АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/495/16 Справа № 711/7906/16-к Категорія: ст. 309 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянула матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.09.2016 р., якою відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника СВ прокуратури Черкаської області про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000200 від 19.08.2014 р. за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365 КК України.

Відповідно до даного клопотання, адресованого до суду, ОСОБА_8 , перебуваючи в період часу із 05.08.2013 р. по 24.02.2014 р. на посаді начальника УМВС України в Черкаській області, всупереч інтересам служби, діючи умисно, з метою застосування надмірної фізичної сили до учасників мирних акцій протесту, які проходили в м. Черкаси, задля їх припинення, з використанням службового становища, перевищуючи надану йому владу, віддав наказ підпорядкованим йому начальникам та працівникам підрозділів УМВС України в Черкаській області про затримання осіб, які приймали участь в акції на підтримку євро майдану в Києві.

Так, в ніч з 26 на 27.01.2014 р. він віддавав накази командиру підрозділу «Беркут» на затримання учасників акції «Автомайдан».

При цьому наголошував на жорстокому застосуванні фізичної сили та спеціальних засобів при затриманні учасників акції протесту, контролював їх затримку та доставку до міліції.

Також під його керівництвом співробітники батальйону ППС та роти «Беркут», «Грифон» наносили тілесні ушкодження особам, що перебували біля облдержадміністрації та на Соборній площі в м. Черкаси.

Внаслідок його незаконних вказівок ряду особам були спричинені різної тяжкості тілесні ушкодження.

Вчинення ОСОБА_8 цих злочинів підтверджено показаннями ряду свідків та експертними висновками про тяжкість тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок побиття працівниками міліції потерпілими.

Оскільки на виклики до слідчого прокуратури він не з`являвся і місце знаходження його невідоме, тому 24.06.2014 р. він був оголошений в розшук.

Відповідно до інформації державної прикордонної служби, 25.06.2014 р. він перетнув кордон України на кордоні з Республікою Білорусь і назад не повертався.

В зв`язку з викладеним у клопотанні ставилося питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_8 .

Відмовляючи в задоволенні цього клопотання слідчий суддя в ухвалі зіслався на те, що із досліджених в судовому засіданні матеріалів не вбачається які саме незаконні накази, вказівки та розпорядження надавалися ОСОБА_8 підлеглим і в чому вони виразилися. Не встановлений і причинний зв`язок між такими діями та наслідками.

Також не підтвердили цього і допитані в судовому засіданні свідки.

Таким чином, надані докази не в повній мірі підтверджують обгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, повідомлення про підозру ОСОБА_8 слідчим складено 23.06.2014 р., проте вручено йому не було.

Відсутні також докази, що повідомлення про підозру йому направлялося і було ним отримано.

В міждержавний розшук він оголошений лише 11.11.2014 р.

09.01.2015 р. офісом з юридичних питань генерального секретаріату інтерному прийнято рішення про відмову у публікації циркулярних розшукових повідомлень.

Таким чином, ОСОБА_8 не перебував і не перебуває в міждержавному розшуку.

Також слідчим суддею враховано, що ухвала слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.01.2016 р. про надання дозволу на затримання ОСОБА_8 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою втратила свою чинність 19.07.2016 р.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням прокурор у кримінальному провадженні ставить питання про його скасування в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог КПК та ухвалення нової ухвали про задоволення клопотання слідчого про здійснення спеціального досудового розслідування.

При цьому вказує, що слідчим та прокурором витримані вимоги щодо клопотання про здійснення досудового розслідування, відповідно до ст. 297-2 КПК України.

На даний час місцезнаходження ОСОБА_8 невідоме і 24.06.2014 р. його оголошено в розшук.

Вважає, що суд при розгляді справи вийшов за межі повноважень і фактично вказав про відсутність в його діях складу злочину, не врахувавши, що підставою для здійснення спеціального досудового розслідування є лише оголошення його в міждержавний та міжнародний розшук, але й підтвердження переховування його понад шість місяців з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Зазначає, що в наданих суду матеріалах містяться відомості про направлення за місцем його реєстрації повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України.

Також, оскільки адвокату ОСОБА_7 відомо про оголошення підозри, тому, як слід розуміти, про це відомо і самому ОСОБА_8 .

Крім того, посилання в ухвалі судді на втрату чинності ухвали цього суду від 19.07.2016 р. про надання дозволу на затримання ОСОБА_8 для обрання відносно нього запобіжного заходу не відповідає дійсності в зв`язку з винесенням стосовно цього нової ухвали цим же судом про надання дозволу на затримання його для обрання запобіжного заходу терміном до березня 2017 року.

Заслухавши доповідача, прокурора, підтримавшого апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_7 , про відмову в її задоволенні та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється за загальними правилами досудового розслідування з урахуванням положень цієї глави, тобто глави 24-1 КПК України.

Слідчий суддя відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 297-4 КПК України відмовляє в задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування в разі, якщо не буде доведено, що підозрюваний переховується від слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний або міжнародний розшук.

При цьому підлягають врахуванню наявність достатніх доказів для підозри.

При перевірці обґрунтованості підозри ОСОБА_8 , викладеної в клопотанні про застосування спеціального досудового розслідування, внаслідок дослідження матеріалів кримінального провадження та допиту цілого ряду свідків слідчим суддею не було встановлено підтвердження дачі ним своїм підлеглим як незаконних наказів так і вказівок та розпоряджень, і в тім числі тих, внаслідок яких ряд потерпілих отримали різної ступені тілесні ушкодження.

З врахуванням викладеного слідчим суддею в ухвалі було зазначено, що наявні докази, надані слідством, не в повній мірі підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_8 .

Таким чином, посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що суд вийшов за межі наданих повноважень, зіславшись на відсутність в діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, не відповідає фактичним обставинам справи.

У відповідності до ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення, - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно матеріалів справи, повідомлення про підозру від 23.06.2014 р. ОСОБА_8 особисто не вручалося і дані про те, що воно йому направлялося і було ним отримано, як за місцем проживання в АДРЕСА_1 так і за місцем реєстрації в АДРЕСА_2 , відсутні.

Крім того, судом встановлено, що як у міжнародному так і в міждержавному розшуку, відповідно до матеріалів справи, він не перебував і не перебуває на даний час.

За наведених обставин є безпідставними доводи слідства про переховування ОСОБА_8 з метою ухилення від кримінальної відповідальності понад шість місяців.

Що стосується посилання в апеляційній скарзі прокурора на те, що ОСОБА_8 було відомо про повідомлення про підозру від 23.06.2014 р. та оголошення його наступного дня у міждержавний розшук оскільки 17.06.2014 р. між адвокатом ОСОБА_7 та дружиною ОСОБА_8 ОСОБА_9 був укладений договір про надання правової допомоги у кримінальному провадженні № 00002000 від 19.08.2014 р., то це не відповідає дійсності, оскільки тоді, тобто 24.06.2014 р., адвокат був залученим у кримінальному провадженні № 0000039 від 24.02.2014 р. лише 24.06.2014 р., що, таким чином, спростовує доводи прокурора про обізнаність ОСОБА_8 про повідомлення йому про підозру через свого захисника.

В зв`язку з викладеним посилання прокурора на допущення судом істотних порушень при винесенні даної ухвали слідчим суддею не відповідають як фактичним обставинам справи так і вимогам ст. 412 КПК України стосовно цього.

Таким чином, дане судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування з винесенням нової ухвали, про що в апеляційній скарзі ставить питання прокурор, немає.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.09.2016 р. про відмову в задоволенні клопотання заступника начальника СВ прокуратури Черкаської області про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000200 від 19.08.2014 р. за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора, - без задоволення.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :