Ухвала
іменем України
29 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 02 червня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000342 щодо ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області

від 28 березня 2017 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього закрито.
Згідно оскаржуваних судових рішень, органом досудового розслідування ОСОБА_5 звинувачується у тому, що 20 червня 2012 року близько 12 години, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистої неприязні наніс два удари долонею руки в голову, з яких: один удар в праве око, інший - в брову та удар ногою у передню поверхню гомілки ОСОБА_4 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді рани в області правої брови та синця повік правого ока, синців правої гомілки та лівої вушної раковини, які відповідно до висновку експерта № 331 від 03 липня 2012 року відносяться до категорії легких, спричинивши короткочасний розлад здоров`я.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 2 червня 2017 року ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2017 року залишено без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 без задоволення.

Не погодившись з такими рішеннями судів потерпілий ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, доводи якої аналогічні доводам його апеляційної скарги, та зводяться до необхідності засудження ОСОБА_5

і призначення законного покарання. Зазначає, що ОСОБА_5 незаконно звільнили від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності оскільки, на його думку, орган досудового розслідування навмисно затягував строки розгляду його заяви.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_4 необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що 20 червня 2012 року ОСОБА_5 вчинено злочин, який відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості. На час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції пройшло більше трьох років.
Відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що під час підготовчого судового засідання захисник звернувся з клопотанням про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 у зв`язку із закінченням строків давності. Клопотання було вирішено судом із з`ясуванням думки всіх учасників провадження, зокрема ОСОБА_5 , який підтримав заявлене клопотання та просив кримінальне провадження закрити.
Доводи потерпілого щодо неналежного проведення досудового слідства та затягування розслідування його заяви не можуть впливати на висновок суду про правильність застосування судом п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України. Оскільки,

зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що ОСОБА_5 від досудового слідства та суду не ухилявся, а отже перебіг строків давності

не зупинявся і не переривався.
Закриваючи кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, застосувавши п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України до ОСОБА_5 суд першої інстанції діяв відповідно до закону.
Доводи касаційної скарги потерпілого, аналогічні доводам викладеним в апеляційній скарзі були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та свого підтвердження не знайшли.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування судових рішень, у касаційній скарзі потерпілого не наведено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги немає.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
Відмовити потерпілому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 02 червня 2017 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3