Провадження № 11-кп/792/310/17
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.06.2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000182 від 29 березня 2016 року, за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 березня 2017 року,-
В с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 березня 2017 року

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лехнівка, Ярмолинецького району, Хмельницької області, мешканця хутора Корчунок, Хмельницької області, проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працює, раніше судимого:

- 11.04.1996 року Хмельницьким міським судом за ч. 6 ст. 229-6, ч. 1 ст. 222 КК України (1960 року) на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 11.05.2010 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- 06.05.2015 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 307 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна крім житла, згідно ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 01.02.2016 року даний вирок у частині призначення покарання скасовано і призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, яке на даний час повністю не відбув,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до цього покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 01.02.2016 року і остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з 31.03.2016 року, зараховано в строк відбуття покарання його попереднє ув`язнення з 31.03.2016 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_9 залишено попередній, - тримання під вартою.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , проживає по АДРЕСА_3 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, не працює, раніше судимого:

- 24.01.1997 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 229-6 КК України (1960 року) на 2 роки позбавлення волі;

- 30.03.1999 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 206 КК України (1960 року) на 1 рік позбавлення волі;

- 27.04.2001 року Хмельницьким міським судом за ч. 2 ст. 141 КК України на 1 рік 11 місяців позбавлення волі;

- 21.01.2004 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- 22.01.2007 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ст.ст. 69, 71 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі;

- 20.05.2010 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- 04.10.2012 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 121 КК України, на підставі ст. ст. 69, 71, 72 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 17.11.2014 року, невідбута частина покарання 1 рік, 1 місяць, 1 день,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 постановлено рахувати з дня приведення вироку до виконання.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Буйволівці, Ярмолинецького району, Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_4 , проживає по АДРЕСА_5 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_14 звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України, ОСОБА_14 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Прага, Чехія, мешканця АДРЕСА_6 , проживає по АДРЕСА_7 , зареєстрованого у АДРЕСА_8 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, не працює, не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_16 звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України, ОСОБА_16 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь державного бюджету процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 952 грн. 90 коп.

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь державного бюджету процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 293 грн. 20 коп.

Постановлено стягнути з ОСОБА_14 на користь державного бюджету процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 469 грн. 12 коп.

Постановлено стягнути з ОСОБА_16 на користь державного бюджету процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 659 грн. 70 коп.

Решту процесуальних витрат віднесено на рахунок держави.

Цивільний позов задоволено частково.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_16 на користь ОСОБА_17 2840 грн. в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди та 2000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, а всього 4840 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Речові докази:

- квитанції з ломбардів (т. 1, а.с. 39, 40), - залишено в матеріалах кримінального провадження;

- пральну машинку «Samsung WF6450N7W» (т. 1, а.с. 60), - залишено за належністю ОСОБА_18 ;

- вилучене у ОСОБА_16 та ОСОБА_10 (т. 1, а.с. 138, 139) взуття, яке зберігається в камері зберігання речових доказів Хмельницького РВП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області, - передано за належністю ОСОБА_16 та ОСОБА_10 відповідно.

За вироком суду, ОСОБА_9 , який був раніше засуджений за ст. 185 КК України, а також ОСОБА_16 і ОСОБА_14 , за попередньою змовою між собою, 09.03.2016 року близько 20 год., скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження вікна, проникли в житловий будинок АДРЕСА_9 , звідки таємно викрали: кутову шліфувальну машинку марки «Makita», моделі «GA 4530», вартістю 400 грн.; циркулярку, вартістю 1000 грн.; електричні ваги, вартістю 320 грн.; електронну машинку для стрижки волосся, вартістю 180 грн.; електричний подовжувач на 5 розеток, довжиною 3 м., вартістю 75 грн.; електричний подовжувач на 3 розетки, довжиною 5 м., вартістю 70 грн.; будівельний стиплер, вартістю 70 грн.; банку масляної фарби, об`ємом 3 л., вартістю 110 грн., заподіявши такими діями потерпілому ОСОБА_18 майнових збитків на загальну суму 2225 грн.

Крім того, ОСОБА_10 , який був раніше засуджений за ст.ст. 185, 186 КК України, а також ОСОБА_9 і ОСОБА_14 , за попередньою змовою між собою, 10.03.2016 року близько 20 год. 30 хв., скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження вікна, проникли у вищевказаний житловий будинок АДРЕСА_9 , з якого через незамкнені двері проникли до гаража, звідки таємно викрали: пральну машину марки «Samsung WF6450N7W», вартістю 2481 грн. 88 коп.; холодильник марки «Воsh», вартістю 2500 грн.; металеву тачку, вартістю 200 грн., завдавши такими діями потерпілому ОСОБА_18 майнових збитків на загальну суму 5181 грн. 88 коп.

Також, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 за попередньою змовою між собою, 10.03.2016 року близько 21 год., скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, шляхом розбиття вікна, проникли в житловий будинок АДРЕСА_10 , звідки таємно викрали: болгарку марки «DWT WS07-125», вартістю 270 грн.; дриль марки «Einhell», моделі «E-SB 800 E», вартістю 500 грн.; зварювальний апарат марки «Helvi», вартістю 3000 грн.; тример марки «Bosh», вартістю 3000 грн., січкоріз, вартістю 500 грн., секатор вартістю 280 грн., електричний подовжувач довжиною 30 м., вартістю 70 грн., електричний подовжувач довжиною 50 м., вартістю 85 грн., заподіявши такими діями потерпілій ОСОБА_19 майнових збитків на загальну суму 7705 грн.

Окрім того, ОСОБА_9 і ОСОБА_16 , за попередньою змовою між собою, 14.03.2016 року близько 22 год., скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження вікна, проникли в житловий будинок АДРЕСА_11 , звідки таємно викрали: бензопилу марки «Stihl», вартістю 500 грн.; кутову шліфувальну машинку марки «Bosh», вартістю 350 грн., шуруповерт марки «DWT», вартістю 430 грн., дриль-перфоратор марки «Metabo», вартістю 560 грн., набір гайкових ключів, вартістю 220 грн., п`ять вудок, вартістю по 70 грн. кожна, два спінінги, вартістю по 120 грн. кожен, секатор вартістю 70 грн.; дві переноски вартістю по 60 грн. кожна, завдавши такими діями потерпілому ОСОБА_17 майнових збитків на загальну суму 2840 грн.

Також, ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , за попередньою змовою між собою, 28.03.2016 року близько 22 год., скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, шляхом віджиму вікна, проникли в житловий будинок АДРЕСА_12 , звідки таємно викрали: бензопилу марки «Sadko GSC-450E», вартістю 800 грн.; електричний кабель з алюмінієвими жилами, довжиною 30 м., вартістю 200 грн.; електричний подовжувач довжиною 20 м., вартістю 100 грн.; велосипед «Mascotte», вартістю 3500 грн.; велосипед «Focus black forest», вартістю 5412 грн. 07 коп., таким чином завдавши потерпілому ОСОБА_20 майнових збитків на загальну суму 10012 грн. 07 коп.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій, просить вирок суду стосовно ОСОБА_9 скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України остаточно визначити покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на 4 роки 5 місяців з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла. Апелянт зазначає, що ОСОБА_9 до вчинення злочинів ніде не працював, маючи незняту та непогашену судимість на шлях виправлення не став та повторно вчинив злочини проти власності, потерпілим спричинену шкоду не відшкодував, що доводить нещирість його каяття у вчиненому. Зазначає, що згідно ч. 3 ст. 71 КК України призначене хоча б за один із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, проте ОСОБА_9 додаткове покарання остаточно за сукупністю вироків у виді конфіскації майна не призначено.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 , не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, посередньо характеризується за місцем проживання, одружений, спиртними напоями не зловживає, наркотичні засоби не вживає, утримує сім`ю за рахунок тимчасових заробітків, частково відшкодував матеріальну шкоду потерпілим та з ними помирився.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , як вбачається з її змісту, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, поскільки вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочинів, має намір у подальшому відшкодувати шкоду потерпілим, вчинив злочини у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 в підтримання доводів апеляційної скарги, що заперечували проти апеляційної скарги прокурора, адвоката ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_16 і ОСОБА_14 в підтримання апеляційних скарг обвинувачених, заперечували проти апеляційної скарги прокурора; прокурора в підтримання поданої апеляційної скарги прокурора, подані обвинуваченими апеляційні скарги вважає безпідставними, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що подані апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, вирок суду щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 слід скасувати в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно обвинувального акту, направленого до суду (т.2, а.с. 65-71), а згодом після зміни прокурором обвинувачення (т. 2, а.с. 235-246) дії усіх обвинувачених органом досудового слідства, з чим погодився прокурор, та після зміни обвинувачення в суді прокурором, були кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, та кваліфікувались за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у приміщення (хоча при викладенні фактичних обставин кримінальних правопорушень, за винятком одного з епізодів кримінальних правопорушень йшлось про проникнення до житлових будинків, а не до приміщень).

Як видно з вироку суду, суд, без зміни прокурором обвинувачення, вказав, що « ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 ставиться в вину те, що вони, скоюючи злочини на території дачного масиву «Колос» проникали до приміщень, однак, як встановлено під час судового розгляду, обвинувачені проникали до житла потерпілих, а саме до їх будинків», тому суд першої інстанції перекваліфікував дії обвинувачених та кваліфікував дії:

- ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, за епізодами викрадення майна ОСОБА_18 9 та 10 березня 2016року, ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 ,

- ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в житло, за епізодами викрадення майна ОСОБА_18 10 березня 2016 року та ОСОБА_19 ,

- ОСОБА_14 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в приміщення, за епізодом викрадення майна ОСОБА_18 9 березня 2016 року, а також за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в житло, за епізодами викрадення майна ОСОБА_18 10 березня 2016 року та ОСОБА_19 ,

- ОСОБА_16 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в житло, за епізодом викрадення майна ОСОБА_18 9 березня 2016 року; за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в житло, за епізодами викрадення майна ОСОБА_17 та ОСОБА_20 .

При цьому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, змінюючи кваліфікацію злочинів, без зміни прокурором обвинувачення, допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, такі суперечності в обвинувальному вироку не можуть бути усунені під час апеляційного розгляду, зважаючи на зміст поданих апеляційних скарг. Вказуючи про те, що дії, зокрема, ОСОБА_9 за епізодом крадіжки майна ОСОБА_18 9 березня 2016 року, кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України, з кваліфікуючою ознакою - проникнення до житла, такі ж дії інших співучасників за цим епізодом - ОСОБА_16 та ОСОБА_14 суд кваліфікував за ч. 3 ст. 185 КК України, за іншою кваліфікуючою ознакою - проникнення до приміщення. Викладаючи формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, суд по жодному з епізодів не вказав про таку кваліфікуючу ознаку ч. 3 ст. 185 КК України, як повторність, хоча за цією ознакою кваліфікував дії обвинувачених. Зазначені недоліки, зважаючи на зміст поданої прокурором апеляційної скарги, яка стосується лише призначення більш суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , та доводів апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 щодо призначення їм судом суворого покарання, апеляційний суд не взмозі.

За таких обставин, зважаючи на істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону при постановленні вироку, які не можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду, вирок суду першої інстанції щодо всіх засуджених, зважаючи на спільність їх дій, відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, підлягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 412 КПК України.

Колегія суддів позбавлена можливості виправити вказану помилку суду першої інстанції та постановити судове рішення за наслідками апеляційного розгляду як скарги прокурора, так і обвинувачених.

Апеляційний суд, зокрема, не може постановити свій вирок, позаяк вирок апеляційного суду має відповідати вимогам ст. 374 КПК України, в якому має міститись формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, а також статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачених.

Однак, за вищевказаної невідповідності вироку суду першої інстанції положенням ст. 374 КПК України, зважаючи на зміст апеляційних скарг, зокрема прокурора, апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити вирок, який би відповідав ст. 374 КПК України.

Положеннями ст. 415 КПК України визначено вичерпний перелік підстав призначення нового розгляду у суді першої інстанції, проте такі у даній справі відсутні.

В силу ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і верховенство права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (ст. 3 Конституції України, ст. 8 КПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів вимушена ухвалити у цій справі найприйнятніше рішення: скасувати оскаржений вирок, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, постановлений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, який слід провести відповідно до вимог КПК України.

На думку колегії суддів, прийняттям саме такого рішення у цій справі не буде порушено права і законні інтереси обвинувачених та потерпілих.

Колегія суддів, зважаючи на повноваження апеляційного суду, позбавлена можливості виправити вказану помилку суду першої інстанції та постановити судове рішення за наслідками апеляційного розгляду по суті апеляційних скарг як обвинувачених, так і прокурора.

Оскільки вирок суду скасовується з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, інші доводи апелянтів не перевіряються, однак їх слід перевірити при новому розгляді справи, який слід провести з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. При новому розгляді слід звернути увагу на твердження прокурора, що в силу ч. 3 ст. 71 КК України, призначене хоча б за одним з вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків. Незважаючи на долучену судом довідку про судимість ОСОБА_9 (т. 3, а.с. 34), де зазначено, що ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 1 лютого 2016 року ОСОБА_9 призначено за ч. 2 ст. 307 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, покарання в виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла, у вступній частині вироку посилання про призначення ОСОБА_9 додаткового покарання в виді конфіскації майна, відсутнє, також не враховувались ці дані і при призначенні покарання.

Разом з тим, колегія суддів вважає необхідним зауважити, що в разі, якщо при новому судовому розгляді винність ОСОБА_21 буде доведена, обсяг обвинувачення не зміниться або не будуть встановлені інші обставини, які можуть суттєво вплинути на міру покарання, то призначене йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, а також остаточно призначене покарання за сукупністю вироків в виді 3 років 3 місяців, та без призначення додаткового покарання за попереднім вироком, слід вважати м`яким.

Колегія суддів вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід в виді тримання під вартою до 2 серпня 2017 року включно. При цьому колегія суддів вважає, що ризики, які були заявлені та доведені прокурором в суді при продовженні строку тримання під вартою не зменшились, він обвинувачується у вчиненні ряду умисних тяжких злочинів, раніше судимий, не працює, не має стабільних соціальних зв`язків, що дає суду підстави вважати, що ОСОБА_9 може продовжити злочину діяльність, впливати на свідків і потерпілих, ухилятися від суду.

Зважаючи, що в провадженні в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, запобіжний захід іншим обвинуваченим не обирався, клопотання відповідно до глави 18 цього Кодексу, в апеляційному суді не подавались, апеляційний суд не вирішує питання запобіжних заходів іншим обвинуваченим.

З врахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 9, 412, 415, 418 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги прокурора, обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 задовольнити частково.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 березня 2017 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Строк дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 продовжити до 2 серпня 2017 року включно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2