Справа № 333/827/17
Пр. № 1-кп/333/362/17

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, українки, громадянки України, має неповну середню освіту, вдови, має на утриманні трьох неповнолітній дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштованої, в силу ст.89 КК України раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченного ч.1 ст. 382 КК України, -

Судовим слідством, суд -

ВСТАНОВИВ:
04.07.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя винесено вирок відповідно до якого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 1400 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Цим же вироком, задоволено цивільний позов в інтересах Комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» і зобов`язано ОСОБА_4 сплатити суму витрат на лікування потерпілої від злочину в розмірі 6 233 гривні 92 копійки.

Відповідно до положень ч.6 ст.376 КПК України, обвинуваченій ОСОБА_4 негайно після проголошення вручено копію вищезазначеного вироку, у зв`язку з чим остання мала безпосередню змогу ознайомитися з його змістом та обов`язками, що були покладені на неї законом та судом.

В ході судового засідання 04.07.2013 року ОСОБА_4 повністю визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, повністю визнала позовні вимоги прокурора прокуратури м. Запоріжжя щодо відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину в сумі 6233, 92 грн.

Крім того, відповідно до наданої до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 розписки, останній роз`яснено обов`язки щодо виконання вироку, а також наслідки ухилення від його виконання.

Зазначений вирок оскаржений не був та 05.08.2013 року набрав законної сили.

02.06.2014 року державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_6 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №43524140, щодо стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів у сумі 6 233 гривні 92 копійки, на підставі вироку суду, про що остання повідомлена у встановленому законом порядку і строк.

Таким чином, ОСОБА_4 , маючи умисел на невиконання вироку суду, що набрав законної сили, будучи ознайомлена із вироком суду №335/2734/13-к від 04.07.2013, і постановою про відкриття виконавчого провадження №43524140 від 02.06.2014 року, маючи реальну змогу виконати покладені на неї законом боргові зобов`язання, з часу набрання вироком законної сили - 05.08.2013 року по 27.10.2016 року, перебуваючи у м. Запоріжжя, умисно не виконала вирок суду від 04.07.2013 року в частині стягнення з неї суми витрат на лікування потерпілого, в результаті вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в розмірі 6 233 гривні 92 копійки, на користь Комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги», за наступних обставин.

В період часу з 05.08.2013 року по 27.10.2016 року ОСОБА_4 , маючи офіційний прибуток від безготівкового зарахування на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в AT «Державний ощадний банк України», отримала дохід у вигляді грошових коштів в сумі 85 960 гривень 80 копійок. Однак, маючи прямий умисел на не виконання вироку суду, що вступив в законну силу, перебуваючи, протягом всього вищезазначеного часу без зміни постійного місця мешкання чи реєстрації, по АДРЕСА_2 , ігноруючи вимоги п.2 ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року, відповідно до якого вона була зобов`язана надати в строк, встановлений державним виконавцем достовірні відомості про свої доходи та майно, а також п.4 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» від 05.10.2016 року, відповідно до якого, вона не надала у встановлений законом строк державному виконавцю достовірні відомості про свої доходи, не повідомила виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини, тобто протягом зазначеного часу умисно не виконувала вирок суду від 04.07.2013 року в частині стягнення з неї суми витрат на лікування потерпілого від вчиненого нею злочину в розмірі 6 233гривні 92 копійки, на користь Комунальної установи «Міська клінічна лікарня»

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, підтвердивши факти його скоєння за обставин, викладених вище, розкаялася у вчиненому, просила її суворо не карати та пояснила, що вона була ознайомлена з вироком, попереджена про необхідність його виконання, але після ухвалення вироку у неї помер чоловік, на її утриманні залишилися троє неповнолітніх дітей, постійної роботи вона не має, тобто вона не мала можливості належним чином виконати вирок у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники кримінального провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченої.

При встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченоїОСОБА_4 повністю доведена і її дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне не виконання вироку суду, що набрав законної сили.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому, визнання своєї провини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не виявлено.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, який закон відносить до злочину середньої тяжкості, обставини справи, дані про обвинувачену ОСОБА_4 , яка в силу ст.89 КК не судима, на обліку в психіатричній лікарні та в наркологічному диспансері не перебуває, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, є вдовою, постійного місця роботи не має, в її родині після смерті чоловіка та скоєною обвинуваченою ДТП, склалися тяжкі матеріальні умови, частково погасила кошти у розмірі 1500 грн., які присуджені вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2013 р., суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 мінімальне покарання нижче від найнижчої межі, встановленою в санкції ч.1 ст.382 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки вважає, що її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИ В:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України призначити їй покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Комунарского районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1