Провадження №1-кп/523/280/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2017 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт та додані до нього документи кримінального провадження за №0007401 від 15.11.2016р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зі слів пенсіонера за станом здоров`я, раніше судимого:
- 3.10.2006 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 29.09.2011 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст. 307 ч.2, 309 ч.1, 311 ч.1, 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 4.02.2016 року звільнений за відбуттям покарання.
Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, -

Встановив:
14.11.2016 року о 16:00 години, ОСОБА_4 , знаходячись в кабінеті №5 Управління соціального захисту населення, розташованого в будинку №120 по пр. Добровольського в м. Одесі, для подачі документів на оформлення субсидії за місцем свого мешкання, діючи навмисно з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись сприятливими умовами, що потерпіла ОСОБА_5 вийшла з кабінету до іншого приміщення, та його дії ніхто не бачить, таємно викрав з шухлядки робочого столу мобільний телефон марки «Леново А328» вартістю 2200 гривень, належного ОСОБА_5 , після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши своїми діями потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, та пояснив, що дійсно у вказаний в обвинувальному акту день та час знаходився в кабінеті соціального захисту населення для оформлення субсидії. Жінка, якій він надав документи вийшла з кабінету, він залишився очікувати біля її робочого столу, коли звернув увагу на відчинену шухлядку, в якій лежав мобільний телефон. Скориставшись, що на нього ніхто не звертає уваги, взяв мобільний телефон та вийшов з приміщення. На наступний день вранці віддав викрадений мобільний телефон співробітникам поліції, які приїхали до нього додому. Причини свого вчинку пояснити не зміг. Вину визнає повністю, щиро розкаюється, не заперечує факт викрадення майна, належного потерпілій ОСОБА_5 .

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілої, свідків, оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, ніким із учасників процесу не оспорюються.
При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_4 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 своїми діями скоїв умисне, кримінальне правопорушення передбачене ст. 185 ч.2 КК України, та його дії правильно кваліфіковані досудовим слідством за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та його вина повністю доказана.
При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, особу обвинуваченого, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце мешкання та реєстрації, на утриманні матір похилого віку, його негативне ставлення до скоєного діяння, стан здоров`я, відсутність матеріального збитку шляхом повернення викраденого майна.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України є щире каяття, визнання своєї провини в повному обсязі.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні, однак долучалися речові, а саме мобільний телефон марки «Леново А328» в корпусі білого кольору, який переданий потерпілій ОСОБА_5 на відповідальне зберігання під розписку.

Матеріали кримінального провадження за №0007401 від 15.11.2016р. до обвинувального акту не долучалися, тому суд визначає місце їх зберігання в Одеській місцевій прокуратурі №4.
Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 , викладені в заяві від 25.01.2017р. на суму 1000 гривень матеріальної шкоди суд вважає за необхідне залишити без розгляду, у зв`язку з невідповідністю вимогам Законодавства, крім того не підтверджується документально та не входить в об`єм пред`явленого обвинувачення.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілій положення ст. 128 ч.7 КПК України відповідно до яких особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оцінюючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав повністю, щиро розкаявся, приймаючи до уваги думку прокурора щодо застосування відносно обвинуваченого міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, негативне ставлення ОСОБА_4 до скоєного діяння, щире каяття, відсутність матеріальної шкоди, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливо без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього ст.ст. 75, 76 КК України з урахуванням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» за №1492-VIII від 7.09.2016 року.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування щодо ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії ухвали суду припинив свою дію 27.01.2017року та в подальшому за відсутністю клопотань учасників процесу заходи забезпечення кримінального провадження під час судового розгляду щодо обвинуваченого не застосовувалися, тому скасуванню не підлягають. Враховуючи прийняте судом рішення про призначення ОСОБА_4 міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд не вбачає необхідності в вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України, суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, призначив йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік шість місяців.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» за №1492-VIII від 7.09.2016 року зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Згідно ст.76 ч.2 п.2 КК України покласти додатково на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Міра запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту припинила свою дію 27.01.2017 року, тому після набрання вироком законної сили скасуванню не підлягає.

Речові докази - мобільний телефон марки «Леново А328» в корпусі білого кольору, який переданий потерпілій ОСОБА_5 на відповідальне зберігання під розписку - вважати повернутими за належністю.

Матеріали кримінального провадження за №0007401 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2016 року зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: