Справа № 1-кс/331/1038/2017
331/1718/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2017 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши його клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000582, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2017 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжі, українки, громадянки України, маючої вищу освіту, не заміжньої, працюючої на посаді головного спеціаліста відділу економічного розвитку та підприємства районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, а також а також скаргу ОСОБА_4 , діючої в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , про порушення прав та незаконного затримання її підзахисної, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000582, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2017 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що Відповідно до положення про порядок розміщення засобів дрібно роздрібної торговельної мережі та сфери послуг у м. Запоріжжі, затвердженого рішенням міської ради 25.08.2016 № 52:

1.4.2. Засоби пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі автомагазини, автокафе, авто розвозки, автоцистерни, лавки-автопричепи, візки, спеціальне технологічне обладнання (низькотемпературні лотки-прилавки), розноски, лотки, столики;

4.1. Розміщення засобів пересувної мережі здійснюється на підставі розпорядження відповідної районної адміністрації Запорізької міської ради та договору на право тимчасового користування місцями для розташування засобів пересувної мережі, який укладається з районною адміністрацією Запорізької міської ради.

4.2. Замовник, який має намір встановити засіб пересувної мережі, звертається до районної адміністрації Запорізької міської ради, за місцем передбачуваного розміщення засобу пересувної мережі, з заявою у довільній формі про можливість розміщення засобу пересувної мережі, з визначенням виду діяльності та асортименту товару, виду засобу пересувної мережі, необхідної площі об`єкту благоустрою, режиму роботи.

Для фізичних осіб - підприємців до заяви додаються:

- згода на обробку персональних даних;

- копія паспорту громадянина України та ідентифікаційного номеру;

- копії документів, що підтверджують право власності (користування) на засоби пересувної мережі та їх габаритів (технічний паспорт, тощо).

Згідно розпорядження Запорізького міського голови ОСОБА_7 № 3138к від 06.07.2011, ОСОБА_6 , тимчасово призначено на посаду головного спеціаліста відділу економічного розвитку та підприємництва районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району з посадовим окладом згідно зі штатним розписом із присвоєнням їй 13 рангу посадової особи місцевого самоврядування, як таку, що пройшла за конкурсом.

18.10.2013, згідно розпорядження Запорізького міського голови ОСОБА_7 № 1791к/тр, ОСОБА_6 переведено з посади спеціаліста відділу економічного розвитку та підприємництва районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, яку вона обіймала тимчасово, на рівнозначну вакантну посаду головного спеціаліста відділу економічного розвитку та підприємництва районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом, зі збереженням їй 12 рангу посадової особи місцевого самоврядування.

Відповідно до посадової інструкції головного спеціаліста відділу економічного розвитку та підприємництва районної адміністрації Запорізької області по Шевченківському району, затвердженої головою районної адміністрації ОСОБА_8 від 17.01.2017:

1.4. У своїй діяльності головний спеціаліст відділу економічного розвитку та підприємництва керується Конституцією України, Законами України: «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про місцеве самоврядування», «Про запобігання корупції», «Про мову» та іншими законами України, Указами та розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами головного Управління державної служби України, розпорядженнями міського голови та голови районної адміністрації, Положеннями про інформаційне забезпечення діяльності виконавчих органів міської ради, Положеннями про відділ економічного розвитку та підприємництва районної адміністрації;

2.1. Головний спеціаліст відділу економічного розвитку та підприємництва районної адміністрації Запорізької області по Шевченківському району здійснює оперативний контроль та координує діяльність засобів пересувної дрібнороздрібної мережі та сфери послуг на території Шевченківського району;

2.2. Готує дислокацію мережі об`єктів дрібнороздрібної торговельної мережі та сфери послуг на території району;

2.4. Здійснює прийом документів від суб`єктів господарювання на розміщення засобів дрібнороздрібної торговельної та сфери послуг, які розташовані на території району;

2.5. Організовує прийняття рішення щодо надання та скасування погоджень підприємствам та приватним підприємцям на розміщення на території засобів пересувної дрібнорозрібної торговельної мережі та об`єктів з надання послуг поза приміщеннями;

2.6. Готує проекти розпорядження голови районної адміністрації відведення місць суб`єктам господарювання для розміщення засобів пересувної торговельної мережі та сфери послуг, контролює виконання цих розпоряджень;

Так, в середині лютого 2017 року, приватний підприємець ОСОБА_9 , маючи на меті організувати підприємницьку діяльність пов`язану з розміщенням точки з продажу продуктів харчування з автопричепу на території Шевченківського району м. Запоріжжя, звернувся до начальника відділу економічного розвитку та підприємництва районної адміністрації Запорізької області по Шевченківському району ОСОБА_10 , на що остання повідомила що вирішення вказаного питання доручено, та входить до кола службових обов`язків головного спеціаліста відділу економічного розвитку та підприємництва районної адміністрації Запорізької області по Шевченківському району ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_9 прослідував до службового кабінету ОСОБА_6 №413, який знаходиться в приміщенні, районної адміністрації Запорізької області по Шевченківському району за адресою м. Запоріжжя, вул. Моторобудівників 34. Знаходячись у своєму службовому кабінеті, ОСОБА_6 , в ході особистої бесіди з ОСОБА_9 повідомила останньому, що для розміщення торгової точки на території Шевченківського району м. Запоріжжя необхідно надати вичерпний перелік документів визначений положенням про порядок розміщення засобів дрібно роздрібної торговельної мережі та сфери послуг у м. Запоріжжі, затвердженого рішенням міської ради 25.08.2016 № 52,.

Вислухавши ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , повідомив, що із наведеного переліку, у нього наявні документи на автопричіп лише з іноземною реєстрацією на що ОСОБА_6 , використовуючи надане їй службове становище, пояснила ОСОБА_9 , що в разі надання їй неправомірної вигоди в розмірі 3500 гривень, вона зможе особисто підготувати всі необхідні документи для вказаного виду діяльності, а також вирішити питання про надання останньому дозволу для розміщення торгової точки на території Шевченківського району м. Запоріжжя не зважаючи на те, що автопричеп ОСОБА_9 не має української реєстрації, тим самим здійснила вимагання неправомірної вигоди.

24.02.2017, приблизно о 15:00 годині, ОСОБА_9 прибув до кабінету № 413, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Моторобудівників 34 (приміщення районної адміністрації Запорізької області по Шевченківському району). Знаходячись у своєму службовому кабінеті, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, отримала від ОСОБА_9 частину від раніше оговореної суми грошових коштів в розмірі 1000 гривень за вирішення питання стосовно підготовки вищевказаних документів, та вирішення питання про видачу Розпорядження про відведення місця для розміщення точки з продажу продуктів харчування. Надалі, ОСОБА_6 , отримавши від ОСОБА_9 неправомірну вигоду, передала останньому розпорядження голови районної адміністрації Запорізької області по Шевченківському району № 116р від 23.02.2017 «про відведення місця для розміщення точки з продажу продуктів харчування», а саме місце для розміщення автопричепу за адресою: селище Будівельників, площею до 6 м2, з 08:00 до 22:00 на період з 27.02.2017 по 27.02.2018.

01.03.2017, приблизно о 12:00 годині, ОСОБА_6 знаходячись в приміщенні службового кабінету № 413, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Моторобудівників 34 (приміщення районної адміністрації Запорізької області по Шевченківському району), продовжуючи свої злочинні наміри направлені на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 за вирішення питання про відведення місця для розміщення точки з продажу продуктів харчування, діючи умисно, з корисливих мотивів, отримала від ОСОБА_9 другу частину неправомірної вигоди в сумі 1000 гривень, за надання останньому договору укладеного з районною адміністрацією Запорізької області по Шевченківському району для розміщення торгівельної точки з продажу продуктів харчування з автопричепу на території Шевченківського району м. Запоріжжя.

В подальшому, ОСОБА_6 , договір для розміщення торгівельної точки з продажу продуктів харчування з автопричепу на території Шевченківського району м. Запоріжжя ОСОБА_9 не передала, оскільки незаконна діяльність останньої була припинена співробітниками поліції 01.03.2017 в ході проведення обшуку її службового кабінету № 413, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинила одержання службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії, з використанням наданого службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, що кваліфікується як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудове слідство вважає, що для забезпечення належної явки підозрюваної ОСОБА_6 в слідчі органи і суд, можливості виконання відносно неї процесуальних рішень, обрати їй такий запобіжний захід як тримання під вартою, виходячи з наступного.

ОСОБА_6 вчинила злочин, передбачений ч.3 ст. 368 КК України, що відноситься згідно ст. 12 КК України до категорії тяжких, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Зібрані в ході досудового слідства докази достатньо вказують на винність ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку із зазначеними вище обставинами, досудове слідство приходить до висновку, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 буде: незаконно впливати на потерпілого або свідка шляхом погроз про застосування фізичного насилля чи в інший спосіб з метою зміни їх показань та уникнення покарання; вчинить інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти ряд аналогічних кримінальних правопорушень; переховуватись від органів досудового розслідування.
На підставі викладеного, просить слідчого суддю застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
03 березня 2017 року в провадження Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від захисника ОСОБА_4 , діючої в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , надійшла скарга про порушення прав та незаконного затримання її підзахисної, в якому порушується питання щодо визнання затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконним та її негайного звільнення з-під варти.

В обґрунтування скарги зазначено, що в провадженні СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000582 від 22.02.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. З ст. 368 КК України.
Як зазначено в протоколі обшуку, 28.02.2017 року слідчим СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , за участю заступника начальника СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 , ст. о/у в ОВС УЗЕ в Запорізькій області ДЗЕ НПУ ОСОБА_12 , ст. о/у в ОВС УЗЕ в Запорізькій області ДЗЕ НПУ ОСОБА_13 , ст. о/у в ОВС УЗЕ в Запорізькій області ДЗЕ НПУ ОСОБА_14 , прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_15 , на підставі ст. 233 КПК України, у зв`язку із безпосереднім переслідуванням особи, а саме, ОСОБА_6 , в період з 12 год. 23. хв. до 14 год. 29 хв. проведено обшук приміщення кабінету № 413, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 34 (приміщення Районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району).
Під час проведення обшуку приміщення кабінету № 413 Районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району ОСОБА_6 , через підкорення наказу змушена залишатися поряд і" уповноваженою службовою особою у приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Після проведення обшуку приміщення кабінету № 413 Районної адміністрації ЗМР
ОСОБА_6 уповноваженою службовою особою була доставлена до Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області о 15 год. 38 хв.
Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_6 фактично був складений ст. слідчим СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_16 01.03.2017 року о 18 год. 15 хв., однак у протоколі затримання, слідчим невірно вказаний час складання протоколу, місце та час затримання ОСОБА_6 а саме. 15 год. 38 хв.
Крім цього, з моменту затримання ОСОБА_6 , тобто з моменту коли вона через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою у приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою, порушено право мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, не були негайно повідомлені близькі родичі про затримання, негайно ОСОБА_6 не повідомлено підстави затримання та у вчиненні щойно, якого злочину вона підозрюється, відмовлено у наданні медичної допомоги.
Заст. начальника СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_17 відмовлено ОСОБА_6 у наданні медичної допомоги лікарями швидкої медичної допомоги Жовтневої підстанції СМП № 2, які прибули на виклик о 17 год. 25 хв.
Лікарями швидкої медичної допомоги Жовтневої підстанції СМП № 2 при огляді ОСОБА_6 встановлений діагноз - гіпертонічний криз, тощо, необхідна госпіталізація для зняття кризу. Однак, ОСОБА_17 не погодився із встановленим лікарем діагнозом і вимогою про госпіталізацію та власноруч написав розписку, що несе особисту відповідальність за життя та здоров`я ОСОБА_6 і не дозволяє госпіталізувати ОСОБА_18 стосовно якої протокол затримання в порядку ст. 208 КПК України ще не складався.
Слідчим СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру 02.03.2017 року о 15 год. 35 хв. після спливу 24 годин після моменту затримання, відповідно до ст. 209 КПК країни.
Таким чином, слідчим СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , ст. слідчим СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_16 , заст. начальника СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_17 були грубо порушені права ОСОБА_6 порушені ст. 29 Конституції України, ч. 1 ст. 208, КПК країни, п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
За результатом розгляду скарги просить слідчого суддю визнати затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконним та негайно звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2017 року об`єднано в одне провадження справу справу № 1-кс/331/1034/2017 за скаргою захисника ОСОБА_4 , діючої в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , надійшла скарга про порушення прав та незаконного затримання її підзахисної, зі справою зі справою № 1/331/1038/207 за клопотанням слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000582, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2017 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , погодженим з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 .

Слідчий клопотання підтримав та просив суд його задовольнити, посилаючись на те, що воно є обгрунтованним та необхідним по данному кримінальному провадженню. З приводу скарги захисника ОСОБА_4 зазначив, що скарга є необґрунтованою, оскільки фактично обшук проведено 01 березня 2017 року, а не 28 лютого 2017 року, як зазначено у скарзі, та в той же день о 15 годині 38 хвилин було в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_6 . Підозра ОСОБА_6 предявлена протягом 24 годин, як то передбачено нормами КПК України, а саме: 02 березня 2017 року о 15 годині 35 хвилин, про що свідчать особисті підписи підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_4 . Просив слідчого суддю його клопотання задовольнити в поновму обсязі та у задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 відмовити.

Прокурор у судовому засідання внесене клопотання підтримав та просив суд його задовольнити, посилаючись на його обгрунтованність та доведеність. З приводу скарги в повному обсязі підтримав пояснення слідчого, просив слідчого суддю клопотання слідчого задовольнити в поновму обсязі та у задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 відмовити.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримала та просила суд її задовольнити, зазначивши, що наведені по тексту скарги факти свідчать про допущення органом досудового розслідування ряду порушень прав ОСОБА_6 , зокрема ст. 29 Конституції України, ч. 1 ст. 208, КПК країни, п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Проти задоволення клопотання слідчого заперечувала, посилаючись на те, що ОСОБА_6 є особою, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, має постійне місце роботи, за яким позитивно характеризується; має постійне місце реєстрації та проживання; мешкає разом з неповнолітнім сином, який перебуває на її утриманні та матірю, яка є інвалідом 2 групи та потребує стороннього догляду, тобто має стійкі соціальні звязки, які свідчать про відсутність наявності зазначених у клопотанні слідчого ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вважає, що викладені по тексту клопотання обставини, в обґрунтування заявлених ризиків є лише суб`єктивною думкою слідчого та прокурора, яка нічим не підтверджена. Крім того, надала суду заяви, копії документів осіб та відповідні характеристики на них, зазначивши, що зазначені особи готові взяти ОСОБА_6 на особисту поруку. Враховуючи, що зі сторони підозрюваної за весь час перебування кримінального провадження в провадженні слідчого органу жодного разу не було порушено вимоги КПК України та здійснено вчинків по заявленим ризикам, просить суд у задоволенні клопотання відмовити, обравши ОСОБА_6 запобіжних захід не повязаний з триманням під вартою.

Підозрювана ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечувала, підтримала позицію свого захисника та просила суд у задоволенні клопотання відмовити. Додатково просила суд задовольнити скаргу її захисника ОСОБА_4 .

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, прийшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 21.02.2017 року СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області внесено до ЄРДР кримінальне провадження № 0000582 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

01 березня 2017 року о 15 годині 38 хвилин в порядку статті 208 КПК України було затримано ОСОБА_6 ..

02 березня 2017 року ОСОБА_6 під особисту розписку вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч.3 ст. 368 КК України

03 березня 2017 року о 13 год. 30 хв. підозрюваній ОСОБА_6 та її захиснику вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, якими обґрунтовується необхідність запобіжного заходу.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року № 4 Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom »). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати обєктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).
Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України; наявністю ризиків того, що підозрювана ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинене кримінального правопорушення може: незаконно впливати на потерпілого або свідка шляхом погроз про застосування фізичного насилля чи в інший спосіб з метою зміни їх показань та уникнення покарання; вчинить інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти ряд аналогічних кримінальних правопорушень; переховуватись від органів досудового розслідування.
При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що відповідно до положень ст. 178 КПК України враховуються судом при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

Як вбачається з доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення, підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме: протоколами допитів потерпілого, свідків; протоколом обшуку службового кабінету ОСОБА_6 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частина ч. 2 ст. 194 КПК України, передбачає обов`язок слідчого судді, суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором та слідчим в суді не доведено існування тих ризиків, на які вони посилаються в клопотанні в обґрунтування обрання відносно підозрюваної найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Ризики впливу на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні врахований бути не може, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий та свідки в кримінальному провдженні вже допитані та попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідома неправдивих показань.

Ризики переховування від органів досудового розслідування та щодо вчинення інших кримінальних правопорушень є тотожними, та виходячи з того, що одразу ж після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 була затримана в порядку ст. 208 КПК України та фактично у органу досудового розслідування відсутні будь-які обґрунтовані підстави, що підозрюваною будуть вчинені дії щодо переховування від органів досудового розслідування, на думку слідчого судді, є недоведеним.

Слідчим та прокурором конкретні факти того, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, переховуватиметься від органу досудового розслідування чи суду, буде перешкоджати кримінальному провадженню, не наведені та на їх підтвердження доказів не надано.

З урахування наведеного слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для застосування до підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу відсутні.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором також не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Матеріалами, доданими до клопотання встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, віднесеного законодавцем до категорії тяжкого; ОСОБА_6 на тяжкі хвороби не страждає, проте одразу ж після затримання її стан здоровя погіршився та в неї стався гіпертонічний криз, а також у 2014 році їй було встановлено діагноз «Ендометріоз тіла матки», про що свідчать надані в судовому засіданні відповідні медичні документі, а відомостей щодо наявності у неї будь-яких психічних та інших хронічних захворювань в матеріалах кримінального провадження не має; підозрювана ОСОБА_6 є особою, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася; за місцем роботи позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітнього сина та матір похилого віку (інвалід 2-ї групи), яка за станом здоровя потребує стороннього догляду, а також має постійне місце реєстрації та проживання.

Аналізуючи обставини справа, дані про особу підозрюваної, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, слідчий суддя приходить до висновку, що в даній, конкретній справі, найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваної ОСОБА_6 може бути домашній арешт із покладенням на підозрювану обовязків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З приводу скарги ОСОБА_4 про порушення прав та незаконне затримання її підзахисної, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.. 1 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Згідно ч. 4, 5 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Як вбачається з матеріалів справи протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений 01 березня 2017 року слідчим у присутності захисника ОСОБА_4 .

Вивченням зазначеного протоколу про затримання ОСОБА_6 від 01 березня 2017 року встановлено, що слідчим при виконанні своїх посадових обов`язків у відповідності до ст.ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України виконані вимоги КПК України та дотримані права підозрюваної ОСОБА_6 , про що останнім у графі зауваження і доповнення зроблено відповідний запис «немаю».

А тому, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_4 в цій частині задоволеню не підлягає через недоведеність та встановлення спростовуючих фактів в ході судового засідання.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 194, 206 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000582, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2017 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , погодженого з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , відмовити.

Застосувати щодо підозрюванї ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

На підозрювану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 (два) місяці, а саме:

1) не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., без дозволу слідчого, прокурора;

2) з`являтися до органів досудового слідства і суд, за першим викликом та у призначений час;

3) не відлучатися за територію Запорізької області, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ ГУ НП у Запорізькій області.

Роз`яснити органу внутрішніх справ, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і повідомити про це слідчому судді.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , два місяці, тобто до 02 травня 2017 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
03.03.2017