Справа № 197/1345/14-к
Провадження № 1-кп/197/24/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2017 року Широківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_8 ,

предстаника уповноваженого підрозділу НП ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000488 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цвіткове Широківського району Дніпропетровської області, неодруженого, не працюючого, який навчається в ДНЗ "Інгулецький ПЛ", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 03.02.2014р. Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст. 289, 105 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від призначеного покарання з застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батьків, 19.11.2014 р. Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст. 289, 70, 75, 76, 104 КК України до 5 років позбалення волі, звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, суд -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 03.02.2014 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 289 ч.1 КК України, на підставі ст. 105 ч.1, ч.2 п.3 КК України звільнений від покарання із застосуванням до нього примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батька, на шлях виправлення не встав і знову вчинив аналогічний злочин.

Так, 09.08.2014 року о 00.40 годин неповнолітній ОСОБА_6 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де керуючись злочинним умислом, незаконно, повторно, з корисливих мотивів заволодів мотоциклом моделі «МТ 10 Дніпро», 1972 року випуску, що належав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і з викраденим зник, чим завдав останньому матеріального збитку.

Умисні дії неповнолітнього ОСОБА_6 , що виразилися в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим повторно, кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України.

Під час судового провадження до суду надійшла угода про визнання винуватості від 19.05.2017 року та письмова згода потерпілого ОСОБА_4 на укладання угоди про визнання винуватості.
Судом встановлено, що 19.05.2017 року між прокурором Широківського відділу Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_6 , його законним представником ОСОБА_7 і захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 , з іншого боку, укладено угоду про визнання винуватості на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України з такими умовами.

Обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 289 КК України, і зобов`язується беззастережно визнати свою вину у пред`явленому обвинуваченні під час розгляду даної угоди.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_6 за ч.2 ст. 289 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. Та на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 19.11.2014 року, визначити остаточно покарання у виді 5 років позбавлення волі, та звільненням від його відбування з випробуванням, відповідно до ст. 75, 104 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_6 , роз`яснено наслідки укладання та затвердження угоди відповідно до ст.473 КПК України; йому роз`яснено та він розуміє ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_6 роз`яснено, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості прокурор у відповідності до ст.476 КПК України має право впродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 -1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , його законний представник ОСОБА_7 , його захисник та прокурор вищезазначену угоду про визнання винуватості підтримали, потерпілий ОСОБА_4 підтвердив свою згоду на укладання угоди. Обвинувачений зазначив, що угоду він уклав добровільно, наслідки розуміє, беззастрежно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, вивчивши угоду про визнання винуватості укладену сторонами кримінального провадження 19.05.2017 року, приходить до висновку, що вона підлягає затвердженню з таких підстав.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно із ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена щодо злочинів невеликої, середньої тяжкості та тяжких злочинів. Ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно із ст. 12 КК України злочин за ч. 2 ст. 289 КК України належить до категорії тяжких злочинів. Потерпілий ОСОБА_4 надав прокурору письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості відповідно до ч.4 ст. 469 КПК України, підтвердив свою згоду в судовому засіданні.

Права обвинуваченого ОСОБА_6 , при складанні угоди повністю дотримані, останній визнав себе винуватим у вчиненні вищевказаного злочину. Угода була підписана сторонами добровільно, як обвинувачемним, так і законним представником та захисником обвинуваченого, і відсутні будь-які підстави вважати, що при цьому було застосовано насильство, примус, погрози чи обіцянки.

Як роз`яснив Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 12 Постанови Пленуму від 11.12.2015р. № 13 " Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод" сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК. Якщо ж сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення підозрюваного/обвинуваченого від його відбування з випробуванням, відповідно до частин 2, 3 ст. 75 КК суд зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди про примирення або визнання винуватості за наявності сукупності таких умов: 1) сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років; 2) узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені КПК (пункти 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК) відсутні. У випадку вчинення особою декількох кримінальних правопорушень сторони угоди попередньо мають узгодити (визначити) міру покарання за кожне вчинене суспільно небезпечне діяння, остаточну (сукупну) міру покарання і лише після цього звільнення її від відбування покарання з випробуванням. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, та не є підставою для відмови у затвердженні угоди. Оскільки за аналогією ч. 4 ст. 70 КК України застосовується судом, тому правила складання покарань, зазначені в угоді за ч.4 ст. 70 КК України не враховуються судом.
Таким чином, надана суду угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.

Суд вважає правильною правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненим повторно, приходить до висновку, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України. Крім того, вказані умови не порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб чи держави, відповідають інтересам суспільства. Суд в якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 враховує його щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Також суд вважає, що виконання обвинуваченим ОСОБА_6 взятих на себе за угодою зобов`язань є можливим.

На виконання вимог ст.474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також суд переконався, що укладення угоди є добровільним.

Таким чином, судом не встановлено підстав, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, для відмови в затвердженні угоди.

Приписами ч.1ст.475 КПК України передбачено, що якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання за ч.2 ст. 289 КК України відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим ст.ст.65-69 КК України, та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження нових злочинів.

З врахуванням даних про особу винного й обставин, що пом`якшують покарання, а також кількості злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності, суд вважає за необхідне остаточне покарання визначити відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого основного покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 19.11.2014 р.

Питання щодо речових доказів підлягають вирішенню відповідно до ст.100 КПК України. В ході досудового розслідування запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався. Прокурор клопотання про обрання запобіжного заходу не заявляв.

Керуючись ст.373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19.05.2017 року, укладену між прокурором Широківського відділу Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_6 , його законним представником ОСОБА_7 і захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Визнати ОСОБА_6 винуватим за ч.2 ст. 289 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. Відповідно до ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого, визначеного цим вироком покарання, більш суворим, визначеним вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 19.11.2014 р., остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 5/п`яти/ років позбавлення волі.
На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання, з випробуванням, якщо протягом іспитового строку 2 /два/ роки, він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п. 1, 2 ч.1 та п. 2 ч.2 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- мотоцикл моделі «МТ 10 Дніпро», 1972 року випуску, який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 , повернути останньому.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику кримінального провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Дніпропетровської області через Широківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1