Справа № 314/7631/16-к
Провадження № 1-в/314/74/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.01.2017 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_2 ,
представника установи: ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55), громадянина України, за національністю українець, уродженця м.Переяслів-Хмельницький, Київської області, освіта середня, до засудження працював у ДПДГ «Зелені Комори», різноробочим. Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:

1)24.10.1994 року за ст. 140 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 26.05.1995 року ЗУ «Про амністію» від 19.04.1995 року.
2)29.06.1999 року за ст. 140 ч.3,45 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

3)25.01.2000 року за ст. 140 ч.3, 43 КК України до 5 років позбавлення з конфіскацією майна. Звільнений 18.10.2004 року по відбуттю строку покарання.

4)21.03.2007 року за ст. 186 ч.2,263 ч. 1,304,70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 15.09.2009 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 3 місяці 2 дні.

5)25.03.2010 року за ст. 185 ч.3,71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 31.08.2012 року умовно-достроково на не відбутий строк 6 місяців 21 день.

6)23.10.2013 року за ст. 185 ч.3,75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. По даній справі засуджений: 09.04.2014 року Першотравневим міським районним судом Миколаївської області за ст. 185 ч.2,185 ч.3,70 ч:.1 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 ч.1 КК України шляхом часткового приєднання не відбутого покарання, призначеного вироком Первомайського районного суду Миколаївської області від 23.10.2013 року, і остаточно призначити покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.02.2016 року на підставі ст.72. ч.5 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення, а саме з 09.04.2014 року по 12.05.2014 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.

Початок строку: 09.04.2014 року. Кінець строку: 06.04.2017 року.

про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення, -

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського райсуду від засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55), надійшло клопотання, про можливість умовно-дострокового звільнення.

З 24.07.2014 року відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 55). Характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушує, за що має три стягнення накладених правами начальника колонії. За сумлінну поведінку та ставлення до праці 1 раз заохочувався правами начальника колонії та 1 раз правами начальника відділення СПС.

Працевлаштований у господарчій обслузі, днювальним санпропускнику.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний;

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.

Згідно ст. 118 п. 5 КВК України участь у безоплатній праці по роботах з благоустрою відділення 1 прилеглої території, та поліпшення жнтлово-нобутовнх умов засуджених не приймає.
Відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи.

Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

За вироком суду має позов у сумі 6100 грн., який не виплачується через відсутність виконавчого листа.

Відповідно до ст.59 КВК України підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов.

Під дію заохочувальних норм передбачених законодавством засуджений ОСОБА_4 підпадає:

зміна умов тримання згідно ст.101 КВК України підпадає по відбуттю 1/3 строку покарання тобто 16.03.2015 року. Рішенням комісії установи від 29.04.2015 року йому було відмовлено як такому що не стає на шлях виправлення.

заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, згідно статті 82 КК України, підпадає по відбуттю 1/2 строку покарання тобто 21.09.2015 року. Рішенням комісії установи від 29.10.2015 року йому було відмовлено як такому шо не став на шлях виправлення

умовно-дострокове звільнення, згідно статті 81 КК України, підпадає по відбуттю 2/3 строку покарання тобто 26.03.2016 року. Рішенням комісії установи від 14.04.2016 року йому було відмовлено як такому що не довів виправлення.

Прокурор клопотання не підтримав і вважає, що подання не належить задовольнити, оскільки засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судом України і є обов`язковими до виконання на всій території України. В силу ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») виконання рішення суду входить до обсягу прав особи на справедливий суд.

Суд враховує, що завданням кримінального законодавства (ст.1 КК України, ст.2 КПК України) є зокрема захист прав потерпілого, яке полягає у відновленні прав потерпілого в результаті вчинення кримінального правопорушення, а в разі неможливості відновлення прав забезпечення справедливої компенсації завданої шкоди в результаті кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів подання та особової справи засудженого, засуджений має зобов`язання відшкодування моральної шкоди в розмірі 6100 грн., який засудженим самостійно не виконується.

За весь строк відбування покарання має лише 2 заохочення та мав 3 стягнення, що не може свідчити про сумлінну поведінку засудженого.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволені заяви засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55) - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

19.01.2017