Дата документу Справа № 320/4028/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/459/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.186 ч.2 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2017 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним і засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винним і засуджено за те, що він, будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, знову вчинив злочини проти власності за наступних обставин.

09 лютого 2016 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, знаходячись у приміщенні магазину «Смачно», який розташований за адресою: Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Героїв України, 54, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, шляхом вільного доступу, з торгівельного холодильника, таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме: полімерний пакет, у якому знаходилися заморожені пельмені «Сибірські», вагою 4,5 кг, вартістю 132 грн. 75 коп., який виніс з приміщення вищевказаного магазину та поклав на порозі.

Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, керуючись єдиним умислом, 09 лютого 2016 року о 18 годині 01 хвилині, знаходячись у приміщенні магазину «Смачно», який розташований за адресою: Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Г. України, 54, із корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, шляхом вільного доступу, з торгівельного холодильника, таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме:

- полімерний пакет, у якому знаходилися заморожені колосся хінкалі «Кавказькі», вагою 4,5 кг., вартістю 162 гривні;

- полімерний пакет, у якому знаходилися заморожені колосся хінкалі «Фірмові», вагою 4,5 кг., вартістю 137 гривень 25 копійок,

чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 432 гривні.

Крім цього, 18 травня 2016 року приблизно о 01 годині 00 хвилин, знаходячись біля магазину «Ветеран», який розташований за адресою: Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Героїв України, 61, ОСОБА_8 , в ході раптового виниклого умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, діючи повторно, із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, штовхнув останню в спину, в результаті чого вона впала на асфальт. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , шляхом ривку з рук потерпілої ОСОБА_10 заволодів належним їй майном, а саме:

- жіночий гаманець, темно синього кольору, вартістю 200 гривень, у якому знаходилось майно, а саме:

- грошові кошти у розмірі 1000 гривень (10 банкнот номіналом по 100 гривень);

- 3 банківських карти банку «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_10 , які матеріальної цінності не представляють;

- 1 банківська карта банку «Альфа-банк» на ім`я ОСОБА_10 , яка матеріальної цінності не представляє, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1200 гривень.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за

ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно;

ч.2 ст.186 КК, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Йому призначено покарання за

- ч. 2 ст. 185 КК - 3 роки позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 186 КК 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст.71, 72 КК до покарання, призначеного за новим вироком повністю приєднано покарання за попереднім вироком від 29 квітня 2016 року Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 125 КК, та призначено остаточне покарання у виді 4 років 18 днів позбавлення волі.

Вирішено питання про запобіжний захід, початок строку відбування покарання, зарахування у строк покарання попереднього ув`язнення, речові докази і цивільні позови.

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_8 рішенням суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить його скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 185 КК - 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК шляхом часткового складання покарання призначеного попереднім вироком від 29 квітня 2016 року Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 125 КК 3 роки 15 днів позбавлення волі. За ч.2 ст.186 КК 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.71 КК за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції призначив покарання з порушенням правил призначення покарань за одночасної необхідності призначення покарання за сукупністю злочинів і сукупністю вироків. Крім того, на переконання прокурора, суд не врахував в достатній мірі дані про особу обвинуваченого, який раніше тричі притягався до кримінальної відповідальності, обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, шкоду не відшкодовано, а тому призначене покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК внаслідок м`якості.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи встановлені судом обставини справи, доведеність своєї вини і кваліфікацію своїх дій, просив вирок суду змінити, зменшивши строк призначеного йому покарання.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи поданих скарг; доводи і вимоги прокурора, яка повністю підтримала апеляцію прокурора і заперечила проти апеляційної скарги обвинуваченого; обвинуваченого і його захисника, які заперечили проти вимог апеляційної скарги прокурора, одночасно наполягаючи на апеляційних вимогах захисту; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого має бути залишена без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК, оскільки в апеляційних скаргах не порушується питання щодо оскарження висновків суду першої інстанції стосовно доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень і правильності кваліфікації його дій, колегія суддів вирок в зазначеній частині не перевіряла і не досліджувала. В зв`язку з чим, вважає встановленим вчинення ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч.2 ст.185 і ч.2 ст.186 КК, за обставин встановлених судом першої інстанції і зазначених ним в оскарженому вироку.

Встановлено, що ОСОБА_8 злочин від 09.02.2016 року за цим вироком вчинив до ухвалення вироку Мелітопольским міськрайонним судом Запорізької області від 29.04.2016 року. Відповідно злочин від 18.05.2016 року ОСОБА_8 вчинено після ухвалення зазначеного вироку.

Відповідно до абз.6 п.25 Постанови №7 від 24.10.2003 року Пленуму ВСУ "Про практику призначення судами кримінального покарання" (надалі Постанова), коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Проте районний суд не прийняв до уваги наведених роз`яснень найвищого судового органу у системі судів загальної юрисдикції, який забезпечує єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Тому припустився помилки при визначенні порядку призначення ОСОБА_8 покарання за злочини, які ним було вчинено до 29.04.2016 року, після нього та за сукупністю вироків.

В зв`язку з чим, наведені в апеляційній скарзі прокурора заперечення в цій частині є слушними і заслуговують на увагу.

Отже, з огляду на наведені роз`яснення Верховного Суду України, районний суд не вправі був призначати ОСОБА_8 покарання без застосування ч.4 ст.70 КК та із застосуванням ч.1 ст.70 КК.

Крім того, заслуговують на увагу й заперечення прокурора про те, що неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, який вчинив тяжкий злочин і злочин середнього ступеню тяжкості. Суд в достатній мірі не врахував, що ОСОБА_8 раніше двічі притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних тяжких злочинів. Тяжкий злочин в цій справі вчинено лише через 18 днів від дня останнього вироку, що свідчить про стійку кримінальну спрямованість поведінки ОСОБА_8 . Шкоду у справі на момент ухвалення вироку відшкодовано не було. Таке відшкодування мало місце лише під час апеляційного розгляду. Обвинувачений під час судового розгляду вину не визнавав, органам досудового розслідування у встановленні істини у справі не сприяв. Визнання шкоди мало місце лише під час апеляційного розгляду. Тому до вимоги захисту прийняти до уваги щире каяття обвинуваченого, судова колегія ставиться критично. І хоча таке визнання вини і відшкодування родичами обвинуваченого є пом`якшуючими покарання обставинами, разом з тим, вони не є достатніми підставами для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК, на чому наполягав захист під час апеляційного розгляду. Апеляційний суд не вбачає правових підстав для застосування ст.69 КК оскільки сукупність обставин, на які посилається обвинувачений і його захисник не створюють для цього достатніх правових підстав.

Це ж стосується й вимоги обвинуваченого про зменшення йому розміру призначеного покарання. При цьому апеляційний суд виходить з того, що в апеляційній скарзі не зазначено жодних обставин, які б давали апеляційному суду право на зменшення такого покарання. Адже в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_8 зазначив, що такі обставини ним будуть наведені в його уточненій апеляційній скарзі, яку він так і не подав. Крім того, така вимога обвинуваченого спростовується вищенаведеними мотивами апеляційного суду, за яких він дійшов висновку не про суворість, а навпаки м`якість призначеного обвинуваченому покарання.

Таким чином, призначення загального покарання в тому числі й із урахуванням покарання, призначеного вироком Мелітопольского міськрайонного суду Запорізької області від 29.04.2016 року, у мінімальному розмірі санкції ч.2 ст.186 КК не відповідає тяжкості злочинів і особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК колегія суддів,

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 грудня 2016 року в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання даного покарання з покаранням, призначеним попереднім вироком від 29 квітня 2016 року Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, за ч. 2 ст. 125 КК України призначити 3 (три) роки 15 днів позбавлення волі. За ч.2 ст.186 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання також строк його попереднього ув`язнення з 07.12.2016 року (включно) до 28.03.2017 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, в той же строк від дня отримання ним повного тексту даного вироку суду.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4