Дата документу Справа № 335/3047/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/830/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/3047/15-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою апеляційною скаргою прокурора, який брав участь в розгляді подання, на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2017 року, якою
залишено без задоволення подання начальника Вознесенівського РС Запорізького МРВ уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_9 про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно зі змістом ухвали, 24.01.2017 до суду надійшло подання начальника Вознесенівського РС Запорізького МРВ уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_9 про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покараннявідносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 02.06.2015 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.286 КК України до 2 років обмеження волі, звільненого від вібування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік.
В обґрунтування подання зазначено, що на обліку Вознесенівського РС Запорізького МРВ уповноваженого органу з питань пробації перебуває ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2015 засуджений за ч.1 ст.286 КК України до 2 років обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортним засобом, на підставі ст.ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та покладено на нього обов`язки передбачені п.п. 1,2,3 ст.76 КК України.

Засуджений ОСОБА_7 було направлено два виклики на 14.07.2015 та на 20.07.2015, за якими він не з`явився, у зв`язку з чим 20.07.2015 було направлено подання до Вознесенівського ВП при привід ОСОБА_7 до уповноваженого органу з питань пробації на 27.07.2015. Вказане подання про привід засудженого не виконано, так само як і подання від 04.08.2015. Працівниками уповноваженого органу з питань пробації неодноразово здійснювались виходи за місцем проживання засудженого ОСОБА_7 , але двері квартири ніхто не відчиняв.

Для встановлення місця знаходження засудженого уповноваженим органом з питань пробації були направлені запити до спеціальних установ м. Запоріжжя, але засуджений по цих установах не значиться.

Згідно інформації, яка надійшла до уповноваженого органу з питань пробації 04.09.2015, за банком даних ВІС «ШЛЮЗ МВС АРКАН» ОСОБА_7 , 11.07.2015 перетнув державний кордон України.

В вересні 2015 року Вознесенівським РС Запорізького МРВ уповноваженого органу з питань пробації було направлено матеріали до Вознесенівського ВП для проведення подальших розшукових заходів та до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя клопотання про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7

28.10.2015 до уповноваженого органу з питань пробації надійшла копія ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.10.2015, якою залишено без задоволення клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 .

20.01.2017 ОСОБА_7 працівниками Вознесенівського ВП доставлено до уповноваженого органу з питань пробації, який надав письмове пояснення, в якому вказав, що 11.07.2015 він виїхав за межі України до родичів, тим самим порушив обов`язки, покладені на нього вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2015. Поважних причин для не відбуття засудженим іспитового строку не має, документально підтвердити не зміг.

Посилаючись на те, що ОСОБА_7 ухилявся від відбування покарання з випробуванням, фактично його не відбував, про зміну місця проживання не повідомив, для відбуття покарання не з`явився, тому представник уповноваженого органу з питань пробації просить скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити ОСОБА_7 для відбування призначеного судом покарання.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку що законні підстави для скасування призначеного судом 02.06.2015 покарання із звільненням від його відбування з іспитовим строком на 1 рік відсутні, а тому подання начальника Вознесенівського РС Запорізького МРВ уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з істотними порушеннями та неправильним застосуванням норм кримінального та кримінально-виконавчого законодавства України. Суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків щодо відмови в задоволенні подання у зв`язку із закінченням іспитового строку. Прокурор вважає, що засуджений фактично не відбув призначене покарання та порушив покладені на нього обов`язки, знехтував на призначене судом покарання і не бажав стати на шлях виправлення. Враховуючи викладені обставини прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести нову ухвалу про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 та направити його для відбування покарання в місця обмеження волі.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; засудженого і його захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги вважали ухвалу суду законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь в розгляді подання задоволенню не підлягає.
Відмовляючи в задоволення подання начальника Вознесенівського РС Запорізького МРВ уповноваженого органу з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання, місцевий суд послався на той факт, що фактично органом кримінальної-інспекції (органом пробації) в повній мірі не було дотримано вимог Інструкції «Про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань», затвердженої Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України від 19.12.2003 року № 270/1560 (далі по тексту Інструкція), а саме не було належним чином викликано ОСОБА_7 до відповідного органу, з ним не було проведено співбесіду, не було роз`яснено порядок та умови відбуття покарання, правові наслідки за невиконання покладених на нього судом обов`язків, за порушення громадського порядку, учинення нового злочину.

Вказані дії уповноваженим органом з питань пробації були здійснені лише 20.01.2017 року, після доставлення ОСОБА_7 співробітниками Вознесенівського ВП Ленінського ВП ГУНП у Запорізькій області (а.с. 103-107).

Розписка про роз`яснення обов`язків явки до кримінально-виконавчої інспекції, яка міститься в матеріалах особової справи (а.с. 5), на переконання суду, не могла бути визнаною належним виконанням Інструкції, оскільки вказана розписка відібрана судом одразу після проголошення вироку суду, і до набрання ним законної сили. Крім того, в ній не міститься конкретної установи, до якої засуджений має обов`язок з`явитися для виконання покладених на нього судом обов`язків. Інструкцією передбачена відповідальність осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами) або зникла з метою ухилення від контролю за її поведінкою з постійного місця проживання, то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

Відповідно до ч.3 ст. 166 КВК України, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Як правильно було зазначено в ухвалі суду, для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і лише після застосування до нього письмово попередження.

Проте, матеріалами провадження не доведено факт умисного ухилення ОСОБА_7 від відбування покарання, умисного порушення ним умов призначеного випробування, а також те, що ОСОБА_7 виїхав за межі України з метою ухилення від контролю за його поведінкою, і що до нього протягом строку дії іспитового строку було застосовано письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання за невиконання обов`язків, які встановлені вироком суду.

Було встановлено, що після повернення ОСОБА_7 на територію України та роз`яснення йому представником органу пробації про необхідність періодичної його явки до них у період розгляду судом вказаного подання, ОСОБА_7 регулярно з`являється до уповноваженого органу з питань пробації, порушень не допускав.

Колегія суддів погоджується з тим, що сам факт невиконання обов`язків, покладених на ОСОБА_7 вироком суду, ще не може бути безумовним свідченням його небажанням ставати на шлях виправлення, а отже і вагомою підставою для направлення засудженого для реального відбування покарання.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 ухилявся від виконання покладених на нього судом обов`язків є неправильними. Невиконання обов`язків і ухилення від їх виконання хоча і є схожими поняттями, але не є одним і тим самим. Твердження ОСОБА_7 про те що він не знав про те куди саме йому необхідно було з`явитися після покладення на нього судом обов`язків, спростувати не можливо. З огляду на той факт, що доказів вручення йому викликів про необхідність прибуття до КВІ матеріали не містять, висновки апелянта про ухилення ОСОБА_7 від явки в КВІ є надуманими.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, зробленими на підставі аналізу суті і причини невиконання обов`язків, покладених на засудженого ОСОБА_7 вироком суду з урахуванням встановлених при розгляді подання обставин щодо відсутності належного роз`яснення засудженому порядку та умов відбування покарання з випробуванням, у сукупності із відомостями про його особу (не вчиняв правопорушень, які б потягли за собою адміністративні стягнення, а також до кримінальної відповідальності не притягався) про відсутність підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на вищевказані обставини, є правильними посилання місцевого суду на положення ст.165 КВК України і висновки в цьому контексті про те, що іспитовий строк визначений судом ОСОБА_7 на момент звернення з поданням органу пробації до суду скінчився, відтак останній мав бути знятий з обліку в зазначеному органі.

Враховуючи зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді подання, залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2017 року якою залишено без задоволення подання начальника Вознесенівського РС Запорізького МРВ уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_9 про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4