АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

адвокат ОСОБА_7

представник СВК №67 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між апеляційним судом Чернівецької області та Сокирянською ВК № 67 ВДПС України у Чернівецькій області матеріали подання про умовно-дострокове звільнення за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.10.2016 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого: вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2012р. за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 , ч.3 ст.185, 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі; на підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з 3-х річним іспитовим строком та покладено на нього певні обов`язки; ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.11.2014р. скасовано звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та направлено його для відбування покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2012р., -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.10.2016 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.10.2016 року щодо нього скасувати, винести нову, якою задовольнити його подання та звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що після прибуття до Сокирянської ВК №67 йому пропонувалися роботи, які він не міг виконувати, оскільки страждає короткозорістю високого ступеня. Об`єми виконаної продукції по просіву вапняної муки від нього не залежали, оскільки матеріал постачався з перебоями. Часу на благоустрій установи та самообслуговування у нього не вистачає, оскільки він працює і навчається одночасно 6 днів на тиждень.

На апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 від прокурора прокуратури Чернівецької області ОСОБА_9 подано заперечення, в якій він просить відхилити подану апеляційну скаргу, залишивши ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.10.2016 року без змін.

Провадження №11-кп/794/393/16 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_10
Категорія ст.81 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його адвоката ОСОБА_7 на підтримку доводів апеляційної скарги, прокурора та представника СВК №67 ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження з розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення та особову справу засудженого ОСОБА_6 , обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі та запереченні до неї, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення послався на те, що як поведінка засудженого, так і його відношення до праці протягом всього часу відбування покарання не були достатньо сумлінними, а останній на даний час в повній мірі не досяг відповідного ступеню виправлення. Процес певних позитивних змін, які відбуваються на даний час в особистості засудженого ОСОБА_6 , не дає достатніх підстав вважати про його готовність до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві.

З такими висновками суду колегія суддів не погоджується, вважає їх передчасними.

В ході апеляційного розгляду даного провадження було встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2012р. за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 , ч.3 ст.185, 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 17.11.2014р., кінець строку 07.09.2017р.

З викладеного вбачається, що засуджений відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Засуджений хоча і мав 1 стягнення за порушення форми одягу, проте дане стягнення знято у встановленому законом порядку.

Крім цього засуджений ОСОБА_6 роботи із самообслуговування та з благоустрою установи виконання покарань виконує, товаришує із засудженими різної спрямованості, у відношенні до представників адміністрації тактовний, намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, здобув спеціальність «столяр будівельний 2-го розряду» у навчальному центрі при установі, соціально-корисні зв`язки на волі підтримує шляхом отриманням посилок та передач, відповідно до вироку суду вину у скоєному злочині визнав. (а.с. 4)

Крім цього, Європейський суд з прав людини у справі «Вінтман проти України» зазначив, що інформація про умови тримання під вартою, включаючи питання медичного обслуговування, знаходиться у віданні національних органів влади. Відповідно у заявників можуть виникнути труднощі в отриманні доказів для обґрунтування своєї скарги з цього приводу (див. рішення у справі від 10 січня 2012 року у справі «Васильєв проти Росії» (Vladimir Vasilyev v. Russia), заява № 28370/05, п. 66). Від заявників у таких випадках очікується подання принаймні детального викладу оскаржуваних фактів (див. рішення від 20 травня 2010 року у справі «Віслогузов проти України» (Visloguzov v. Ukraine), заява № 32362/02, п. 45). Тоді тягар доведення покладається на Уряд, який має надати пояснення та підтверджуючі документи.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_6 має діагноз: близорукість високого ступеню; працездатний з раціональним працевлаштуванням. (а.с.8)

Із особової справи ОСОБА_6 вбачається, що останній після його етапування до Сокирянської ВК №67 в Чернівецькій області на ім`я начальника установи написав заяву, в якій виявив бажання брати участь у трудовій діяльності під час відбування покарання (а.с.19)

В той же час, ні в матеріалах справи, ні в особовій справі засудженого не містяться будь-які письмові докази того, що останній відмовлявся виконувати запропоновану йому роботу. У зв`язку із чим, необґрунтованими колегія суддів вважає висновки районного суду про те, що ОСОБА_6 в період часу з 26.02.2015р. (його прибуття до колонії) по квітень 2016р., коли останній був працевлаштований в якості різноробочого дільниці по просіву вапнякової муки, і з приводу працевлаштування до адміністрації колонії не звертався.

Натомість, засуджений ОСОБА_6 , окрім того, що здобув спеціальність «столяр будівельний 2-го розряду» у навчальному центрі при установі, з березня 2016р. був працевлаштований в якості різноробочого дільниці по просіву вапнякової муки. Виконував норми виробітку у відповідності до об`єму поставленої сировини. Виходячи із наведеного, а також того, факту, що документального підтвердження наявності у засудженого робочої сировини для просіювання вапнякової муки для виконання плану ОСОБА_6 у березні та серпні 2016 року у справі не має, а тому колегія суддів вважає безпідставним і необґрунтованим висновок районного суду про те, що ОСОБА_6 в роботі не завжди виконував норми виробітку.

Наведені вище факти, колегія суддів вважає такими, що свідчать про сумлінне ставлення засудженого до праці і його сумлінну поведінку, що в своїй сукупності створюють законні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає оскаржуване судове рішення необґрунтованим. При таких обставинах колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.10.2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення його з місць позбавлення волі задовольнити.

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2012р. звільнити умовно-достроково на не відбуту частину строку на 8 місяців 16 днів.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Копія вірна: суддя