№ 359/9981/16-к
Провадження №1-кп/359/518/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участі прокурора ОСОБА_2

при секретарі ОСОБА_3

захисник ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002463 від 02.12.2013 року за обвинуваченням відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , , уродженець с.Горбачі Бобровицького району, Чернігівської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніш не судимий, громадянин України

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.367 КК України,-

ВСТАНОВИВ
Ухвалою головуючого судді у вищезазначеному кримінальному провадженні 20 грудня 2016 року призначено підготовче судове засідання за участю сторін кримінального провадження.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просить призначити справу до судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Потерпіла ОСОБА_6 надала заяву про слухання справи за її відсутності.

Захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для складання в порядку та в спосіб, визначений КПК України. Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку сторін, ознайомившись з обвинувальним актом від 14.12.2016 року , реєстром матеріалів досудового розслідування, прихожу до висновку про невідповідність обвинувального акта КПК України.

Невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, полягає в порушенні п.5 при викладенні фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими, та правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Проте, обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.367 КК України не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки при формулюванні обвинувачення зазначено , що своїми діями, що виразились у службовій недбалості, тобто у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним правам, свободам та інтересам окремих громадян, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367 КК, проте фактично викладена суть кримінального правопорушення за ч.1 ст.367 КК України.

Також в обвинувальному акті зазначено, що таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у службовій недбалості , тобто у невиконанні або неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та їм окремих громадян, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.

Зазначене обвинувачення є неконкретним, тобто не уточнено чи було невиконання, чи було неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків, не зазначено конкретно які службові обов`язки й у якому порядку особа повинна була виконати у даній обстановці, а тільки зазначено перелік функцій директора «ТОВ» та посилання на Конституцію, Господарський Кодекс України, Земельний Кодекс України, які мають загальний характер.
Посилаючись, що особа діяла всупереч вимогам ст.ст.116-126 Земельного кодексу України, обвинувачення не розкрило зміст цих вимог, та не зазначило, що саме порушила особа ; чи знаходились ці порушення у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Частина 2 ст. 367 КК України передбачає відповідальність за діяння, якщо вони спричинили тяжкі наслідки. При викладенні фактичних обставин справи про це зазначено.

Проте при формулюванні обвинувачення з посиланням на ст.367 ч.2 КК України зазначено , що особа своїми діями завдала істотної шкоди, а про спричинення тяжких наслідків та яких саме не зазначено, тобто обвинувальний акт не містить індивідуалізованого формулювання обвинувачення відповідно до положень закону та правової кваліфікації.

При викладенні фактичних обставин справи та обвинувачення зазначено, що у невстановлений досудовим слідством час в період з 24 січня 2014 року по теперішній час ОСОБА_5 самовільно зайняв земельну ділянку ( огородивши парканом) площею 6,6467 га на території Глибочицької сільської ради, Бориспільського району , в тому числі із них 6,6467 га являються приватною власністю громадянки ОСОБА_6 ( державний акт на право приватної власності на землю серії 111-КВ №108431 від 10.07.2001 року) , що фактично відповідає диспозиції ст. 197-1 ч.1 КК України ( самовільне зайняття земельної ділянки).

Таким чином, прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону ОСОБА_5 фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні відповідного злочину, що унеможливлює судовий розгляд кримінального провадження, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення ( час, місце , спосіб).

Відповідно до обвинувального акту зазначено , що у невстановлений досудовим слідством час в період з 24 січня 2014 року по теперішній час ОСОБА_5 самовільно зайняв земельну ділянку. Проте в цьому ж обвинувальному акті зазначено, що 20.12.2013 року Державною інспекцією сільського господарства у Київській області , у ході перевірки було встановлено факт самовільного використання земельної ділянки ОСОБА_5 , про що було складено акт.

Таким чином наявні докази, суперечать часу початку скоєння тривалого кримінально правопорушення, зазначеному в обвинувальному акті.

Не уточнено статус особи, оскільки ОСОБА_5 в обвинувальному акті зазначається як директор ТОВ «Еко-сервіс», і як фізична особа.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України підставою для повернення обвинувального акту прокурору може бути лише його невідповідність вимогам КПК, що жодним чином не стосується реєстру.

Проте суд звертає увагу на наступне.

Згідно наданих до суду матеріалів вбачається, що копія обвинувального акту захиснику не вручена , чим порушено вимогу ст. 45 ч.4 КПК України.

В реєстрі відсутні відомості ( дата, стаття) про внесення до ЄРДР відомостей по кримінальному провадженню №0002463 від 02.12.2013 року , по якому пред`явлено обвинувачення за ст. 367 ч.2 КК України. В реєстрі йдеться тільки по кримінальне провадження №000094 ( дата внесення 31.03.2014р, стаття не зазначена).

Відповідно розписки обвинуваченого, він отримав обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0002463 від 02.12.2016 року . Вказані протиріччя в датах внесення до ЄРДР не усунено.

В реєстрі в порушення вимог ст. 290 КПК України відсутні відомості про час ознайомлення потерпілого та підозрюваного з матеріалами кримінального провадження.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 року № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено, що про повернення матеріалів кримінального провадження (обвинувального акта) прокурору суд постановляє відповідну ухвалу. Такою ухвалою суд зобов`язує прокурора усунути виявлені недоліки протягом визначеного ним розумного строку, який має бути достатнім для виправлення допущених недоліків.

Для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку, з урахуванням обсягу недоліків по даному провадженню, кількісного складу слідчих ( 11 осіб) та прокурорів ( 12 осіб) по даному провадженню, суд вважає за необхідне визначити даний строк 10 діб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314 КПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Повернути обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за №0002463 від 02.12.2013 року за обвинуваченням відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч.2 КК України до прокуратури Київської області терміном на 10 діб, з дня вступу ухвали до законної сили .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

суддя ОСОБА_1