Дата документу Справа № 333/2789/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/404/17
Єдиний унікальний № 333/2789/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0006196, за № 0000615, за № 0000538, за № 0000763, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 ,та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

-24 жовтня 1994 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст. 140 ч.3, ст.142 ч.3, ст. 42 КК України (1961 р.) до 6 р. позбавлення волі, звільнений з місця позбавлення волі 5 січня 2001 р. після відбування покарання;

-20 липня 2001 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 196-1 ч.1 КК України (1961 р.) до 6 міс. позбавлення волі, на підставі Закону України "Про амністію" від 5 липня 2001 р. звільнений від відбування покарання;

-10 вересня 2002 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст. 15 ч.3, ст.188 ч.1, 70, 71 КК України до 3 р. 6 міс. позбавлення волі;

-20 січня 2003 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 188 ч.1, 70 ч.4 КК України до 3 р. 7 міс. позбавлення волі;

-24 липня 2006 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч.3, ст.185 ч.2, 70 КК України до 3 р. позбавлення волі;

-26 квітня 2010 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. 309 ч.1 КК України до 1 р. 6 міс. позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном 1 р. 6 міс.;

-9 квітня 2012 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст.185 ч.2, ст.185 ч.3, ст.263 ч.2, ст.70 ч.1, 71 КК України до 3 р. 1 міс. позбавлення волі;

- 4 лютого 2013 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст.185 ч.2, ст.309 ч.2, ст. 289 ч.2, ст.70 ч.1, ст.70 ч.4, 71 КК України до 5 р. 1 міс. позбавлення волі; звільненого з місця позбавлення волі 28 грудня 2015 р. умовно достроково на 1 р. 6 міс. 3 дні;

-26 травня 2016 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст.185 ч.2, ст.185 ч.3, ст.70 ч.1, 71 КК України до 3 р. 1 міс. позбавлення волі;

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2 КК України, та призначено покарання: за ст. 185 ч.2 КК України - 3 роки позбавлення волі; за ст. 185 ч.3 КК України - 4 роки позбавлення волі; за ст. 186 ч.2 КК України - 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 1, 4 КК України ОСОБА_7 призначено остаточне покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі. У відповідності зі ст. 72 ч.5 КК України в строк призначеного покарання зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення в період з 8 квітня 2016 р. до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 8 квітня 2016 р. Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено - тримання під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі УДПтСУ в Запорізькій області.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілих 47810,95 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно вчинив викрадення чужого майна при наступних обставинах.

30 грудня 2015 року, приблизно о 17-00 год., ОСОБА_7 , знаходячись поблизу перону залізничного вокзалу «Запоріжжя-1» в м. Запоріжжі, з метою відкритого викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою в процесі досудового розслідування особою, котра нанесла удар потерпілій ОСОБА_9 , від якого та впала, застосувавши насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, відкрито викрав жіночу сумку, в якій знаходились мобільний телефон «Самсунг» в корпусі чорного кольору вартістю 480 грн., грошові кошти в сумі 800 грн., усього на суму 1 280 грн., які належали потерпілій ОСОБА_9 , повторно вчинивши відкрите викрадення чужого майна.

8 січня 2016 року, приблизно о 8-20 год., ОСОБА_7 , знаходячись в салоні тролейбусу №3 на зупинці громадського транспорту «Запоріжжя-1» в м. Запоріжжі, з метою відкритого викрадення чужого майна, зірвав з шиї потерпілого ОСОБА_10 золотий ланцюжок вартістю 5 000 грн. та золотий хрестик вартістю 1 000 грн., усього на суму 6 000 грн., які належали потерпілому ОСОБА_10 , повторно вчинивши відкрите викрадення чужого майна.

24 лютого 2016 року, приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись поблизу колії залізничного вокзалу «Запоріжжя-1» в м. Запоріжжі, з метою відкритого викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб з неустановленою в процесі досудового розслідування особою, побачивши потерпілого ОСОБА_11 , стали наносити йому удари в область голови та обличчя, від яких потерпілий впав на землю, застосувавши насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Після цього ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із зазначеною особою, відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_11 мобільний телефон «Нокіа 215» в корпусі чорного кольору вартістю 1 000 грн., з картою пам`яті об`ємом 4 Гб вартістю 80 грн., навушники «Майкрософт» вартістю 50 грн. та грошові кошти в сумі 250 грн., усього на суму 1 380 грн., повторно вчинивши відкрите викрадення чужого майна.

17 лютого 2016 року, приблизно о 22 год. 35 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля зупинки громадського транспорту «Ромакс» в м. Запоріжжі, піднявши металевий люк, заліз у теплотрасу, звідки викрав телефонний кабель довжиною 190 метрів вартістю 7 570 грн., який належав ПАТ «Фарлеп-Інвест», повторно вчинивши таємне викрадення чужого майна.

22 лютого 2016 року, приблизно о 23 год. 15 хв., ОСОБА_7 , знаходячись поблизу зупинки громадського транспорту «Ромакс» в м. Запоріжжі, піднявши металевий люк, заліз у теплотрасу, звідки викрав телефонний кабель довжиною 42 метри вартістю 1 673,28 грн., який належав ПАТ «Фарлеп-Інвест», повторно вчинивши таємне викрадення чужого майна.

22 березня 2016 року, приблизно о 05 годині, ОСОБА_7 , знаходячись навпроти будинків №1 та АДРЕСА_2 , викрав із телефонного каналізаційного колодязю один мідний телефонний кабель довжиною 71 метр вартістю 2 193,90 грн., який належав ПАТ «Укртелеком», повторно вчинивши таємне викрадення чужого майна.

24 березня 2016 року, приблизно о 05 годині, ОСОБА_7 , зайшовши до підвального приміщення 4-го під`їзду будинку АДРЕСА_3 , викрав дві ділянки мідного телефонного кабелю довжиною 22 метри та 11 метрів на суму 480,35 грн., які належали ПАТ «Укртелеком», повторно вчинивши таємне викрадення чужого майна.

19 січня 2016 року, приблизно о 03 годині, ОСОБА_7 , знаходячись в підвальному приміщенні 4-го під`їзду будинку АДРЕСА_4 , з метою таємного викрадення чужого майна, пошкодивши замок двері, проник в підвал, звідки таємно викрав мідний телефонний кабель довжиною 50 метрів, вартістю 1 651,27 грн., який належав ПАТ «Укртелеком», повторно вчинивши таємне викрадення чужого майна з проникненням у приміщення.

21 лютого 2016 року, о 23 годині, ОСОБА_7 з метою таємного викрадення чужого майна пожежними сходами піднявся на третій поверх будинку АДРЕСА_5 , через вікно проник в квартиру, звідки таємно викрав ноутбук «Asus X551МА» вартістю 5 500 грн., який належав потерпілій ОСОБА_12 , повторно вчинивши таємне викрадення чужого майна з проникненням у житло.

3 березня 2016 року, приблизно о 22 год. 30 хв., ОСОБА_7 , знаходячись на АДРЕСА_6 , з метою таємного викрадення чужого майна переліз через металевий паркан, проник на територію будівельного майданчика, звідки таємно викрав станок для різки плитки та каменю «ТС 200 Ш», вартістю 4 481,67 грн., який належав потерпілому ОСОБА_13 , повторно вчинивши таємне викрадення чужого майна з проникненням у сховище.

12 березня 2016 року, приблизно о 2 год. 30 хв., ОСОБА_7 , знаходячись навпроти будинку АДРЕСА_7 з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом зламу замка на вхідній двері проник в приміщення господарської будівлі, звідки таємно викрав майно на суму 2 980 грн., що належало потерпілій ОСОБА_14 , повторно вчинивши таємне викрадення чужого майна з проникненням у приміщення.

14 березня 2016 року, о 01 год. 10 хв., ОСОБА_7 , знаходячись на території гаражного кооперативу «Вишневий», розташованого по АДРЕСА_5 , звідки таємно викрав майно усього на суму 7 300 грн., яке належало потерпілому ОСОБА_15 , повторно вчинивши таємне викрадення чужого майна з проникненням у приміщення.

15 березня 2016 року, о 1 год. 40 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_8 , з метою таємного викрадення чужого майна за допомогою підручних засобів та ручної сили відігнув решітку на гаражі, віджав віконну раму, проник в гараж, звідки таємно викрав майно, усього на суму 10 666,67 грн., які належали потерпілому ОСОБА_16 , повторно вчинивши таємне викрадення чужого майна з проникненням у приміщення.

16 березня 2016 року, о 21 год. 40 хв., ОСОБА_7 , знаходячись на АДРЕСА_9 , звідки таємно викрав бетонозмішувач «Кентарв БМ-140М», вартістю 3 380 грн., який належав потерпілій ОСОБА_17 , повторно вчинивши таємне викрадення чужого майна з проникненням у сховище.

26 березня 2016 року, приблизно о 02 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи навпроти будинку АДРЕСА_7 , з метою таємного викрадення чужого майна, зламавши кувалдою задню стінку, проник в гараж, звідки таємно викрав майно, усього на суму 2 350 грн., які належали потерпілій ОСОБА_18 , повторно вчинивши таємне викрадення чужого майна з проникненням у приміщення.

28 березня 2016 року, приблизно о 00 год. 40 хв., ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні підвалу під`їзду №3 будинку АДРЕСА_9 , з метою таємного викрадення чужого майна, зламавши навісний замок, проник до господарського приміщення, звідки таємно викрав майно, на загальну суму 4 720 грн., які належали потерпілій ОСОБА_19 , повторно вчинивши таємне викрадення чужого майна з проникненням у приміщення.

28 березня 2016 року, о 4 год. 30 хв., ОСОБА_7 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_10 , з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом розбиття віконного скла, проник у недобудовану частину вказаного будинку, звідки таємно викрав майно, усього на суму 5 100 грн., які належали потерпілій ОСОБА_20 , повторно вчинивши таємне викрадення чужого майна з проникненням у житло.

29 березня 2016 року, о 01 год. 30 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_11 , з метою таємного викрадення чужого майна віджав віконну раму, проник в будинок, звідки таємно викрав майно, яке належало потерпілій ОСОБА_21 усього на загальну суму 18 386 грн., повторно вчинивши таємне викрадення чужого майна з проникненням у житло.

29 березня 2016 року, о 10 год. 05 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_12 , з метою таємного викрадення чужого майна, через незачинене вікно проник рукою всередину кіоску, звідки таємно викрав мобільний телефон «Sony Ericsson WT 19i» в корпусі чорного кольору, вартістю 800 грн., який належав потерпілому ОСОБА_22 , повторно вчинивши таємне викрадення чужого майна з проникненням у приміщення.

30 березня 2016 року, о 05 годині, ОСОБА_7 , знаходячись у підвальному приміщенні 4-го під`їзду будинку АДРЕСА_13 , з метою таємного викрадення чужого майна за допомогою металевої труби пошкодив замок та проник до підвалу, звідки таємно викрав майно, яке належало ПАТ «Укртелеком», всього на суму 1 894,32 грн., повторно вчинивши таємне викрадення чужого майна з проникненням у приміщення.

2 квітня 2016 року, о 01 год. 30 хв., ОСОБА_7 з метою таємного викрадення чужого майна переліз через паркан на територію домоволодіння АДРЕСА_14 , підійшовши до господарської будівлі, за допомогою плоскогубців, шляхом зламу навісного замку проник усередину, звідки таємно викрав дриль «Bosh PSB 750RE», вартістю 1100 грн., яка належала потерпілому ОСОБА_23 , повторно вчинивши таємне викрадення чужого майна з проникненням у приміщення.

4 квітня 2016 року, о 05 годині, ОСОБА_7 знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , за допомогою металевої трубки пошкодив замок двері до підвального приміщення 4-го під`їзду та проник до підвалу, звідки таємно викрав чотири ділянки мідного телефонного кабелю довжиною 48 метрів, вартістю 1 518,62 грн., які належать ПАТ «Укртелеком», повторно вчинивши таємне викрадення чужого майна з проникненням у приміщення.

6 квітня 2016 року, о 01 год. 40 хв., ОСОБА_7 з метою таємного викрадення чужого майна переліз через паркан на територію домоволодіння АДРЕСА_15 , де шляхом зламу навісного замку за допомогою плоскогубців проник до господарської будівлі, звідки таємно викрав майно, на загальну суму 5 650 грн. які належали потерпілій ОСОБА_24 , повторно вчинивши таємне викрадення чужого майна з проникненням у приміщення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на незаконність вироку в частині визнання його винним за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки по даній справі не має речових доказів, немає слідів злочину, та взагалі признаків того, що саме він вчинив злочин, в частині обвинувачення за ч. 2,3 ст. 185 КК України не оспорює вирок, оскільки він визнав свою вину та розкаявся.
ОСОБА_7 просить скасувати вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2016 року, так він винесений незаконно, або винести новий вирок та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого зазначає, що вирок не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. Судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не враховано обставини, що суттєво спливають на ступінь тяжкості вчинених правопорушень та пом`якшують покарання. Всупереч наявним обставинам, що пом`якшують покарання, судом першої інстанції не було належним чином вмотивовано та обґрунтовано на підставі чого суд прийшов до висновку про застосування до ОСОБА_7 надмірно суворого покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Крім того, судом не було враховано думку потерпілих, не вмотивовано щодо неможливості застосування норм ст. 69 КК України також не обґрунтовано призначення покарання із застосуванням норми ч.1 ст.70 КК України шляхом складання призначених покарань, а не іншої норми, яка передбачає поглинення менш суворого покарання біль суворим.

На підставі викладених доводів, адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2016 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, шляхом пом`якшення.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги і просили вирок змінити та пом`якшити призначене покарання, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг і вважала, що вирок скасуванню або зміні не підлягає; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на повному і всебічному дослідженні наданих доказів, їх аналізі і належній оцінці, внаслідок чого не викликають сумнівів у своїй правильності.
Доведеність вини обвинуваченогоОСОБА_7 у вчинені злочинів, передбачених ч.2,3 ст.185 КК України,при обставинах, наведених у вироку, а також їх кваліфікація в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України перевірці в апеляційному порядку не підлягає.

Перевіряючи доводи обвинуваченого і захисника про непричетність ОСОБА_7 до скоєння грабежів, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив покази потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які на досудовому розслідуванні впевнено впізнали ОСОБА_7 як особу, що відкрито заволоділа їх майном, а в судовому засіданні розповіли про обставини злочинів, які підтверджені дослідженими протоколами слідчих експериментів, в ході яких ОСОБА_7 повідомляв про обставини, що співпадають з показами потерпілих. Свідок ОСОБА_25 показав суду, що він придбав у ОСОБА_7 мобільні телефони «Самсунг» і «Нокіа», а свідок ОСОБА_26 показав, що придбав у ОСОБА_7 золоті ланцюжок та хрестик. Сукупність доказів, досліджених в судовому засіданні виключає будь-які сумніви у доведеності вини ОСОБА_7 , внаслідок чого той визнав себе винним в судовому засіданні і в скоєнні грабежів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції, обираючи вид і міру покаранняОСОБА_7 , належним чином врахував обставини, передбачені законом і, зазначивши у вироку, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, але у скоєному щиро покаявся. Приймаючи до уваги зазначені обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 майже мінімальне покарання, передбачене санкціями статей обвинувачення. Оскільки злочини скоєні до постановлення попереднього вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2016 року, суд першої інстанції застосував положення ст.70 ч.4 КК України і за сукупністю злочинів застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим. За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обрав обвинуваченому мінімально можливе покарання і не вбачає достатніх підстав для подальшого його пом`якшення.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 ,та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4