Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/352/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.04.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000006 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_7 , на вирок Голованівського районного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2017 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Межеричка Голованівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, маючого професійно технічну освіту, безробітного, інваліда другою групи, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 ( три ) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 ( один ) рік. Відповідно до ст. 76 КК України покладено певні обов`язки.
Вказаним вироком також вирішено питання щодо речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що 04 січня 2017 року близько 15 години, перебував поряд з територією тракторної бригади, розташованої по АДРЕСА_2 , яка належить АФ «Хлібороб» у формі ТОВ, де у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення брухту чорних металів, який знаходився на охоронюваній та огородженій парканом території даної тракторної бригади. З метою реалізації вказаного умислу ОСОБА_8 домовився з ОСОБА_9 про допомогу у завантаженні брухту чорних металів на причеп д.н.з. НОМЕР_1 , який був прикріплений до автомобіля марки «ЗАЗ 110307» д.н.з. НОМЕР_2 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_9 , з метою його подальшого перевезення. ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 , що даний металобрухт нікому не належить, таким чином увів останнього в оману, щодо протиправності своїх дій. В подальшому 04 січня 2017 року близько 21 години ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , приїхали автомобілем «ЗАЗ 110307» д.н.з. НОМЕР_2 з причепом д.н.з. НОМЕР_1 , до огородженої парканом території тракторної бригади, розташованої в АДРЕСА_2 , яка належить АФ «Хлібороб» у формі ТОВ, де ОСОБА_10 відкрив металеві ворота, після чого ОСОБА_9 заїхав на охоронювану територію тракторної бригади. Реалізовуючи вказаний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 за допомогою ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, намагався викрасти та обернути на свою користь 130 кілограм брухту чорних металів, який знаходився на території тракторної бригади біля критого навісу, вартість якого відповідно до висновку експерта від 05.01.2017 року становить 4 грн. 10 коп. за один кілограм, на загальну суму 533 грн. Однак свій злочинний намір ОСОБА_8 до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки на місці вчинення даного кримінального правопорушення був викритий старшими охоронника групи швидкого реагування АФ «Хлібороб» у формі ТОВ ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. У резолютивній частині вироку виключити покладене на ОСОБА_8 зобов`язання не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В решті вирок залишити без зміни.

В обґрунтування апеляції вказав, що згідно ч.1 ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Положеннями ч.2 ст. 76 КК України передбачено покладення додаткових обов`язків на таких осіб в тому числі і не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації у разі, якщо суд прийде до висновку про необхідність застосування до особи додаткових обов`язків, що має належним чином обґрунтувати у мотивувальній частині вироку, що судом першої інстанції зроблено не було.
Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, при цьому не погіршуючи становище обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, за таких обставин.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи та ніким із сторін і учасників кримінального провадження не оскаржуються.

За вказаних обставин колегія суддів апеляційного суду не входить в обговорення доведеності вини обвинуваченого, правильності кваліфікації дій та вважає, що суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 кваліфікувавши дії останнього за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна ( крадіжка ) поєднане з проникненням у сховище.

Призначаючи міру покарання обвинуваченим, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особи обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом ІІ групи, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Обставинами, які пом`якшують покарання, судом визнано щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, згідно ч.1 ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Положеннями ч.2 ст. 76 КК України передбачено покладення додаткових обов`язків на таких осіб в тому числі і не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Однак, суд першої інстанції ухвалюючи вирок взагалі не зазначив мотивів та не обґрунтував своє рішення у мотивувальній частині вироку щодо застосування до ОСОБА_8 додаткового обов`язку: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Зазначене допущене судом першої інстанції неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, відповідно до статей 409, 413 КПК України, є безумовною підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
За вказаних обставин вимоги прокурора про зміну вироку суду стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 за обставин, викладених в апеляційній скарзі, підлягають задоволенню, оскільки допущене судом першої інстанції неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність може бути усунено шляхом зміни вироку при цьому не погіршуючи становища обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Голованівського районного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_8 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку покладене на ОСОБА_8 зобов`язання не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді підписи
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2