Справа № 381/182/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/463/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 12.04.2017

УХВАЛА
Іменем України
12 квітня 2017 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 9 березня 2017 року, якою обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000870 від 07.05.2013 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 повернуто прокурору для усунення недоліків,

ВСТАНОВИЛА:
17 січня 2017 року до Фастівського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт із додатками у кримінальному провадженні № 0000870 від 07.05.2013 року щодо ОСОБА_7 обвинуваченого за ч.2 ст. 121, ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 КК України та ОСОБА_9 обвинуваченої за ч.2 ст.296, ч.1 ст.309 КК України.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 9 березня 2017 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121, ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 КК України, ОСОБА_9 за ч.2 ст.296, ч.1 ст.309 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків.

Своє рішення районний суд мотивував тим, що обвинувальний акт містить ряд формулювань, які є суперечливими за своїм змістом та позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд. Так, у тексті обвинувального акту при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення (абз.3 а.с. 4) та формулювання обвинувачення ОСОБА_7 (абз.3 а.с.8) йдеться про обставини нанесення ударів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а у наступному абзаці, підсумовуючи, прокурор зазначає, що спричинення ушкоджень ОСОБА_12 та ОСОБА_11 тривало 3-5 хв, після чого ОСОБА_7 та інша особа з місця події зникли. У тексті абз 1 а.с.5 та абз. 2 а.с.9 обвинувального акту йдеться про нанесення ударів лише ОСОБА_11 , а у абз.2 а.с.5 та абз.3 а.с. 9 прокурор, підсумовуючи, зазначає, що спричинення ушкоджень ОСОБА_12 та ОСОБА_11 тривало 3-5 хвилин, після чого ОСОБА_7 та інша особа з місця події зникли. Крім того, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення щодо ОСОБА_9 за ч.2 ст. 296 КК України прокурор зазначає про те, що ОСОБА_9 знаходилась в автомобілі з ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження. Разом з тим, у данному кримінальному провадженні процесуальний статус особи на прізвище ОСОБА_13 , про яку йдеться, ні з обвинувального акту, ні з реєстру матеріалів досудового розслідування є незрозумілим. При цьому , при викладенні обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 296 КК України відсутні відомості про перебування ОСОБА_13 в автомобілі з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження. Суд першої інстанції звернув увагу на те, що після скасування вироку по данному кримінальному провадженню апеляційним судом та призначення нового судового розгляду ухвалою суду від 26.12.2016 року було повернуто прокурору обвинувальні акти, у тому числі щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121, ч.1 ст.186, ч.2 ст.296 КК України через їх невідповідність ст. 291 КПК України . Однак, обвинувальний акт, затверджений прокурором 29.12.2016 року містить серед інших правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 вже за ч.2 ст. 186 КК України , при цьому як при викладенні фактичних обставин так і при формулюванні обвинувачення ОСОБА_7 відсутні посилання на кваліфікуючі ознаки складу злочину, передбаченого за ч.2 ст. 186 КК України.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що відповідно до обвинувального акту досудове розслідування у кримінальному провадженні доручалось слідчому ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . Обвинувальний акт складений слідчим ОСОБА_14 та затверджений прокурором ОСОБА_18 29.12.2016 року. Дані про склад групи прокурорів відсутні в реєстрі матеріалів досудового розслідування, не зазначено про склад групи прокурорів по кримінальному провадженню і в обвинувальному акті. За таких обставин, враховуючи положення ст. 37 КПК України, відсутнє підтвердження того, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні затверджено повноважним прокурором. Також у реєстрі відсутні дані про запобіжні заходи щодо обвинувачених, а п. 126 та 127 реєстру не містить відомостей про будь-які процесуальні дії по кримінальному провадженню.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, провадження направити для розгляду в суд першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 314-316 КПК України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. В ньому викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення та сформовано обвинувачення. До обвинувального акту додані реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки обвинувачених та їх захисників про отримання копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування. Суд першої інстанції в своїй ухвалі зазначив, що в реєстрі досудового розслідування відсутні дані про те, що кримінальне провадження направлено на новий судовий розгляд після скасування вироку судом першої інстанції та відсутність у додатках цивільних позовів потерпілих на які є посилання в обвинувальному акті. Відповідно до ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити найменування дій, проведених під час досудового розслідування. Потерпілими цивільні позови були пред`явлені не під час досудового розслідування, а згідно вимог п. 2 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд першої інстанції у підготовчому засіданні має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз обвинувального акту у даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вказує на те, що прокурором не було дотримано цих вимог закону, оскільки, як вірно вказано в ухвалі суду 1-ї інстанції, обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення. Так, в обвинувальному акті містяться суперечності, не встановлено процесуальний статус ОСОБА_13 , в обвинувальному акті відсутні кваліфікуючі ознаки обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України, не зазначено всю групу прокурорів.

Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі, і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення інкримінованого особі.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право особи на захист.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі не спростовує дані доводи, та не наводить підстав для визнання ухвали суду першої інстанції не законною та необґрунтованою навіть в частині посилання суду на сумніви в правомочності прокурора затвердившого обвинувальний акт.

Таким чином, колегія суддів, приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість прийнятого судом першої інстанції рішення про повернення обвинувального акту, складеного щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 до прокуратури для усунення недоліків та про безпідставність поданої прокурором апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - залишите без задоволення.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 9 березня 2017 року, якою обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000870 від 07.05.2013 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 повернуто прокурору для усунення недоліків залишити без змін.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_19

ОСОБА_4