Справа № 152/1146/17
У Х В А Л А

27 липня 2017 року Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області

ОСОБА_1 ,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора Жмеринської

місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

слідчого СВ

Шаргородського ВП ОСОБА_4 ,

особи, у власності якої

знаходиться майно, ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про арешт майна,

встановив:
Слідчий СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке вилучено під час огляду місця події 24.07.2017 року місця ДТП, що сталася 24.07.2017 року о 06 годині 20 хвилин на автодорозі Лука Барська-Жмеринка-Ямпіль між населеними пунктами Носиківка та Копистирин Шаргородського району, зокрема, трактора колісного Т-150К з реєстраційним номером НОМЕР_1 з прикріпленою до нього бороною дисковою БДЛП-8,0, катком БДЛП НОМЕР_2 , оскільки вони містять на собі слідові інформацію про причини скоєння ДТП, що є важливим при призначенні відповідних експертиз і може вплинути на кваліфікацію злочину.

Клопотання від 25.07.2017 року, яке погоджено із прокурором Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , мотивує тим, що ним розглядаються матеріали кримінального провадження №0000212 від 24.07.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в ході розгляду яких встановлено, що 24.07.2017 року приблизно о 06 годині 20 хвилин на автодорозі Лука Барська-Жмеринка-Ямпіль між населеними пунктами Носиківка та Копистирин Шаргородського району сталася ДТП зіткнення трактора колісного Т-150К з реєстраційним номером НОМЕР_1 з прикріпленими до нього бороною дисковою БДЛП-8,0 та катком НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_6 , з автомобілем «Фольксваген» з реєстраційним номером НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_7 .

Також, слідчий зазначив, що власником трактора є ОСОБА_5 . Трактор поміщений на зберігання на арештмайданчик Шаргородського ВП, а борона та каток знаходяться на відповідальному зберіганні у власника ФГ «Осіпов О.В.» в м. Шаргород.

З метою повного, всебічного, об`єктивного проведення досудового розслідування, забезпечення збереження трактора з бороною та катком, які мають значення речових доказів, вважає за необхідне застосувати захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

При розгляді клопотання в судовому засіданні слідчий СВ Шаргородського ВП ОСОБА_4 його підтримав, зсилаючись на обставини, викладені в клопотанні.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання, просить його задовольнити з тих підстав, що зазначені слідчим СВ Шаргородського ВП ОСОБА_4 в клопотанні, так як трактор з бороною та катком є знаряддям злочину та визнаний речовим доказом і приєднаний до матеріалів кримінального провадження.

Власник транспортного засобу ОСОБА_5 заперечує щодо арешту належного йому та ФГ «Осіпов О.В.» майна. Зазначив, що використовує трактор та причіпні засоби до нього борону та каток у господарській діяльності, а враховуючи, що зараз період жнив, то позбавлення його, як законного власника вказаного майна, позбавляє також можливості для отримання прибутку ФГ.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення слідчого СВ Шаргородського ВП ОСОБА_4 , думки прокурора ОСОБА_3 , власника транспортного засобу ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження за клопотанням слідчого, прийшов до наступного висновку.

Згідно із ч.ч.1-3 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку… Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів… У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу… Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч.2 ст.173 КПК України).

З витягу з кримінального провадження №0000212 вбачається, що 24.07.2017 року до ЄРДР внесено повідомлення ОСОБА_8 про те, що на автодорозі Лука Барська-Жмеринка-Ямпіль між населеними пунктами Носиківка та Копистирин Шаргородського району сталася ДТП, внаслідок якої учасники отримали тілесні ушкодження. Кваліфікація злочину ч.1 ст.286 КК України. Особи, яким повідомлено про підозру, відсутні (а.п.2).

З протоколу огляду місця ДТП від 24.07.2017 року вбачається, що учасниками ДТП є автомобіль Фольксваген з реєстраційним номером НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_7 та трактор колісний Т-150К з реєстраційним номером НОМЕР_1 з прикріпленими до нього бороною дисковою БДЛП-8,0 та катком БДЛП-8,0, належний ОСОБА_5 , яким керував ОСОБА_6 . Трактор та автомобіль отримали механічні пошкодження та вилучені з місця події (а.п.3-6).

З Довідки АБ №393764 з ЄДРПОУ вбачається, що ОСОБА_5 є керівником Фермерського господарства, види діяльності якого вирощування зернових та технічних культур, розведення свиней, оптова торгівля зерном, насінням та кормами для тварин (а.п.8).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_5 , трактор колісний Т-150К з реєстраційним номером НОМЕР_1 належить ОСОБА_5 (а.п.9).

Борона дискова БДЛП-8,0 та каток НОМЕР_3 придбані Фермерським господарством «Осіпов О.В.», що підтверджується рахунком-фактурою НОМЕР_6 (а.п.10).

З постанови про визнання речовим доказом та про приєднання до матеріалів кримінального провадження як речового доказу від 24.07.2017 року вбачається, що трактор колісний Т-150К з реєстраційним номером НОМЕР_1 з прикріпленими до нього бороною дисковою БДЛП-8,0 та катком БДЛП-8,0 визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження, при цьому, трактор поміщений на арештмайданчик Шаргородського ВП, а борона і каток передані на відповідальне зберігання керівнику ФГ ОСОБА_5 (а.п.20).

Протоколу про тимчасове вилучення вказаного майна до матеріалів клопотання слідчим не додано.

Осіб, яким повідомлено про підозру у вказаному кримінальному провадженні немає, тобто ні водій трактора, ні власник не підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Керівник ФГ « ОСОБА_5 » ОСОБА_5 зазначив, що трактор з бороною та катком використовує в господарській діяльності ФГ, зокрема у вирощуванні зернових та технічних культур, а арешт цього майна позбавляє його, як законного власника, права та можливості користуватися трактором з бороною та катком в роботі ФГ, позбавляє отримання прибутку, тобто порушує право власності фізичної та юридичної особи.

Частиною 1 ст.289 КК України не передбачено конфіскації майна як знаряддя злочину.

Також, ні слідчий в клопотанні, ні прокурор під час судового розгляду клопотання не зазначили доказів того, що наявні підстави для арешту майна, встановлені ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України.

Таким чином, в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази того, що наявні підстави для арешту трактора з прикріпленою до нього бороною та катком, що належать керівнику ФГ «Осіпов О.В.».

З висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), зокрема, в пункті 45, вбачається, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (…). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (…)».

Отже, слідчий в клопотанні та прокурор в судовому розгляді клопотання не навели належних та допустимих доказів того, що наявні підстави для накладення арешту на трактор з метою забезпечення збереження його як знаряддя злочину та як речового доказу, оскільки можливе передання трактора на відповідальне зберігання власнику, як передано борону та каток.

При цьому, слідчий суддя вважає не переконливими ствердження слідчого та прокурора, що власник транспортного засобу чинитиме перешкоди в доступі до трактора з метою дослідження його експертами-автотехніками, оскільки ці ствердження є припущеннями, не базуються на доказах.

Крім того, слідчим не представлено слідчому судді доказів того, що у кримінальному провадженні призначені будь-які експертизи.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи з аналізу норм КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає, що накладення арешту на майно порушує права власника автомобіля, не є співмірним обмеженню права власності ОСОБА_5 завданням кримінального провадження.

З огляду на вище проаналізовані обставини та те, що слідчим не наведено та не надано доказів «поза розумним сумнівом» щодо наявності підстав для накладення арешту на майно в порядку, передбаченому главою 17 КПК України, так як відсутня підозра власника трактора чи водія трактора у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, трактор не може бути конфіскований як знаряддя злочину, арешт трактора перешкоджатиме господарській діяльності ФГ «Осіпов О.В.», перешкод з боку власника майна ОСОБА_5 щодо збереження майна як речового доказу не вбачається, тому слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого ОСОБА_4 про арешт майна не підлягає задоволенню, є недоцільним.

До такого висновку слідчий суддя прийшов також враховуючи правовий висновок Апеляційного суду Вінницької області у справі №152/1029/17 в ухвалі від 06.07.2017 року, відповідно до якого арешт майна є недоцільним, якщо, в тому числі, ні власник майна, ні водій не підозрюються у вчиненні даного злочину, якщо майно не може бути конфісковане як знаряддя злочину.

Керуючись ст.ст.131-132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про арешт майна відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Шаргородського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1