Апеляційний суд Рівненської області
__________________________________________________копія:_____
У Х В А Л А
Іменем України
01 лютого 2017 року м.Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001383 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 25 березня 2006 року за ч.3 ст.185; ст.75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців; 2) вироком Рівненського районного суду від 29 січня 2007 року за ч.1 ст.185; ст.75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки; 3) вироком Рівненського районного суду від 20 квітня 2012 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.190, ч.3 ст.72 КК України до покарання: за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) місяці, за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн. та, на підставі ч.3 ст.72 КК України ці покарання, судом вирішено виконувати самостійно; 4) вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 лютого 2013 року за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки; 5) вироком Рівненського районного суду від 08 листопада 2013 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та, згідно ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням вироку Здолбунівського районного суду від 05 лютого 2013 року, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України;

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року;

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року відносно нього в частині призначеного йому покарання змінити та призначити більш м`яке покарання, а саме із застосуванням положень ст.75 КК України та встановленням іспитового строку.

Згідно вироку, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. Взято обвинуваченого ОСОБА_4 під варту в залі судового засідання та залишено цей запобіжний захід до набрання вироком законної сили. Строк покарання визначено рахувати з 23 листопада 2016 року. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта та проведення експертизи в сумі 880 (вісімсот вісімдесят) грн. 40 (сорок) коп.. Судом також було вирішено питання щодо речових доказів.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_4 доводить, що призначене йому вироком суду першої інстанції покарання є для нього занадто суворе. Зокрема зазначає, що вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся, його дії не завдали шкоди суспільству, а прокурор у суді першої інстанції просив у судових дебатах призначити йому покарання зі встановленням іспитового строку, звільнивши від відбування такого покарання.

За вироком суду, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту, в порушення вимог Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» та «Про наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги і прекурсори», в серпні 2016 року, точної дати та часу не встановлено, перебуваючи поблизу залізничних колій між станцією Здолбунів та станцією Квасилів, точного місця не встановлено, повторно, придбав шляхом привласнення знайдені кущі канабісу. В подальшому він переніс привласнену наркотичну речовину - канабіс, до свого місця проживання, а саме до кімнати квартири АДРЕСА_2 , де зберігав наркотичну речовину - канабіс, масою 92,452 г (в перерахунку на висушену речовину), який згідно таблиці 1 списку 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, з моменту придбання до 15 год. 40 хв. 22 серпня 2016 року, а саме до моменту вилучення працівниками поліції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора про відмову у її задоволенні та залишення вироку суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, за фактом незаконного придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів (канабісу) без мети збуту, підтверджуються повним визнанням ОСОБА_4 вини у вчиненні цього злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті. Інші зібрані докази його вини, що знаходяться у матеріалах кримінального провадження, судом першої інстанції не досліджувались згідно вимог ч.3 ст.349 КК України, та, з урахуванням думки учасників судового провадження. Кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.309 КК України є вірною і в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюється, а тому, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції, згідно ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряється.

Положеннями ч.1 ст.75 КК України встановлено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин,при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п"яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи,дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Під час розгляду матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , суд першої інстанції, з урахуванням особи обвинуваченого, який повторно вчинив злочин, незважаючи на те, що раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, з урахуванням обтяжуючої обставини рецидиву злочину, достатніх підстав для застосування щодо обвинуваченого положень ст.75 КК України не встановив.

Крім того, з урахуванням пом`якшуючих обставин, суд першої інстанції призначив ОСОБА_4 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України - у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений у санкції частини другої ст.309 КК України, а саме - на строк 2 (два) роки.

Апеляційна скарга обвинуваченого, як вбачається із її змісту, не містить будь-яких переконливих доводів (доказів), які б надавали змогу призначити ОСОБА_4 покарання зі звільненням від його відбування. Не навів таких даних обвинувачений і під час апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд першої інстанції врахував, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності зі звільненням від відбування покарання, зокрема і за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, на шлях виправлення не став і вчинив новий умисний злочин.

За таких обставин, підстав для застосування ст.75 КК України, колегія суддів не вбачає та погоджується з висновками суду щодо того, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року внесені зміни до ст.72 КК України, згідно яких строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами і доповненнями) зазначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується до підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Зі змісту ч.1 ст.4 цього Закону слідує, що установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Із вироку вбачається, що ОСОБА_4 було взято під варту в залі судового засідання після проголошення вироку, тобто 23 листопада 2016 року та початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 судом визначено рахувати з дня взяття під варту.

За вимогами ч.4 ст.532 КПК України, судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій, Верховного Суду України набирають законної сили з моменту їх проголошення.

За таких обставин, вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року відносно ОСОБА_4 вступає в законну силу з дня проголошення ухвали колегії суддів апеляційного суду, тобто 01 лютого 2017 року.

А тому, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 23 листопада 2016 року по 01 лютого 2017 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року відносно ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 без задоволення.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання, згідно ч.5 ст.72 КК України, строк попереднього ув`язнення з 23 листопада 2016 року по 01 лютого 2017 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_4 у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І: (підписи)
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1