Справа № 462/991/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/609/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000226 від 20.01.2017р.за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 29.03.2017р. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Наконечне-І, Яворівського району, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 29.03.2017р. ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.
На підставі ч.4 ст.70, ч.3 ст.72 КК України вирок Залізничного районного суду м. Львова від 31.01.2017р., яким ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень ухвалено виконувати самостійно.

За вироком суду ОСОБА_7 20.01.2017р. у період часу з 3 год. до 6 год., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту з вітчимом ОСОБА_10 , маючи умисел на заподіяння умисного тілесного ушкодження, наніс ОСОБА_10 удар кулаком лівої руки у ділянку правого ока та один удар правою ногою у праву гомілку, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичної експертизи №86 від 27.01.2017р. синці у ділянці правого ока, на чолі, на правій гомілці, крововилив у білковій оболонці правого ока, поверхневу ерозію рогівки, поверхневі рани-садна верхньої і нижньої повік, які відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та вірність кваліфікації його дій, заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань за цим вироком та вироком Залізничного районного суду м. Львовавід 31.01.2017р., визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, та зарахувати повністю покарання як відбуте за вироком Залізничного районного суду м. Львовавід 31.01.2017р.

Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції визначаючи обвинуваченому остаточне покарання не застосував жодного передбаченого ст. 70 КК України принципу призначення покарань за сукупністю злочинів, а лише зазначив про застосування ч. 4 ст. 70 КК України та самостійне виконання покарань за вироком Залізничного районного суду м. Львовавід 31.01.2017р., хоча покарання за вказаним вироком виконано. Вказує, що за кожен із вчинених ОСОБА_7 злочинів основне покарання за вироками від 31.01.2017р. та від 29.03.2017р. призначено у виді штрафу, і обмеження щодо застосування ст. 70 КК України закон встановлює лише у випадках призначення покарань за сукупністю злочинів шляхом складання основного покарання у виді штрафу з іншими видами покарань.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та потерпілого, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за наведених у вироку обставинах, та правильність кваліфікації його дій є вірним та в апеляційному порядку не оскаржується.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
На переконання колегії суддів, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів, суд першої інстанції безпідставно покликався на положення ст. 72 КК України, та при застосуванні положень ч. 4 ст. 70 КК України не покликався на застосування, обраного ним, принципу складання покарань.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що на час розгляду даного кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, оскаржуваний вирок суду щодо ОСОБА_7 хоч і не вступив у законну силу, проте є виконаний, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 сплатив визначену йому даним вироком суму штрафу, що підтверджується представленою апеляційному суду квитанцією № 61 від 16.06.2017р.
За таких обставин, підстав для постановлення нового вироку колегія суддів не вбачає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 29.03.2017р. щодо ОСОБА_7 без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 29.03.2017р. щодо ОСОБА_7 без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4