Справа № 523/265/17
Провадження №1-кп/523/315/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2017 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса обвинувальний акт разом із долученими до нього документами по матеріалам кримінального провадження №0003246 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, маючого середню освіту, перебуваючого в цивільному шлюбі, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 14.12.2015 року Суворовським районним судом м.Одеси за ст.185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,
в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
05 травня 2016 року о 17 годині 38 хвилин, ОСОБА_4 зайшов до приміщення магазину «Домашній», що розташований за адресою: м.Одеса, Десантний бульвар, 1. Знаходячись в приміщенні вказаного магазину, він одразу почав розглядати асортимент товару, який реалізується в даному магазині, при цьому пройшовши до касової зони магазину.
Перебуваючи у приміщенні магазину біля касової зони, у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону, який він визначив предметом свого злочинного посягання, який знаходився на торгівельному прилавку біля касового апарату та належить реалізатору магазину ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись моментом, коли поряд з ним в магазині нікого немає, а реалізатор відволіклась на іншого покупця та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 взяв зі столу мобільний телефон марки «Doogee X5» в корпусі чорного кольору, що має наступний серійний номер: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , вартістю 2262 грн 38 коп та вийшов з приміщення вказаного магазину. Викраденим мобільним телефоном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, а саме продав його невстановленій особі.
Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 2262 грн 38 коп.
Крім того, 01.06.2016 року о 19 год 20 хв зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: м.Одеса, вул..Кримська, 72 А. Знаходячись в приміщенні магазину, він одразу почав розглядати асортимент товару, який реалізується в даному магазині, при цьому прийшовши до касової зони магазину.
Перебуваючи в приміщенні магазину біля касової зони, у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону, який він визначив предметом свого злочинного посягання, який знаходився на торгівельному прилавку біля касового апарату та належить реалізатору магазину ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись моментом, коли поряд з ним в магазині нікого нема, а реалізатор відволіклась на іншого покупця та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 взяв з прилавку мобільний телефон марки «НТС Оne» в корпусі чорного кольору, що має наступний серійний номер: НОМЕР_3 , вартістю 5471 грн та вийшов з приміщення вказаного магазину. Викраденим мобільним телефоном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, а саме продав його невстановленій особі.
Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 5471 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно в травні місяці 2016 року, перебуваючи в магазині «Домашній», що розташований за адресою: Десантний бульвар, 1 в м.Одесі, на прилавку побачив мобільний телефон. Переконавшись, що на нього ніхто не звертає увагу, він забрав вищевказаний телефон, та пішов з магазину. В послідуючому він дізнався, що вищезазначений телефон належить продавцю ОСОБА_5 .

Крім того, в червні місяці 2016 року, знаходячись в квітковому магазині на вулиці Кримській в м.Одесі, з прилавку викрав мобільний телефон чорного кольору та пішов звідти.

В той же час обвинувачений зазначив, що на той час випивав та вживав наркотики, був не працевлаштований, іноді неофіційно разом із батьком працював на будівництві, телефони хотів продати, щоб отримати за них грошові кошти.

Так як, ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, суд, з?ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих матеріалів кримінального провадження.
Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих йому злочинних діянь, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, та надані стороною обвинувачення матеріали в судовому засіданні, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень і кваліфікує його дії за епізодами відносно ОСОБА_5 та відносно ОСОБА_6 за ст.185 ч.2 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим і сприяння в розкритті злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом також враховуються думка потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які до суду звернулися із письмовими заявами, вирішення питання стосовно міри покарання обвинуваченому залишили на розсуд суду. Потерпіла ОСОБА_5 наполягала на відшкодуванні матеріальної шкоди, цивільний позов іншою потерпілою не заявлявся.

Крім того, при призначенні обвинуваченому покарання судом також враховується сімейний стан обвинуваченого, який перебуває в цивільному шлюбі, приймається до уваги і стан його здоров`я, інформація про який міститься в матеріалах кримінального провадження.

Але, в той же час, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом враховується і той факт, що обвинувачений, будучи судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову скоїв кримінальні правопорушення середньої тяжкості проти власності.

Крім того, інкриміновані йому кримінальні правопорушення він скоїв в період випробувального терміну, який був йому встановлений за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 14.12.2015 року (набрав законної чинності 13.01.2016 року), яким його було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 2 роки.

Враховуючи те, що обвинуваченим ОСОБА_4 покладене на нього раніше судом випробування не виконано, на шлях виправлення обвинувачений не став, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив кримінальні правопорушення, що свідчить про його зневажливе ставлення до загальноприйнятих норм моралі та встановленим законам держави, та відповідно до вимог ч.2, 3 ст.78 КК України вчинення в період строку випробування нового злочину, є підставою направлення засудженого для відбування призначеного покарання, у зв`язку з чим, в силу вимог ст.71 КК України, п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання», суд вважає за необхідне до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 14.12.2015 року.

Відповідно ж до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання судом також враховується, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, давши оцінку всім обставинам даного кримінального провадження, при призначенні покарання, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, характеризуючі матеріали, обставини кримінального провадження, суд, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази кримінального провадження, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приходить до висновку, що цілі виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 будуть досягнуті тільки в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі.

Згідно обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався, цивільні позови не заявлено, витрати на залучення експертів відсутні.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно зі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 14.12.2015 року, та остаточно призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Термін відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з 06.09.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 матеріальний збиток в сумі 2262 грн 38 коп.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1