Провадження № 1-кс/317/309/2017
Справа №317/965/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2017 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_4 , на підставі матеріалів досудового розслідування № 0000448, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт автомобіля «МАЗ 543240», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 17.03.2017 р., приблизно о 16 год. 00 хв., невстановлена особа шляхом вільного доступу, з території НВЗАП «Запорізький центр льотної підготовки ім. Маршала авіації О.І. Покришкіна», розташованого поблизу с. Широке Запорізького району Запорізької області, намагалась таємно заволодіти бетонними плитами ЗЦЛП, однак не довела свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від її волі, так як її дії були зупинені охоронцем вказаного центру.

За даним фактом 17.03.2017 р. були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000448 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування було допитано в якості свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що 16.03.2017 р. йому на мобільний телефон зателефонував його знайомий ОСОБА_6 та попрохав його здійснити перевозку залізобетонних плит з території НВЗАП «Запорізький центр льотної підготовки ім. Маршала авіації О.І. Покришкіна» (далі ЗЦЛП) поблизу с. Широке Запорізького району Запорізької області, при цьому замовником перевозки вказаних плит був знайомий останнього чоловік на ім`я ОСОБА_7 . Приблизно о 09 год. 00 хв. цього ж дня ОСОБА_5 на автомобілі «МАЗ», д.н. НОМЕР_2 , з причепом д.н. НОМЕР_3 , який належить на праві генеральної довіреності ОСОБА_6 , прибув до ЗЦЛП, де його зустрів чоловік, який представився ОСОБА_8 , з яким він проїхав до напівзруйнованих будівель, де у вказаний час працювала спеціальна техніка, а саме кран «МАЗ» оранжевого кольору без розпізнавальних надписів та номерних знаків. Біля вказаного крану знаходилась стопа залізобетонних плит, складених одна на одну, розмірами 1,5х5,8 м кожна. ОСОБА_7 у вказаний час повідомив ОСОБА_5 , що вказані плити необхідно перевезти до траси, яка проходить вздовж передньої сторони території, де вони знаходились, на відстань приблизно 200-300 м. Так, у вказаний час невідомі особи завантажили залізобетонні плити у кількості приблизно 20 штук у вищевказаний автомобіль «МАЗ» д.н. НОМЕР_2 з причепом д.н. НОМЕР_3 . У вказаний час до ОСОБА_5 підійшло двоє раніше не відомих йому чоловіків, які поцікавились про походження даних залізобетонних плит, почали візуально їх оглядати та фотографувати. ОСОБА_5 у вказаний час зателефонував ОСОБА_6 і повідомив, що двоє чоловіків цікавляться вказаними залізобетонними плитами, на що останній повідомив, що зараз він зателефонує чоловіку на ім`я ОСОБА_7 . Приблизно через 15 хвилин ОСОБА_9 на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_7 , який повідомив, щоб останній припинив завантажувати залізобетонні плити, а ті плити, які вже були завантажені, необхідно вивантажити з автомобіля «МАЗ», залишити їх на території ЗЦЛП, покинути на автомобілі вказану територію та чекати подальших вказівок, на що ОСОБА_5 погодився та покинув територію ЗЦЛП. Приблизно через годину ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, щоб він повертався на територію ЗЦЛП, щоб завантажити плити, при цьому його зустрів на своєму легковому автомобілі «Мітсубіші» чоловік на ім`я ОСОБА_7 , за яким ОСОБА_5 прослідував на територію ЗЦЛП по ґрунтовій дорозі, після чого вони зупинились біля стопки залізобетонних плит, які за зовнішнім виглядом не були схожі на ті, які попередньо були завантажені та вивантажені з автомобіля «МАЗ». Так, вказані плити у кількості приблизно 10 штук були завантажені в автомобіль «МАЗ», які ОСОБА_5 за вказівкою ОСОБА_8 вивіз у м. Генічеськ Херсонської області, при цьому під час завантаження плит, ОСОБА_7 передав останньому товарну накладну на плити з мокрою печаткою на ім`я ОСОБА_10 .

24.03.2017 р. ОСОБА_5 знову надійшло замовлення від ОСОБА_6 про перевезення крупногабаритного вантажу залізобетонних плит. У вказаний день приблизно о 09 год. 00 хв. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 на вищевказаному автомобілі «МАЗ» прибули у м. Запоріжжя, де їх зустрів вищевказаний чоловік на ім`я ОСОБА_7 , за яким останні проїхали по автодорозі «Запоріжжя-Дніпропетровськ-Бориспіль» в сторону м. Дніпропетровська, після чого з траси вони повернули вправо по асфальтованій автодорозі, праворуч і ліворуч від якої були поля, після чого зупинилися на ділянці місцевості, де знаходились стопи залізобетонних плит. На вказаному місці також знаходився кран «МАЗ» червоного кольору та чоловіки, які 16.03.2017 р. вже здійснювали завантаження залізобетонних плит на території ЗЦЛП. Так, у вказаний час в автомобіль «МАЗ» вищевказані особи завантажили залізобетонні плити у кількості 10 штук, розмірами 6,3х1,2 м. Ігор у вказаний час передав ОСОБА_6 та ОСОБА_5 накладну, після чого останні направились на автомобілі «МАЗ», д.н. НОМЕР_2 , з причепом, д.н. НОМЕР_3 , в якому знаходились залізобетонні плити у кількості 10 штук, з м. Запоріжжя у м. Мелітополь Запорізької області, у напрямку якого в м. Василівка Запорізької області вказаний автомобіль «МАЗ» був зупинений співробітниками поліції.

24.03.2017 р. в період часу з 19.30 год. до 19.55 год. було проведено огляд місця події ділянки місцевості на 341 км автодороги «Харків-Сімферополь» у м. Василівка Василівського району Запорізької області, на якій знаходився автомобіль «МАЗ», д.н. НОМЕР_2 , з напівпричепом, д.н. НОМЕР_3 , зеленого кольору, в якому знаходились залізобетонні плити у кількості 10 штук, розмірами 6,3х1,2 м, які були вилучені в ході огляду та поміщені на територію штрафмайданчику Василівської дорожньо-експлуатаційної дільниці.

На переконання слідчого в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль «МАЗ», д.н. НОМЕР_2 , з напівпричепом, д.н. НОМЕР_3 , використаний як знаряддя вчинення злочину, а вилучені в ході огляду вказаного автомобіля залізобетонні плити у кількості 10 штук, розмірами 6,3х1,2 м, є речовими доказами у кримінальному провадженні, тому з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, з метою збереження речових доказів необхідно накласти арешт на вказане майно.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення слідчого, вивчивши матеріали клопотання приходить до висновку, що клопотання є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, відповідно до ст.ст. 132,173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, які вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститься і в клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, і, таким чином, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучене майно може бути речовим доказом в кримінальному провадженні, а отже згідно ч. 2 ст. 167 КПК України може бути тимчасово вилученим, та згідно ст. 170 КПК України підлягає арешту.

Слідчим суддею встановлено, що автомобіль «МАЗ», д.н. НОМЕР_2 , має значення речового доказу по кримінальному провадженню, а тому накладення арешту є необхідним для збереження речового доказу. Даний автомобіль «МАЗ», д.н. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_11 .

Вирішуючи питання найменш обтяжливого способу, який разом з тим має не зашкодити інтересам кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити лише розпорядження автомобілем, оскільки слідчим не доведено необхідності заборони користування.

Відповідно до ст. 107 КПК клопотання про застосування технічних засобів фіксування не надходило, фіксація процесуальної дії не здійснювалася.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 107, 170-173 КПК України, суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_4 , на підставі матеріалів досудового розслідування № 0000448, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст.185 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль «МАЗ 543240», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 .

Заборонити розпорядження автомобілем «МАЗ 543240», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області.

Слідчий суддя ОСОБА_1