печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.07.2017 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001744 від 11.03.2015 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Баркасово Закарпатської області, громадянина України, цигана, який неодружений, без освіти, не працює, немає визначеного місця реєстрації, до затримання тимчасово проживав за адресою АДРЕСА_1 , судимий: 09.09.2010 Мукачівським міськрайонним судом Закарпарської області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186; ч. 1 ст. 185; ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 186 КК України із застосуванням вимог ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнився 18.03.2014 по відбуттю строку покарання, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Р.Комарівці Ужгородського району Закарпатської області, громадянина України, цигана, який неодружений, без освіти, не працює, немає визначеного місця реєстрації, до затримання тимчасово проживав за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Р.Комарівці Ужгородського району Закарпатської області, громадянина України, цигана, який неодружений, без освіти, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , до затримання фактично проживав за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілої ОСОБА_12 ,

перекладача ОСОБА_13 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_5 до того ж повторно, вчинили відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за наступних обставин.

10 березня 2015 року, приблизно о 20 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували біля підземного переходу, що веде до будинку АДРЕСА_3 , де побачили раніше не відому їм ОСОБА_14 , яка заходила до вказаного підземного переходу.

В цей час у ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виник злочинний корисливий умисел на відкрите заволодіння майном потерпілої.

Реалізуючи спільний злочинний умисел учасників групи на заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_14 ззаду, схопив її за шию, спричинивши потерпілій легкі тілесні ушкодження у виді синця в лівій надключичній ділянці з переходом в проекцію проксимального кінця лівої ключиці, які не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, після чого наказав їй віддати йому гроші. Потерпіла ОСОБА_14 під примусом дістала зі своєї сумки гаманець чорного кольору марки «Дольче Габбана», з грошовими коштами у сумі 100 грн. та передала його ОСОБА_5 . Після чого до потерпілої підійшли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які відкрито відібрали в неї мобільний телефон «Самсунг GT-E1225T», вартістю 400 гривень та відразу побігли з місця вчинення злочину. Крім цього, ОСОБА_5 наказав ОСОБА_14 віддати йому сумку, з якої в подальшому відкрито викрав мобільний телефон «Айфон 3» чорного кольору, вартістю 1800 гривень. Після вказаних дій ОСОБА_5 також залишив місце вчинення злочину.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожний окремо, в судовому засіданні повністю визнали свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, заявили про щире каяття у вчиненому. По суті фактичних обставин справи пояснили, що у зв`язку з відсутністю постійного місця проживання, тимчасово проживали в циганському таборі адресою АДРЕСА_1 , не маючи стабільних законних джерел для існування. 10 березня 2015 року, приблизно о 20 годині 50 хвилин, перебували поблизу підземного переходу станції метро «Либідська» по вул. В. Васильківській, у м. Києві, де побачили раніше не відому їм ОСОБА_14 . Вже знаходячись в підземному переході вони побачили, як ОСОБА_14 тримає в руках мобільний телефон, намагаючись ним підсвітити собі дорогу. В цей час у них виник злочинний умисел на заволодіння майном потерпілої. З цією метою ОСОБА_5 підійшов до потерпілої ззаду, схопив її за шию та наказав віддати матеріальні цінності. Потерпіла ОСОБА_14 злякалась, не пручалась. ОСОБА_5 , утримуючи потерпілу за шию однією рукою, іншою рукою заліз в її сумку, витягнув з неї гаманець чорного кольору марки «Дольче Габбана». ОСОБА_7 в цей час підійшов та вирвав з рук потерпілої мобільний телефон «Самсунг» та, схопивши за одяг ОСОБА_6 , який в цей час стояв поряд та дивився за навколишньою обстановкою, разом побігли з місця вчинення злочину. По дорозі ОСОБА_7 передав мобільний телефон «Самсунг» ОСОБА_6 . ОСОБА_5 також відібрав у потерпілої сумку та побіг слідом за ОСОБА_7 і ОСОБА_6 . У викраденій сумці ОСОБА_5 виявив мобільний телефон «Айфон 3», а в гаманці виявили 100 грн., які витратили на воду та проїзд громадським транспортом. В цей же день вони були затримані працівниками міліції, які вилучили у ОСОБА_6 мобільний телефон «Самсунг GT-E1225T», а у ОСОБА_7 мобільний телефон «Айфон 3». Кількість та вартість викраденого майна, а також правильність кваліфікації їх дій органом досудового розслідування обвинувачені в судовому засіданні також не оспорювали.

Приймаючи до уваги, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , повністю визнали свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, їх показання в судовому засіданні відповідали фактичним обставинам справи, що в суді підтвердила потерпіла ОСОБА_14 , положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченим та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягали на досліджені інших доказів у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження решти доказів щодо фактичних обставин справи, які сторонами кримінального провадження не оспорювались.

Визнавши показання обвинувачених допустимими доказами у справі, суд приходить до висновку про доведеність їх вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки вони, діючи за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_5 до того ж повторно, вчинили відкрите заволодіння майном потерпілої ОСОБА_12 , застосувавши до неї насильство, яке не було небезпечним для її життя та здоров`я.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу кожного з обвинувачених, наявність (відсутність) обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої ОСОБА_12 та позицію державного обвинувача.

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили тяжкий злочин (ст. 12 КК України, ч. 2 ст. 186 КК України).

Вивченням даних про особу обвинувачених судом встановлено наступне.

ОСОБА_5 раніше судимий за корисливі злочини, відбував покарання у виді позбавлення волі, неодружений, без освіти, до затримання не працював та суспільно корисною працею не займався, як особа характеризується формально, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вперше притягуються до кримінальної відповідальності, не мають будь-якої освіти, неодружені, до затримання не працювали та суспільно корисною працею не займалися, в селі за місцем народження характеризуються формально, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебувають.

Обставиною, що пом`якшує покарання для кожного з обвинувачених, суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає щире каяття у вчиненні злочину. Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом під час розгляду справи не встановлено.

Суд, враховуючи тяжкість та конкретні обставини вчинення злочину, вищенаведені дані про кожного з обвинувачених, які не працювали та суспільно корисною працею не займалися, у зв`язку з чим стали на шлях злочинної діяльності, приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вказані положення ч. 5 ст. 72 КК України втратили чинність 21.06.2017 на підставі Закону України від 18.05.2017 № 2046-VIII.

Між тим, у відповідності до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, призначаючи обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, суд при обрахуванні строку покарання застосовує положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII та зараховує час їх перебування в умовах попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Судові витрати та цивільний позов у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень до ч. 9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 371, ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту з 13.03.2015.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII зарахувати в строк відбування покарання час перебування ОСОБА_5 в умовах попереднього ув`язнення в період з 13.03.2015 по 07.07.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту з 12.03.2015.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII зарахувати в строк відбування покарання час перебування ОСОБА_6 в умовах попереднього ув`язнення в період з 12.03.2015 по 07.07.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту з 11.03.2015.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII зарахувати в строк відбування покарання час перебування ОСОБА_7 в умовах попереднього ув`язнення в період з 11.03.2015 по 07.07.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази:

- мобільні телефони «Айфон 3» та «Самсунг GT-E1225T» чорного кольору, які знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_14 , залишити в її користуванні.

Обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 звільнити із-під варти в залі суду у зв`язку з відбуттям строку призначеного покарання.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, зобов`язавши їх з`являтися за викликом суду, повідомляти суд про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя - ОСОБА_1