Провадження № 1-кп/520/327/16
УХВАЛА
29.04.2016 року м.Одеса

Колегія суддів Київського районного суду м.Одеси у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщені суду у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000044 від 23.11.2012р., відносно
ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_8
ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м.Одеси 01.03.2016 року з Вищого спеціалізованого суду України надійшов обвинувальний акт матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000044 від 23.11.2012р., відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Ухвалою колегії суддів від 02.03.2016 року кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання на 21.03.2016 року, яке неодноразово відкладалося через неготовність учасників кримінального провадження до судового засідання, несвоєчасного вручення клопотання про обрання запобіжного заходу та через явку прокурора без повноважень.
В судовому засіданні прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст.291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження, для внесення подання про визначення підсудності, для повернення обвинувального акту прокурору немає. Угоди не укладалися.
Обвинувачений та його захисник заперечили проти призначення судового розгляду та заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, прокурор не усунув недоліків в обвинувальному акті, безпідставно вилучив з матеріалів провадження судові рішення.
Потерпіла підтримала клопотання обвинуваченого та захисника про повернення обвинувального акту прокурору, і повідомила, що їй не відкриті матеріали кримінального провадження і вона не складала про це розписку прокурору.
Прокурор заперечив проти повернення обвинувального акту та заявив, що потерпіла приймала участь в суді першої інстанції, а тому матеріали кримінального провадження їй відомі. Разом з тим прокурор не спростував заяву потерпілої, що їй не відкриті матеріали кримінального провадження.
Прокурор також заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, мотивуючи клопотання тяжкістю покарання, наявністю ризиків, що обвинувачений може переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Захисник заперечила проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, оскільки ризики, названі прокурором, безпідставні, не ґрунтуються на фактичних даних. ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації та мешкання, де проживає зі своєю родиною: сестрою, племінниками та батьками похилого віку, працює, а тому має стійкі сімейні, трудові, а отже і соціальні зв`язки, за місцем мешкання та роботи характеризується задовільно. Неявок до слідчого і до суду не допускав.

Обвинувачений підтримав доводи свого захисника.
Потерпіла також заперечила проти ув`язнення її рідного брата та повідомила, що він є єдиним годувальником для їх спільної родини, на нього спирається вся родина по усі життєвих питаннях, і хоча, він не є батьком для її двох неповнолітніх дітей, але поводиться з ними найкраще за їх рідного батька.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши обвинувальний акт з додатками на відповідність вимогам кримінального процесуального Кодексу України, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті повинні міститися відомості, окрім викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, окрім правової кваліфікації кримінального правопорушення с посиланням на положення закону про кримінальну відповідальність, ще і формулювання обвинувачення.
В обвинувальному акті в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України не зазначено формулювання обвинувачення, що свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України.
Відсутність формулювання обвинувачення суттєво впливає на право обвинувачених мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для відповідної можливості реалізації свого права на захист та підготуватися до нього. Права обвинуваченого на захист гарантується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Однак, прокурор не виявив цього суттєвого недоліку та затвердив обвинувальний акт, з якого не можна уявити, в чому саме обвинувачується особа.
Крім того, як це вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор не виконав вимог, вказаних в ухвалі Малиновського районного суду м.Одеси від 24.04.2013 року, яка набрала законної сили, та безпідставно вилучив її з матеріалів кримінального провадження, надавши обвинувальний акт в редакції 08.01.2013 року, як такий, що надійшов до суду вперше.
До того ж, прокурор, в порозумінні ст.290 КПК України, не відкрив сторонам матеріали досудового розслідування та не вручив стороні захисту копію обвинувального акту та копію реєстру матеріалів досудового розслідування.
В рішенні Європейського суду з прав людини, яке є джерелом права в Україні, по справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79, зазначено, що відповідно до п.3 ст.6 Конвенції необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відіграти вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правову кваліфікацію, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, про що йдеться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року, у справі «І.Н. та ін. проти Австрії» від 20 квітня 2006 року.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, а за правилами ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, який висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Усі вищезазначені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, про істотне порушення права на захист підозрюваного та прав потерпілого. Тому обвинувальний акт разом з додатками підлягає поверненню прокурору.
Що стосується клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія приходить до висновку, що воно задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.ст.177-179, 183, 184, 194 КПК України та ст.5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або, якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися

від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Разом з тим, прокурор не довів в суді обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме, чому неможливо застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Крім того прокурор не довів існування ризиків, що обвинувачений, може продовжити злочинну діяльність, або переховуватися від суду. Факт притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності не є підставою в порозумінні вимог КПК України для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини доведення необхідності тримання під вартою особи є обов`язковим, а суди, виходячи із презумпції невинуватості, мають вирішити на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання під вартою (справа «Воляник проти України» рішення ЄСПЛ від 2 жовтня 2014 року, «Худойоров проти» Росії рішення ЄСПЛ від 8 листопада 2005 року). ЄСПЛ вважає за необхідне, щоб підстави, наведені на обґрунтування запобіжного заходу у тримання під вартою, могли вбачатись переконливими та відповідними, чого з клопотання прокурора не вбачається взагалі, що суперечить забезпеченню права на свободу та особисту недоторканість в світі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, якщо прокурор довів лише наявність обґрунтованої підозри та наявність лише одного з ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Враховуючи обґрунтованість підозри, тяжкість покарання за інкримінований злочини, вік та стан здоров`я обвинуваченого, соціальні зв`язки, наявність місця роботи тощо, суд вважає, що запобіжного заходу у виді домашнього арешту буде цілком достатньо для досягнення мети заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України на обвинуваченого необхідно покласти додаткові обов`язки.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 181, 194, 314, 315, 370-372 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000044 від 23.11.2012р., відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України, повернути керівнику Одеської місцевої прокуратури №2.
У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити з підстав, викладених у мотивувальній частині ухвали.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши його в період часу з 20:00 до 07:00 год. наступного дня, не залишати місце свого постійного проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи;

- не відлучатися за межі м.Одеси без дозволу прокурора або суду.

Виконання ухвали суду в частині запобіжного заходу та контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на Малиновський ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області.

Відповідно до ч.6 ст. 181 КПК України визначити строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом 60 діб, тобто до 28.06.2016 року.

Ухвала в частині запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2