АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/594/2017 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.5 ст. 191 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвала обґрунтована тим, що обвинувальний акт складений з порушенням вимог ст. 291 КПК України, а саме не вірно зазначено анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме по батькові, відсутні відомості про розмір завданої конкретними діями обвинувачених матеріальної шкоди, обвинувальний акт містить лише ініціали прокурорів, при цьому відсутні відомості про прізвище ім`я та по батькові та займану посаду слідчого, прокурора у відповідності до п.4 ст. 291 КПК України, відсутнє формулювання обвинувачення відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 91, п. 5 ст. 291 КПК України. Крім того, у підготовчому судовому засіданні, суду першої інстанції стороною обвинувачення не надані докази на повноваження прокурора ОСОБА_12 щодо складання обвинувального акту відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з ухвалою суду прокурор Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 25 листопада 2016 року скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що під час складання обвинувального акту дотримані вимоги ст. 291 КПК України, та всі фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які встановлені і процесуально доведені, викладені в обвинувальному акті, а висновки суду першої інстанції є хибними та такими, що не відповідають вимогам КПК України оскільки прийняті з істотним порушенням процесуального закону, що відповідно перешкодило суду повно та всебічно з`ясувати обставини справи, забезпечити права і законні інтереси учасників кримінального провадження і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Крім того, апелянт зазначає, що доводи суду першої інстанції про те, що прокурором не надано доказів на повноваження прокурора, є хибними, оскільки вказане передбачене ст. 291 КПК України так і положенням Глави 27 КПК України, а посилання суду на те, що в порушення п.4 ст. 291 КПК України обвинувальний акт містить відомості лише про прізвище і ініціали прокурорів, є помилковими, оскільки зазначена норма не визначає про необхідність вказувати ПІБ прокурорів, які входять до групи прокурорів.

Також апелянт зазначає, щодо висновки суду про невірні анкетні дані обвинуваченого ОСОБА_8 , не можуть слугувати підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки допущені в обвинувальному акті очевидні технічні описки, які обґрунтовано можуть бути предметом дослідження лише під час судового розгляду.

Крім цього, апелянт зазначає, що суд першої інстанції розглянув обвинувальний акт у відсутність обвинувачених, при цьому, клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження судом не розглядалося та відповідно рішення про здійснення спеціального судового провадження стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не приймалося. Таким чином ухвала від 25.11.2016 про повернення обвинувального акту підлягає скасуванню.

Захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подали заперечення на апеляційну скаргу прокурора з доповненнями, вважають, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року є законною, обґрунтованою, та такою, яка відповідає вимогам КПК України у зв`язку з чим просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисників, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції встановив, що в порушення вимог ст.291 КПК України обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК, оскільки він не містить формулювання обвинувачення відповідно до закону і з таким висновком погоджується колегія суддів.

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК Україниобвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

В той же час, як вбачається зі змісту обвинувального акту вказані вимоги прокурором не дотримані, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано та законно повернув обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прокурору для усунення недоліків.
Так, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не містить будь - яких даних про те, що прокурор не погодився з обвинувальним актом, який склав слідчий та внаслідок чого він був складений прокурором ОСОБА_12 та направлений для розгляду до суду.
Крім того, законодавець в ст. 291 КПК України чітко встановив вимогу вказувати прізвище, ім`я, по батькові, займану посаду слідчого, прокурора, натомість в обвинувальному акті вказані лише прізвище та ініціали прокурорів у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України.
Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що в обвинувальному акті викладенні всі фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, є хибними.

Так, на підставі ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, за результатами якого, у разі визнання особи винуватою, мотивувальна частина вироку має містити, як на тому наголошується в п.2 ч.3 ст.374 КПК України, зокрема, формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення та статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Таким чином, з урахуванням ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Більш того, в обвинувальному акті зазначено, що дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 191 КК України, при цьому, виклад фактичних обставин органом досудового розслідування здійснюється в межах ч.5 ст. 191 КК України, а при формулюванні обвинуваченні ОСОБА_7 вказується про вчинення ним розтрати в особливо великих розмірах, вчинене групою осіб, однак в ч.1 ст. 191 КК України такі кваліфікуючі ознаки відсутні.

Крім того, суд першої інстанції правильно вказав, на одну з підстав для повернення обвинувального акту, щодо невірного по-батькові ОСОБА_8 , та період часу вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення з 13.02.2013 року по 08.02.2013 року, оскільки прізвище ім`я та по батькові ідентифікує кожну особу, а відтак на думку колегії суддів після призначення обвинувального акту до судового розгляду, вказані описки не можуть бути усунуті.

Доводи прокурора про те, що допущені описки в обвинувальному акті можливо усунути шляхом зміни обвинувачення під час судового розгляду, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки відповідно до ст.338 КПК України прокурор з метою зміни правової кваліфікації та / або обсягу обвинувачення має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, а не коли допущені неточності та описки, як стверджує прокурор.

Що стосується доводів прокурора про те, що суд першої інстанції розглянув обвинувальний акт у відсутність обвинувачених, то вони не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 здійснювалося спеціальне досудове розслідування, при цьому враховуючи положення ст. 323 КПК України, клопотання про здійснення спеціального судового провадження прокурором заявляється на стадії судового розгляду.
Таким чином, оскільки судом першої інстанції обвинувальний акт до судового розгляду не був призначений, то на думку колегії суддів, підготовче судове засідання, у даному випадку, суд правомірно провів за відсутністю обвинувачених.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що доводи прокурора в апеляційній скарзі є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 291, 314, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -

п о с т а н о в ил а:

Апеляційну скаргу з доповнення прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000362 від 03.06.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків,- без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4