Справа № 727/5722/15-к
Провадження № 1-кп/727/69/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Слобідка, Глибоцького району Чернівецької області, громадянки України, українки, з вищою освітою, не одруженої, проживаючої АДРЕСА_1 , раніше не судимої:

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 190 ч.1, 15 ч.2, 190 ч.2, 190 ч.2, 15 ч.2, 27 ч.4, 369 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що вона до початку січня 2015 року працювала старшим рентгенологом-лаборантом Глибоцької центральної районної лікарні. 17.01.2015 року до неї звернулась ОСОБА_6 з проханням допомогти у вирішенні питання коміcування та не відправлення її сина ОСОБА_7 для проходження військової служби.

ОСОБА_5 спілкуючись з ОСОБА_6 зрозуміла, що остання не знає встановлену законодавством України процедуру мобілізації громадян України для проходження військової служби, як і не знає підстав для звільнення осіб від військової служби по стану здоров?я, діючи умисно, протиправно, з корисливих спонукань, переслідуючи умисел спрямований на заволодіння коштами ОСОБА_6 , з метою особистого протиправного збагачення, скориставшись необізнаністю останньою та її побоюваннями щодо сина, повідомила останню про те, що її син підпадає під дію Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та буде призваний для проходження військової служби.

При цьому, ОСОБА_5 шляхом апелювання своїми зв?язками з керівництва ІНФОРМАЦІЯ_2 та серед числа військо-лікарської комісії, запропонувала ОСОБА_6 передати їй неправомірну вигоду в сумі 2000 євро, що становила 36800 грн. для подальшого вирішення нею питання про визнання ОСОБА_7 непридатним за станом здоров?я для проходження військової служби, словесного переконанням та обману створила умови за яких у ОСОБА_6 склалось враження та переконання про можливість ОСОБА_5 вирішення питання щодо відправлення її сина ОСОБА_7 для проходження військової служби в ЗСУ та необхідність останніх для передачі службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_2 та членам військово-лікарської комісії, з метою швидкого та позитивного вирішення зазначеного питання.

19.01.2015 року ОСОБА_5 з метою доведення свого умислу на незаконне заволодіння коштами ОСОБА_6 до логічного завершення, зустрілась з останньою поруч гіпермаркету «Епіцентр», що розташований в м.Чернівці, вул. Хотинська, 10-А.

Під час зазначеної зустрічі ОСОБА_5 знову підтвердила ОСОБА_6 надану раніше інформацію про можливість вирішення нею з службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 та членами військово-лікарської комісії питання про комікування її сина та проходження військової служби та необхідність передачі вказаними службовцями коштів в сумі 2000 євро, не маючи при цьому намір передавати вказані гроші в якості неправомірної вигоди, будь-яким особам та бажаючи шляхом вказаних шахрайських дій незаконно заволодіти ними.

ОСОБА_6 , будучи введена ОСОБА_5 в оману шляхом обману, на виконання попередньої домовленості, 19.01.2015 року передала ОСОБА_5 частину обумовленої суми грошових коштів, а саме кошти в сумі 950 євро та 50 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 18195 грн.

ОСОБА_5 діючи умисно, протиправно, з корисливих спонукань та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи неправомірність своїх дій на передачу вказаних коштів службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_3 чи членам військово-лікарської комісії вона вчиняти наміру не має, отримала від ОСОБА_6 грошові кошти, заволодівши таким чином вказаним майном шляхом шахрайства, завдавши ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 18195 грн.

Крім цього, в середині березня 2015 року до ОСОБА_5 звернулась ОСОБА_8 з проханням допомогти у вирішенні питання щодо комікування та не відправлення її співмешканця ОСОБА_9 для проходження військової служби.

ОСОБА_5 спілкуючись з ОСОБА_8 зрозуміла, що остання не знає встановлену законодавством процедуру мобілізації громадян для проходження військової служби, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету, спрямовану на особисте збагачення та заволодіння коштами ОСОБА_8 повідомила останню про те, що ОСОБА_9 підпадає під дію Закону України « Про часткову мобілізацію», однак в разі передачі їй ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 3500 євро, вона зможе вирішити питання шляхом передачі зазначених коштів службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_3 та членам військово-лікарської комісії, з метою швидкого та позитивного вирішення зазначеного питання.

18 березня 2015 року ОСОБА_5 з метою доведення свого умислу на незаконне заволодіння коштам ОСОБА_8 до логічного завершення, зустрілась з останньою поруч будинку по АДРЕСА_2 .

Під час зазначеної зустрічі ОСОБА_5 знову підтвердила ОСОБА_8 раніше надану інформацію про можливість вирішення нею з службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 та членами військово-лікарської комісії питання щодо комісування її співмешканця від проходження військової служби та необхідність передачі службовцям 3500 євро, не маючи при цьому наміру передавати вказані кошти в якості неправомірної вигоди будь-яким особам та бажаючи шляхом шахрайських дій незаконно заволодіти ними та обернути на свою користь.

ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи неправомірність свої дій, спрямованих на незаконне збагачення та те, що ніяких дій на передачу вказаних коштів службовими особам ІНФОРМАЦІЯ_3 вона вчиняти не буде, при цьому спонукавши ОСОБА_8 для дачі неправомірної вигоди службовим особам, перебуваючи 18.03.2015 року в своєму автомобілі марки Міцубісі Лансер» д.р.н. НОМЕР_1 по вул. Рівенській, 5-а м.Чернівці отримала від ОСОБА_8 частину із обумовленої суми коштів в сумі 45500 грн. Однак була затримана працівниками поліції на місці події.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину визнала частково, а саме в частині заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 і суду показала, що в 2015 році пропав її племінник. Вона звернулась до екстрасенса в Івано-Франківській області. Після розмови з екстрасенсом вийшла с «шоковому» стані Підійшла якайсь жінка, як потім вона дізналась ОСОБА_6 і попросила номер телефону. Вона дала.

Через деякий час ОСОБА_6 подзвонила та попросила допомогти, щоб сина не забрали в армію. ОСОБА_6 часто телефонувала, настоювала на тому, щоб вона допомогла з сином. Вона сказала, що дізнається що можна зробити, однак ніяких грошових коштів не отримувала.

Через деякий час подзвонила ОСОБА_8 і також попросила, що б вона допомогла з її співмешканцем, щоб уникнути призову в армію і готова за це дати хоч 10000 євро. Один раз з нею бачилась і вони розмовляли з цього приводу. Вона вирішила заволодіти грошима ОСОБА_8

18.03.2015 року по вул. Рівенській, м.Чернівці віддавала товар своїй кумі. Прийшла ОСОБА_8 . Вона дала грошові кошти в сумі 45500 грн. за те, що хлопець не йшов в армію. Однак, будь-яким чином допомагати ОСОБА_8 ОСОБА_5 не хотіла.

На її думку, ОСОБА_10 її оговорює з метою отримання грошових коштів.

Незважаючи на часткове визнання вини ОСОБА_5 її вина за ст. 190 ч.1, 15 ч.2, 190 ч.2 КК доводиться наступними доказами. Які були досліджені в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що коли була повна мобілізація вона дуже почала переживати за свого сина. З метою, щоб щось дізнатись поїхала до екстрасенса в Івано-Франківську область. Ця жінка сказала їй, що сина заберуть в АТО і там вб`ють. Вона з переляку не знала що робити, а екстрасенс сказала, що є жінка - ОСОБА_5 , яка може допомогти уникнути сину призиву. Дала номер телефону. ОСОБА_5 подзвонила зранку та повідомила, що для того, щоб не забрали сина в АТО треба 2000 євро для того, щоб вирішити питання з протрібними людьми з Києва. ОСОБА_6 погодилась. ОСОБА_5 подзвонила на наступний день та повідомила, що необхідно дати 1000 євро та документи і тоді сина заберуть з «Бази». Вони зустрілись біля «Епіцентру» та ОСОБА_6 передала ОСОБА_5 гроші в сумі 950 євро та 50 доларів США. Та документи сина. ОСОБА_11 відмовилась вчиняти будь-які дії, поки не буде заплочена вся сума. Через декілька днів ОСОБА_6 подзвонила ОСОБА_11 та повідомила, що відмовляється від її послуг та просить повернути гроші. ОСОБА_5 відмовилась ОСОБА_12 зв`язку з чим, звернулась в органи міліції, однак заяву у неї відібрали тільки через декілька днів.

Потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що в 2015 році вона звернулась до екстрасенса на ім?я ОСОБА_13 щодо допомоги під час мобілізації співмешканця, якому прийшла повістка. ОСОБА_13 розповіла, що дійсно співмешканця заберуть в зону АТО і він там загине. ОСОБА_13 сказала, що у неї є знайома ОСОБА_14 , яка допоможе допомогти в цьому питанні та дала номер телефону. Вона подзвонила ОСОБА_11 та домовилась про зустріч.

Під час зустрічі 15.03.2015 року на розі вул. Комарова-Небесної Сотні ОСОБА_5 розповіла, що можливо звільнити співмешканця від військової служби по стану здоров?я. Для цього ОСОБА_8 повинна надати 3500 євро, частину з яких вона повинна передати членам військово-лікарської комісії, а другу частину військовому комісару.

18.03.2015 року вона подзвонила ОСОБА_5 та вони домовились про зустріч по вул. Рівенській, м.Чернівці. Прибувши на вказане місце, вона сіла в автомобіль Соколової Міцубісі, де находилась ще одна жінка. В подальшому ОСОБА_8 передала ОСОБА_11 45500 грн. по курсу 26 гривень за 1 євро, що становило 1750 євро. ОСОБА_5 перерахувала кошти та передала жінці, яка знаходилась в машині. Після чого пішла.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що проживає с.Рожневі Поля Снятинського району та займається реалізацію лікарських рослин. ОСОБА_5 купувала у неї рослини та повідомила, що працює у військкоматі та може надавати консультації з приводу призиву на військову службу. Надала свою візитку. Вона надавала телефон ОСОБА_5 , якщо звертались люди. Про що були розмови в подальшому не знає.

Свідок ОСОБА_9 повідомив суду, що зустрічався в 2014-2015 роках з ОСОБА_16 . В березні 2015 року до нього надійшла повістка з військкомату для проходження медогляду. Про зазначені події розповів ОСОБА_8 . Через деякий час дізнався, що у ОСОБА_16 вимагали гроші за те, що б він не йшов в армію.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 суду пояснили, що вони були присутні в якості понятих при огляді ОСОБА_11 та її машини. Працівники міліції запросили їх. Під час проведення огляду ОСОБА_11 були виявлені світіння на її руках, а в машині в сумці гроші кошти по 500 грн. Після чого був складений протокол, прочитаний в голос та ними підписаний.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що вона зустрілась з ОСОБА_5 по вул. Ровенській м.Чернівці приблизно в березні 2015 року. В машину ОСОБА_20 сіла якась дівчина. Про що вони розмовляли вона не чула, оскільки розмовляла по телефону. Бачила, як дівчина передала конверт з грошима. Звідки і для чого гроші вона не знає.

Вина обвинуваченої ОСОБА_5 також підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні, які суд визнає належними і допустимими:

- заявою ОСОБА_6 від 03.02.2015 року згідно якої вона повідомляє, що ОСОБА_5 заволоділа її грошима в сумі 1000 євро ( т.2 а.с. 2);

- заявою ОСОБА_8 від 16.03.2015 року про те, що ОСОБА_5 вимагає від неї 3000 євро за те, що б її співмешканця не комісували до лав армії ( т.2 а.с.11);

- заявою ОСОБА_8 про те, що вона надає 2500 грн. по 500 грн. особистих грошових коштів ( т.2 а.с16);

- протоколом про хід негласної слідчої ( розшукової) дії від 27.03.2015 року, з метою перевірки дійсних намірів головного лікаря санаторію «Зелені пагорби» ОСОБА_5 та прийняттям нею рішень щодо вчинення злочину ОСОБА_8 були вручені грошові кошти в сумі 45500 грн., з яких 2500 грн. належать ОСОБА_8 , а решта коштів є сувенірними ( т.2 а.с.18);

- протоколом про хід і результати негласної слідчої ( розшукової дії) шляхом зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 27.03.2015 року за мобільним номером ОСОБА_5 на підставі ухвали Апеляційного суду Чернівецької області ( т.2 а.с.23);

- протоколом про хід і результати негласної слідчої ( розшукової дії) аудіо-відео контроль особи від 27.03.2015 року згідно якого між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відбулась зустріч та ОСОБА_6 питає чому ОСОБА_5 не віддає їй грошові кошти. На що ОСОБА_5 повідомляє. Що в неї грошових коштів немає. Вона їх відправила в Київ, для того щоб витягнути сина ОСОБА_6 за бази ( т.2 а.с.25-29);

- протоколом про хід і результатами негласної слідчої ( розшукової) дії аудіо-відео контроль особи від 08.04.2015 року згідно якого під час зустрічі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .. Соколова отримала від ОСОБА_8 грошовими кошти в сумі 45500 грн. ( т.2 а.с. 34-39);.

- протоколом освідування ОСОБА_5 від 18.03.2015 року ( т.2 а.с.57-59);

- протоколом огляду місця події від 18.03.2015 року ( т.2 а.с.61-64);

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 в скоєнні злочинів по епізоду шахрайського заволодіння майном ОСОБА_6 та закінченому замаху на шахрайське заволодіння майном ОСОБА_8 доведена повністю.

Статтями 86-89 КПК України передбачено випадки та порядок визнання доказів неналежними та недопустимими.
Проаналізувавши усі вищенаведені докази суд визнає їх належними та допустимими, оскільки вони прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та є такими, що не були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд критично оцінює покази ОСОБА_5 про те, ОСОБА_6 її оговорює, оскільки судом приймається до уваги те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 отримали дані ОСОБА_5 від свідка ОСОБА_13 , раніше знайомі не були, будь-яких підстав оговорювати ОСОБА_5 у них немає. Також, згідно досліджених в судовому засіданні ауді-відео записів ОСОБА_5 дійсно від ОСОБА_6 отримала грошові кошти нібито на видалення зі списків сина ОСОБА_6 , які остання хотіла повернути.

Разом з тим, суд вважає, що правова кваліфікація дій ОСОБА_5 по епізоду з ОСОБА_8 за ст. 190 ч.2 КК України є невірною виходячи з наступного.

В судовому засіданні було встановлено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 між собою домовились за грошові кошти в сумі 3000 євро за те, що б співмешканця ОСОБА_8 не мобілізували. ОСОБА_5 була затримана працівниками міліції при отриманні 45500 грн., що становило 1750 євро. тобто майже половини суми, яка була обумовлена раніше.
Згідно п. 6 п. 2 постанови ПВС України від 4 червня 2010 р. № 7 Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки, від повторності злочинів необхідно відрізняти продовжуваний злочин. Такі діяння не утворюють повторності, оскільки кожне з них стає елементом одиничного (єдиного) злочину і окремим (самостійним) злочином щодо будь-якого іншого з цих діянь бути не може, а при повторності тотожних злочинів кожен із них має свою суб`єктивну сторону, зокрема самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину.
Початком продовжуваного злочину слід вважати вчинення першого з декількох тотожних діянь. Тотожними є однакові за ознаками складу злочину діяння. Закінченням продовжуваного злочину є момент вчинення останнього із задуманих злочинних діянь, тобто досягнення спільної, єдиної мети, котрої прагнув досягти винний.

П.8 цієї Постанови встановлено, що Сукупність можуть утворювати також злочини, передбачені однією і тією ж статтею або частиною статті Особливої частини КК
( 2341-14 ), якщо: 1) вони вчинені неодночасно і за наступний злочин новою
редакцією відповідної статті чи частини статті Особливої частини
КК ( 2341-14 ) передбачено новий за своїм змістом склад злочину;
2) вони вчинені неодночасно і за наступний злочин новою
редакцією відповідної статті чи частини статті Особливої частини
КК ( 2341-14 ) посилено кримінальну відповідальність; 3) вчинені злочини мають різні стадії; 4) було вчинено закінчений замах на злочин і незакінчений
замах на злочин; 5) один чи декілька злочинів особа вчинила самостійно
(одноособово) чи була його (їх) виконавцем (співвиконавцем), а
інший (інші) вчинила як організатор, підбурювач чи пособник; 6) один злочин особа вчинила як організатор, підбурювач чи
пособник, а при вчиненні іншого була іншим співучасником.
Способами вчинення шахрайства є: 1) обман; 2) зловживання довірою.
Змістом обману як способу шахрайства можуть бути різноманітні обставини, стосовно яких шахрай вводить в оману потерпілого. Зокрема, це може стосуватися характеристики певних предметів, зокрема їх кількості, тотожності, дійсності (обман у предметі), особистості винного або інших осіб (обман у особі), певних подій, юридичних фактів, дій окремих осіб тощо. За своєю формою обман може бути усним, письмовим, виражатися у певних діях (підміна предмета, його фальсифікація тощо.
ОСОБА_5 мала намір на заволодіння майном ОСОБА_8 в сумі 3500 євро. При цьому вона виконала всі на її думку необхідні та достатні дії для цього, однак в зв?язку з тим, що у потерпілої ОСОБА_8 не вистачало грошей, шахрайським шляхом заволоділа тільки 45500 грн. та була затримана працівниками міліції. Тобто злочин нею не був доведений до кінця з причин, які не залежали від її волі.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 мала єдину мету на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_16 шляхом обману та зловживання довірою в сумі 3500 євро, те, що вона не отримала решту грошових коштів не залежало від її волі, її дії мали тривалий характер, однак охоплювались єдиною метою заволодіння 3500 євро, а тому по цьому епізоду в її дії кваліфікувати за ст. 15 ч.2 ст. 190 ч.2 КК України тобто закінчених замах на заволодіння чужим майном ( шахрайство) шляхом обману та зловживання довірою вчинене повторно.

Що стосується пред`явленого обвинувачення ОСОБА_11 за ст. ст. 27 ч.4, 15 ч.2, 369 ч.2 КК України, тобто підбурювання до замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинене чи не вчинене службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої влади чи службового становища за кваліфікуючою ознакою вчинене повторно, то судом було встановлено наступне.

З показів потерпілих, які були ними надані в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 повідомляла, що вирішить питання щодо ухилення співмешканця ОСОБА_8 та сина ОСОБА_6 від військової служби. Однак, в судовому засіданні не було встановлено з ким саме ОСОБА_5 повинна була вирішувати дане питання, ким вони являються, де працюють, які дії повинні вчинити. ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона мала намір на заволодіння майном ОСОБА_8 в зв?язку з чим обманула ОСОБА_8 про те, що може вирішити питання щодо ухилення співмешканця ОСОБА_8 від військової служби. Саме таким чином, таким шляхом обману та зловживання довірою вона хотіла отримати грошові кошти.

ОСОБА_6 також в судовому засіданні повідомила, що з якими саме особами ОСОБА_5 обіцяла вирішити її питання вона не знає, про цих осіб ОСОБА_5 не згадувала. Тільки казала, що передала грошові кошти на Київ для того, щоб сина ОСОБА_6 виключили з «Бази». Ані під час досудового розслідування, ані під час судового розгляду н було встановлено що це за «База», які особи повинні були вчиняти і які дії.

Разом з тим, суд вважає, що органом досудового розслідування не доведена вина обвинуваченої ОСОБА_5 в скоєнні підбурювання до замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення чи не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої влади чи службового становища, за кваліфікуючою ознакою вчинене повторно.

Згідно з ч.2,3 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і здійснення досудового розслідування до такого внесення не допускається за винятком огляду місця події у невідкладних випадках.

У відповідності до п.2, 16 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР), при внесення до Реєстру фабули кримінального правопорушення в обов`язковому порядку відображається дата, час, адреса, місце, спосіб, знаряддя, засоби та інші особливості вчинення кримінального правопорушення, розмір збитків, прізвище фізичної особи або дані про юридичну особу, які є потерпілими, дані про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення та інші необхідні відомості.

Статтею 214 КПК України передбачено обовязок слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Як було встановлено в суді згідно витягу з кримінального провадження № 0000339 від 17.03.2015 року, на адресу слідчого управління УМВС України в Чернівецькій області надійшла заява громадянки ОСОБА_21 , а не ОСОБА_8 про те, що громадянка ОСОБА_22 за попередньою змовою із невстановленими слідством особами, підбурюють її до надання неправомірної вигоди в сумі 3500 євро службовими особами одного з управлінь Чернівецької області за вчинення дій, що входять до їх службових повноважень. Правова кваліфікація ст. 27 ч.4, 14 ч.1, 369 ч.3 КК України. Така реєстрація кримінального провадження була проведена незважаючи на те, що в органах поліції на момент реєстрації кримінального провадження № 000339 від 17.03.2015 року була зареєстрована заява гр.. ОСОБА_8 з зазначенням прізвища особи, яка вчинила відносно неї злочин. На підставі внесення до ЄРДР таких відомостей були проведенні слідчі (розшукові ) дії, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доведеність винуватості ОСОБА_5 у підбурювання до замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення чи не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої влади чи службового становища, за кваліфікуючою ознакою вчинене повторно та інші слідчі дії.

В подальшому згідно постанови від 18.03.2015 року кримінальне провадження № 0000127 від 04.02.2015 року та кримінальне провадження № 0000339 від 17.03.2015 року були об?єднані та присвоєно єдиний номер 0000127.
У зв`язку з цим, зробити однозначний висновок, що 17 березня 2015 року, відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 27 ч.4, 14 ч.1, 369 ч.3 КК України були внесені саме щодо обвинуваченої ОСОБА_5 неможливо, тому суд керуючись ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбачених ст. 27 ч.4, 15 ч.2, 369 ч.2 КК України тлумачить на її користь і одержані органами досудового розслідування докази щодо даного злочину визнає недопустимими, тобто такими, що не можуть обґрунтовувати обвинувальний вирок, що у повній мірі відповідає вимогам ст. 62 Конституції України.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.271 КПК України зазначено, що під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину, забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, як би слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 70 рішення Європейського Суду із прав людини «Раманаускас проти Литви» від 05 лютого 2008 року, обов`язок довести відсутність підбурювання до вчинення злочину покладається на обвинувачення.

Під пропозицією хабара слід розуміти звернення до службової особи з таким повідомленням, яке з достатньою очевидністю свідчить про бажання і готовність винного дати хабар. Таким чином, пропозиція хабара є по суті способом схиляння службової особи до його одержання за умови вчинення (або невчинення) на користь хабародавця або третіх осіб певних дій, які ця службова особа повинна була чи могла вчинити з використанням наданих їй владних чи службових повноважень.
За статтею 369 КК злочин із формальним складом, який у формі пропозиції хабара визнається закінченим з моменту її доведення до відома службової особи, а у формі давання хабара - з моменту прийняття службовою особою хоча б частини хабара (РВСУ. - 2008. - Вип. 1(16). - С. 112-113). Якщо запропонований хабар не був прийнятий з причин, що не залежали від волі хабародавця, вчинене слід кваліфікувати як замах на давання хабара (ВВСУ. - 2008. - № 1. - С. 24; СПВСУ (2008-2009). - С. 201-203). Якщо предмет хабара був викрадений хабародавцем чи здобутий іншим злочинним шляхом або його збут (розповсюдження) містить ознаки певного складу злочину, дії хабародавця кваліфікуються за сукупністю відповідних злочинів. За сукупністю слід кваліфікувати вчинене і у тому випадку, якщо пропозиція чи давання хабара є способом (формою) підбурювання службової особи до вчинення іншого (крім одержання хабара) злочину (наприклад, службового зловживання чи підроблення документів).
В судовому засіданні не було встановлено яким саме службовим особам ОСОБА_5 підбурювала до дачі неправомірної вигоди, чи є ці особи суб?єктами злочину, тобто службовими чи посадовими особами, які дії їм необхідно було б вчинити і чи входить це в їх повноваження. Суд вважає, що розмови ОСОБА_5 про ніби то передачу грошей людям з м.Києва або м.Хмельницька є способом вчинення шахрайства з метою введення потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в обману. Саме такий спосіб обрала ОСОБА_5 , використовуючи проблеми потерпілих в своїх цілях та обіцянкою допомогти у вирішенні цих проблем.

Що стосується невизнання вини ОСОБА_5 по епізоду вчинення шахрайських дій щодо ОСОБА_6 , то суд вважає, що способом захисту ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені злочини. Враховуючи те, що покази ОСОБА_6 та ОСОБА_8 є послідовними, потерпілі раніше між собою знайомі не були, обидві вказують на один спосіб вчинення злочинів ОСОБА_5 , суд вважає, що їх можливо покласти в основу обвинувачення.

За таких обставин, суд вважає за необхідне виправдати обвинувачену ОСОБА_5 за ст. ст. 27 ч.4, 15 ч.2. 369 ч.2 КК України та за ст. 190 ч.2 КК України.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ст. 190 ч.1, 15 ч.2, 190 ч.2 КК України тобто незаконне заволодіння чужим майном ( шахрайство) шляхом обману та зловживання довірою та закінчений замах на незаконне заволодіння чужим майном ( шахрайство) шляхом обману та зловживання довірою, вчинене повторно.

При призначені покарання, суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченою злочин належить до категорії середньої тяжкості злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, є часткове визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує, що вона раніше не судима, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку в Чернівецькій облпсихлікарні не перебуває, стан здоров`я обвинуваченої, те,що вона має на утриманні неповнолітніх дітей. .

Беручи до уваги вищенаведені по справі обставини, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, покарання належить призначити у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75,76 КК України.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 371-376, 395 КПК України , суд, -

З а с у д и в:
Визнати винною ОСОБА_5 в скоєнні злочинів передбачених ст.ст. 190 ч.1, 15 ч.2, 190 ч.2 КК України і призначити їй покарання:

-за ст. 190 ч.1 КК України у вигляді 240 годин громадських робіт;

-за ст. 15 ч.2, 190 ч.2 КК України у вигляді 2 роки позбавлення волі;

-на підставі ст. 70 ч.1, 72 КК України шляхом поглинання більш суворим

покаранням менш суворого, остаточно призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі;

На підставі ст. 75,76 КК України звільнити від відбування покарання ОСОБА_5 , якщо вона протягом 2 років не вчинити нового злочину та виконає покладені на неї обов?язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити заставу. Після вступу вироку в законну силу заставу в розмірі 97440 грн. повернути заставодавцю ОСОБА_23 .
За ст. 190 ч.2 КК України та за ст. 27 ч.4. 15 ч.2, 369 ч.2 КК України ОСОБА_5 виправдати.
Речові докази: грошові кошти в сумі 2500 грн. повернути ОСОБА_8 , сувенірні банкноти в кількості 86 шт. медичні рукавиці, змиви з рук ОСОБА_24 знищити.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_25 грошові кошти в сумі 18195 грн.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб починаючи з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

СУДДЯ: ОСОБА_1