АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

18 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою представника ПАТ "Енвіжн-Україна" в особі адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року,

за участю представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000012 від 20.01.2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, було частково задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про арешт майна та накладено арешт на кошти, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритих АТ "Енвіжн-Україна" () у ПАТ "Банк Кредит Дніпро" (МФО 305749), який розташований за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, буд 3, шляхом заборони здійснення видаткових операцій, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, оскільки містить достатньо правових підстав для арешту майна.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ПАТ "Енвіжн-Україна" в особі адвоката ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в повному обсязі у задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що клопотання органу досудового розслідування та оскаржувана ухвала не містять в собі посилання на обставини, які б підтверджували існування обґрунтованої підозри у вчиненні злочину в контексті відношення до АТ "Енвіжн-Україна". Крім того, слідчим суддею на наведено посилань на докази, які б вказували на викладені у клопотанні сторони обвинувачення доводи. Отже, слідчий суддя не зазначив, на підставі яких доказів, достатніх на даному етапі досудового розслідування, він дійшов висновку про наявність обставин, викладених в ухвалі.

Далі в апеляційній скарзі зазначає, що слідчим суддею не дотримано вимог ст. 170, ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки у клопотанні прокурора відсутні відомості, які б давали підстави вважати, що арештовані грошові кошти відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Також апелянт вказує, що під час накладення арешту на майно АТ "Енвіжн-Україна" не було враховано наслідки арешту майна для третіх осіб та не було встановлено чи є обмеження права власності товариства розумним і співмірним із завданням кримінального провадження, оскільки арешт грошових коштів АТ "Енвіжн-Україна" унеможливлює ведення законної господарської діяльності.

Заслухавши доповідь судді, поясненняпредставника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження за клопотанням прокурора та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволеннюне підлягає, при цьому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступного.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно з частиною 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу суду від 22.02.2017 р. було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України провадиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000012, зареєстрованому в ЄРДР 20.01.2016 року за фактом фіктивного підприємництва за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України; за фактом легалізації коштів отриманих злочинним шляхом за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України; за фактом умисного ухилення службовими особами АТ «ЕНВІЖН - УКРАЇНА» () від сплати податків у особливо великих розмірах за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України; за фактом службового підроблення, тобто складанні і видачі завідомо неправдивих офіційних документів АТ «ЕНВІЖН - УКРАЇНА» () за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

22.02.2017 року прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме кошти, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ "Енвіжн-Україна" () у ПАТ "Банк Кредит Дніпро" (МФО 305749), який розташований за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, буд. 3.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 лютого 2017 року клопотання прокурора було задоволено частково та накладено арешт на кошти, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ "Енвіжн-Україна" () у ПАТ "Банк Кредит Дніпро" (МФО 305749), який розташований за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, буд. 3, шляхом заборони здійснення видаткових операцій, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять.

Задовольняючи клопотання прокурора, внесене в межах кримінального провадження №0000012 від 20.01.2016 року, слідчий суддя прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на вказані грошові кошти, з огляду на те, що вони відповідають критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, а саме є предметом конфіскації, при цьому врахував розумність та співмірність обмеження права власності АТ «ЕНВІЖН - УКРАЇНА» (), з метою забезпечення його можливого застосування, отже встановив, передбачені ч. ч. 1, 3, 6 ст. 170 КПК України підстави для арешту вказаних у клопотанні грошових коштів.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на такі обставини.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на грошові кошти, перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи слідчого, досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя встановив, що є достатні підстави вважати, що майно на яке прокурор просить накласти арешт відповідає критеріям ч. ч. 1, 3, 6 ст. 170 КПК України.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч тверджень апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя суду першої інстанції обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на грошові кошти.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Доводи представника власника майна про те, що арешт на майно товариства було накладено безпідставно без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст. 170 КПК України.

Вказівка представника власника майна в апеляційній скарзі про неналежність доказів в даному кримінальному провадженні є необґрунтованими, оскільки до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Завдання суду полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна, тобто закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого заходу забезпечення кримінального провадження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого судді суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику ПАТ "Енвіжн-Україна" в особі адвоката ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000012 від 20.01.2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, якою було частково задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про арешт майна та накладено арешт на кошти, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритих АТ "Енвіжн-Україна" () у ПАТ "Банк Кредит Дніпро" (МФО 305749), який розташований за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, буд 3, шляхом заборони здійснення видаткових операцій, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять, залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника ПАТ "Енвіжн-Україна" в особі адвоката ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 с і к