Ухвала
іменем україни
14 березня 2017 року м. Київ

Вищийспеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю виправданого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яруня Новоград-Волинського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК,

установив:

У касаційній скарзі захисник виправданого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Вважає, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК. При цьомузазначає, що вказаний суд, закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК, не навів в ухвалі переконливих мотивів для прийняття такого рішення.
За вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2016 року ОСОБА_5 виправдано за ч. 1 ст. 364 КК. Кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК (за відсутності в його діянні складу кримінального правопорушення). Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 23 травня 2016 року вирок суду першої інстанції скасовано, кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачувався у тому, що він, будучи службовою особою (начальником Радомишльського районного відділу земельних ресурсів Житомирської області), 27 грудня 2006 року за невстановлених слідством обставин підписав і скріпив гербовою печаткою державні акти серії ЯБ № 864942 на право власності на земельну ділянку площею 76,6770 га для ведення особистого селянського господарства на території Кочерівської сільської ради на ім`я ОСОБА_8 , державний акт серії ЯБ № 864943 на право власності на земельну ділянку площею 4,8789 га для ведення особистого селянського господарства на території Кочерівської сільської ради на ім`я ОСОБА_8 , а також державний акт серії ЯБ № 864941 на право власності на земельну ділянку площею 10,0752 га для ведення особистого селянського господарства на території Кочерівської сільської ради на ім`я ОСОБА_9 . Таким чином, ОСОБА_5 вчинив зловживання своїм службовим становищем в інтересах громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , що заподіяло істотної шкоди державним інтересам у вигляді підриву авторитету органу державної влади.

Заслухавши доповідь судді, пояснення виправданого та його захисника на підтримання касаційної скарги сторони захисту, думку прокурора, який просив задовольнити касаційну скаргу захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга захисника підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено. Суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого.

Статтею 370 КПК встановлено загальні вимоги до судового рішення, яке повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно зі ст. 404 КПК апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного вироку на відповідність нормам матеріального та процесуального права. У разі встановлення наявності порушень матеріального або процесуального закону, допущених місцевим судом при судовому розгляді справи і винесенні судового рішення, суд апеляційної інстанції ухвалює рішення про зміну або про скасування вироку на підставах, передбачених ст. 409 вказаного Кодексу.

Апеляційний суд не дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону, які істотно порушив.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діянні ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК, а тому виправдав останнього, закривши кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК, оскільки набрав чинності закон, яким скасовано кримінальну відповідальність за діяння, вчинене особою.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за апеляційною скаргою прокурора, скасував вирок місцевого суду і закрив кримінальне провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК.
Обґрунтовуючи свій висновок, суд апеляційної інстанції послався на нижченаведене.

Так, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, органами досудового слідства обвинувачувався у використанні свого службового становища в інтересах третіх осіб усупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди державним інтересам.
Законом України від 21 лютого 2014 року № 746-VII «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції» внесено зміни до диспозиції ч. 1 ст. 364 КК, відповідно до яких відповідальність особи за цим Кодексом настає в разі зловживання особою владою чи службовим становищем з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе, іншої фізичної чи юридичної особи.

Тобто діяння, яке інкримінувалось органами досудового слідства ОСОБА_5 , було декриміналізовано.
Тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що виправдувальний вирок щодо цієї особи слід скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі, передбаченій п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК (набрав чинності закон, яким скасовано кримінальну відповідальність за діяння, вчинене особою).

Однак, із такими висновками апеляційного суду колегія суддів не може погодитись, оскільки вищевказана норма кримінального процесуального закону застосовується лише у разі визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Разом із тим, виходячи з такої засади кримінального провадження, як безпосередність дослідження доказів (п. 16 ч. 1 ст. 7, ст. 23 КПК), апеляційний суд не вправі давати доказам іншу оцінку, ніж та, яку дав суд першої інстанції, якщо доказів, наданих стороною обвинувачення й захисту, не було безпосередньо досліджено під час апеляційного перегляду кримінального провадження.

Проте в результаті перевірки матеріалів кримінального провадження було встановлено, що суд апеляційної інстанції судового слідства не проводив.

Водночас апеляційний суд, закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК, фактично визнав доведеною його винуватість за ч. 1 ст. 364 КК, чим погіршив становище останнього.
Недотримання апеляційним судом зазначених вище правових норм перешкодило ухваленню законного й обґрунтованого судового рішення, а це відповідно до критеріїв, визначених ст. 412 КПК, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
За таких обставин доводи захисника слід визнати обґрунтованими.

Тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК оскаржувану ухвалу необхідно скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно врахувати зазначене, ретельно перевірити всі доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора, а також інші доводи захисника у касаційній скарзі, перевірити юридично-правову оцінку діяння і ухвалити справедливе рішення, яке відповідає положенням ст. 370 КПК.

Керуючись статтями 433, 436 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 23 травня 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3