необхідність його застосування при судовому провадженні не встановлена.

Питання про долю речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 358 та ч. 3 ст. 190 КК України, та призначити покарання:

за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді 1 року обмеження волі;

за ч. 3 ст. 358 КК України у вигляді 4 років обмеження волі;

за ч. 3 ст. 190 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до положень ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_10 обчислювати з дня проголошення вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 у відшкодування моральної шкоди 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати на проведення Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУМВС України у Запорізькій області експертизи № 177-Д від 09.10.2015 року 245 (двісті сорок п`ять) грн. 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати на проведення Запорізьким відділенням Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз експертизи № 372-15 від 23.12.2015 року 3072 (три тисячі сімдесят дві) грн.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати на проведення Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України експертизи № 67 від 22.02.2016 року - 3693 (три тисячі шістсот дев`яносто три) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати на проведення Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України експертизи № 4-57 від 19.05.2017 року 5948 (п`ять тисяч дев`ятсот сорок вісім) грн. 80 коп.

Речові докази документи, які зберігаються у справі, залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. На вирок суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1