Справа№597/502/17
Провадження №1-кп/597/36/2017
ВИРОК
"03" липня 2017 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Головчинці, Заліщицького району, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, військовозобовязаного,раніше не судимого
- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

5 березня 2017 року близько 19 години на АДРЕСА_2 , неподалік автобусної станції в ОСОБА_4 виник конфлікт із ОСОБА_5 під час, якого ОСОБА_5 з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, підійшов до ОСОБА_4 та кулаком правої руки наніс ОСОБА_4 один удар в область нижньої щелепи зліва. Неправомірними діями ОСОБА_5 заподіяно потерпілому ОСОБА_4 , двобічний перелом нижньої щелепи: кутовий справа та ментальний зліва зі зміщенням фрагментів. За ступенем тяжкості переломи нижньої щелепи належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такий, що супроводжується довготривалим розладом здоровя - більше 21 дня.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 дав пояснення, що 5 березня 2017 року приблизно о 19 год. біля автодороги по АДРЕСА_2 , під час конфлікту з ОСОБА_4 наніс один удар останньому в область нижньої щелепи зліва. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо його не карати, зазначив, що шкода відшкодована ним повністю.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор також не оспорював встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.
Стверджується вина обвинуваченого показами потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив, що 5 березня 2017 року близько 19 год. біля автодороги по вулиці Українська, 63 в смт. Товсте Заліщицького району Тернопільської області, ОСОБА_5 наніс йому один удар в область нижньої щелепи зліва, чим здійснив двобічний перелом нижньої щелепи. При обранні покарання обвинуваченому просить суд суворо не карати його.
Таким чином, оцінивши в сукупності всі фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, а саме: те, що скоєне кримінальне правопорушення є середньої тяжкості.
Досліджуючи дані які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 суд бере до уваги, що він молодого віку, раніше не судимий.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття, повне визнання вини та добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.
При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченого повинно бути в межах санкції ч. 1 ст.122 КК України, однак виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а відтак для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів достатнім видом покарання буде більш мяке покарання ніж передбачено санкцією ч.1 ст. 122 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті /санкції частини статті/ Особливої частини цього Кодексу.
За змістом п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Тому суд, враховуючи обставини справи, розмір шкоди, яка не є значною та повністю відшкодована, а також те, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює протиправність своїх дій, щиро кається у вчиненому, вік останнього, потерпілий просить суд не карати ОСОБА_5 суворо та зазначає, що обвинувачений йому шкоду повністю відшкодував та претензій будь-яких до нього не має, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання відповідно до ст. 69 КК України, враховуючи наявність перелічених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винного, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті за якою кваліфіковано злочин у виді штрафу.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 - залишити без розгляду, відповідно до заявленого клопотання потерпілим в судовому засіданні 03.07.2017 року.
Запобіжний захід не обирався.
Речові докази у справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінально процесуального кодексу України,
ОСОБА_5 визнати винним за ч.1 ст. 122 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. /50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян/ в дохід держави.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Тернопільської області через Заліщицький районний суд Тернопільської облласті протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1