Провадження № 322/27/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2017 року смт. Новомиколаївка
НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:
До Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївка Новомиколаївського району Запорізької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середня, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
В підготовчому засіданні прокурор та потерпіла висловили думку про можливість призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 проти призначення кримінального провадження до судового розгляду заперечували та пояснили, що копії обвинувального акту та цивільного позову, в порушення вимог 293 КПК України, ОСОБА_6 вручені не були. Додана до обвинувального акту розписка про вручення підозрюваному їх копій не містить підпису ОСОБА_6 . Запис про відмову від підпису розписки зроблений невідомою особою. Акт або протокол про відмову підозрюваного від отримання копій обвинувального акту та цивільного позову до обвинувального акту прокурором не додано. Крім того ОСОБА_6 про підозру повідомлялося двічі 11 листопада 2016 року та 06 січня 2017 року, проте у обвинувальному акті міститься інформація лише про перше повідомлення про підозру.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, а також надані суду матеріали, суд доходить до висновку про повернення обвинувального акту прокурору з наступних підстав.
Частиною 1 статті 293 КПК України передбачено, що одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 2971 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України складено старшим слідчим СВ Новомиколаївського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 та затверджено прокурором Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_3 07 січня 2017 року.
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту.

Вказані вимоги прокурором не виконані.

Так, в обвинувальному акті зазначено, що до нього додається реєстр матеріалів досудового розслідування на 2 аркушах, та цивільний позов на 1 аркуші. Про додання розписки підозрюваного про отримання копії обвинувального акту в ньому не вказано.

При дослідженні судом наданих документів було встановлено, що до обвинувального акту додано бланк розписки, в якій друкарським способом зазначено про отримання підозрюваним ОСОБА_6 копії обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, яка підозрюваним не підписана, і на якій рукописним текстом, невідомою особою, зазначено, що ОСОБА_6 від підпису про отримання вищезазначеного відмовився, маються підписи понятих, їх прізвища та ініціали.

В той же час, в "розписці" відсутні адреси проживання понятих, не зрозуміло ким та коли складався вказаний документ, оскільки відсутні дані про посадову особу, яка його складала.

Крім того розписка містить інформацію про відмову підозрюваного від підпису про отримання вказаних документів, з якого можна зробити висновок, що підозрюваний нібито отримав вказані документи, але відмовився від підпису розписки.

Разом з тим, з пояснень обвинуваченого в судовому засіданні, було встановлено, що йому обвинувальний акт з додатками не надавався взагалі, і він не відмовлявся від його отримання.

З пояснень прокурора ОСОБА_3 , яким було затверджено обвинувальний акт, і на ім`я якого складалася вказана "розписка", в судовому засіданні було встановлено, що він особисто не вручав підозрюваному ОСОБА_6 копію обвинувального акту з додатками, а це нібито робив слідчий, що являється грубим порушенням вимог ч. 1 ст. 293 КПК України, оскільки саме на прокурора, а не на слідчого, покладається обов`язок під розписку надати копію обвинувального акту з додатками підозрюваному.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Як встановлено п. а ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Вказане є одним з проявів фундаментального права людини на справедливий суд.

В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі Ващенко проти України, від 26 червня 2008 року, Суд зазначив, що поняття "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (див. "Фоті та інші проти Італії" (Foti and Others v. Italy), серія А N 56, п. 53, рішення від 10 грудня 1982 року, та "Озтурк проти Німеччини" (Ozturk v. Germany), серія А N 73, п. 53, рішення від 21 лютого 1984 року).

Таким чином Європейський Суд з прав людини також наголошує на необхідності доведення до відома особи твердження про вчинення нею правопорушення саме компетентним органом.

В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі Маттоціа проти Італії, від 25 липня 2000 року, Суд зазначив, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.

Встановлені судом обставини про те, що уповноваженою особою (прокурором) обвинувальний акт підозрюваному не вручався, додана до нього розписка складена невідомою особою, не містить її підпису та дати, і не являється документом, який підтверджує відмову підозрюваного від отримання обвинувального акту, протокол або акт про відмову підозрюваного від отримання обвинувального акту, складений уповноваженою на те особою, суду наданий не був, порушують право обвинуваченого на захист, у зв`язку з чим унеможливлюють призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Вказане, в силу п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд

у х в а л и в:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України повернути прокурору Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1