справа № 462/6887/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2017 року Залізничний районний суд міста Львова в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002950 від 17.08.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зеда, Аджарія, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніш судимого 9.04. 2014 р. Нетішинським міським судом Хмельницької області за ст. 190 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого по відбуттю покарання 22.11.2015 року по відбуттю, проживаючого за адресою Львівська область, Буський район, с.Задвірья,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

16.08.2016 року приблизно о 20.28 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину у торговому ряді № НОМЕР_1 , що розташований за адресою АДРЕСА_1 , де проводить свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, повторно, з корисливих мотивів, діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його наслідки, переконавшись , що за його діями із сторонніх осіб ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки GSmart вартістю 1400 грн.. Вказаний товар з метою подальшого викрадення ОСОБА_3 заховав в кишеню своїх джинсів та, не розрахувавшись за нього, покинув межі приміщення магазину, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1400грн.

Дії обвинуваченого кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 ч. 2 КК України.

26 грудня 2016 року між потерпілим ФОП ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення, що скріплена підписами сторін, відповідно до якої: обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винуватість у вищезазначеному діянні; претензій матеріального характеру до обвинуваченого відсутні; сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 , покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на 2 роки з застосуванням положень ст.75,76 КК України іспитовий строк терміном 1 рік.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

Враховуючи, що під час судового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 , та потерпілий ОСОБА_5 уклали угоду про примирення, підписали її, претензії матеріального характеру відсутні, ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, досягнута домовленність про призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з іспитовим терміном 1 рік, суд розглянув справу відповідно до положень ч. 1 ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом з`ясовано в обвинуваченого, що він цілком розуміє права, передбачені пунктом 1 частини четвертої ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; наслідки невиконання угоди.

Суд переконався у судовому засіданні, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено що угода про примирення може бути затверджена судом, оскільки умови угоди не суперечать вимогам Кримінально-процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгодженні сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, очевидна можливість виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань.

На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 26 грудня 2016 року між потерпілим фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання ОСОБА_3 звільнити з випробовуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням на ОСОБА_3 відповідно до ст. 76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок на підставі угоди про примирення може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через даний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1