Справа № 139/161/17
Провадження № 1-в/139/6/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_2 ,
начальника РС з питань пробації ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці подання старшого інспектора Мурованокуриловецького РС з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції капітана внутрішньої служби ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 про направлення засудженого для відбування призначеного вироком покарання, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 був засуджений 06 жовтня 2016 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком терміном на два роки із покладенням на нього судом обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, зокрема, не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання і періодично з`являтись для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції.
02 березня 2017 року старший інспектор Мурованокуриловецького РС з питань пробації звернулася до суду з поданням про вирішення питання про направлення засудженого для відбування призначеного покарання, оскільки він тривалий час умисно не виконує обов`язки, покладені на нього вироком суду.
У судовому засіданні ОСОБА_3 подання підтримала і суду пояснила, що на облік в Мурованокуриловецький РС з питань апробації ОСОБА_4 було поставлено 19 грудня 2016 року, роз`яснено порядок відбування іспитового строку, зобов`язання, визначено дні реєстрації в інспекції (тепер - секторі). 16 січня 2016 року, 6 та 20 лютого 2017 року ОСОБА_4 на реєстрацію не з`явився. Крім того, він не з`являвся на виклики інспектора 27 січня, 06 та 20 лютого 2017 року. 21 лютого 2017 року ОСОБА_4 пояснив, що перебував у свого друга в м. Вінниця і не мав коштів, щоб приїхати на реєстрацію.
Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні заявив, що насправді йому було відомо про обов`язки, однак, він поїхав у м. Вінницю шукати роботу і житло, а тому не з`явився на реєстрацію. Викликів до РС з питань пробації він не отримував.
Розглянувши подання у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши пояснення інспектора і засудженого, матеріали особової справи № 22-2016, заслухавши думку прокурора, який підтримав подання і вважає його таким, що підлягає до задоволення, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення подання, виходячи з наступного:
Із матеріалів особової справи вбачається, що вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2016 року (а.с. 2-3) ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробовуванням терміном на два роки з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 та 4 ч. 1 ст. 76 КК України в редакції, що діяла на момент прийняття рішення.
19 грудня 2016 року ОСОБА_4 поставлений на облік в Мурованокуриловецькому районному секторі кримінально-виконавчої інспекції (а.с. 28). 27 грудня 2016 року йому роз`яснено обов`язки покладені на нього судом та попереджено, що у разі ухилення від виконання покладених на нього обов`язків, звільнення від відбування покарання з випробовуванням може бути скасовано (а.с. 35).
Цього ж числа постановою старшого інспектора КВІ ОСОБА_4 визначено днем явки на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції кожний перший та третій понеділок місяця (а.с. 37).
Із листка реєстрації засудженого (а.с. 38) слідує, що 16 січня, 06 та 20 лютого 2017 року засуджений не з`явився на реєстрацію, оскільки перебував у м. Вінниця (а.с. 53).
Пунктом 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання які виникають під час та після виконання вироку вирішується судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
Інспектором КВІ щодо ОСОБА_4 21 лютого 2017 року було винесено попередження про те, що у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків, кримінально-виконавча інспекція може направити до суду матеріали про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням і направити його для відбування призначеного судом покарання.
За своїм змістом іспитовий строк це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за поведінкою засудженого, а сам він під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування. Іспитовий строк втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання, якщо засуджений не виконає умови випробування, і перспективу остаточного звільнення від відбування покарання і навіть пільгового погашення судимості, якщо умови випробування будуть виконані.
У судовому засіданні ОСОБА_4 просив не скасовувати звільнення його від відбування покарання з випробуванням і не направляти його для відбування покарання, оскільки він не мав наміру ухилятися від його відбування і лише через свою легковажність допустив подібну ситуацію, обіцяв в подальшому виконувати всі покладені на нього судом обов`язки.
Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, враховуючи молодий вік засудженого та його особисте клопотання, позитивну характеристику ОСОБА_4 за місцем проживання (а.с. 42-43), обставину, що крім порушення порядку відбування покарання у виді випробувального терміну нового злочину він не вчинив (а.с. 46-47), до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку не притягався (а.с. 45), суд приходить до висновку, що доводи начальника РС з питань пробації про небажання засудженого стати на шлях виправлення є надто категоричними, а направлення засудженого для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки не відповідає ступеню тяжкості його проступку.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України; ст. 78 КК України, ст. 164, 166 КВК України, Інструкцією про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України від 19.12.2003 року № 270/1560, суд
У Х В А Л И В:
Старшому інспектору Мурованокуриловецького РС з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції капітану внутрішньої служби ОСОБА_3 відмовити у задоволенні подання про направлення засудженого ОСОБА_4 для відбування призначеного покарання.
На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя: ____________