АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/365/17 Справа № 200/4452/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ПП «Елін Плюс», на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2017 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

директора ПП «Елін Плюс» ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на грошові кошти на розрахункових рахунках ПП «Елін Плюс», відкриті у ПАТ КБ «ПриватБанк», та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у клопотанні про накладення арешту на грошові кошти зазначеного підприємства.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги адвокат ОСОБА_6 звертає увагу на те, що ухвала слідчого судді винесена 16 березня 2016 року, у той час, як кримінальне провадження внесено до ЄРДР 17 лютого 2017 року, тобто ухвала слідчого судді винесена на рік раніше внесення відомостей до ЄРДР, що є неможливим. Вказує на те, що в ухвалі слідчого судді зазначено, що арештовані безготівкові кошти отримані внаслідок вчинення суб`єктом господарювання кримінального правопорушення, однак кримінальне провадження щодо ПП «Юпітер Буд Плюс» взагалі не відкрито, його посадовим особам не пред`явлено підозру у вчиненні злочину в інтересах підприємства. Стверджує, що в ухвалі слідчого судді не наведено взагалі ніякого обґрунтування накладення арешту на розрахункові рахунки підприємства. Зазначає, що слідчий суддя не врахував співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Посилається на те, що на даний час фактично зупинено діяльність трьох підприємств без будь-якого обґрунтування або доказів безпосередньо злочину.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2017 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області, накладено арешт та заборонено розпоряджатися грошовими коштами, які розміщені на банківському рахунку: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , що відкриті в ПАТ КБ «Приват Банк» (МФО 305299) за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. № 50.

Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя посилався на те, що дані, які викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що безготівкові кошти, які знаходяться на зазначених розрахункових рахунках, отримані цим суб`єктом господарювання від незаконної діяльності, тобто внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та мають важливе значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, і є речовими доказами.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_6 та директора ПП «Елін Плюс» ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення слідчого, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Цей перелік є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.
Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Колегією суддів встановлено, що слідчим відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133 від 17 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 с. 191 КК України, щодо розтрати бюджетних коштів службовими особами Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради.
16 березня 2016 року в межах вказаного кримінального провадження слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області звернувся з клопотанням про накладення арешту у вигляді заборони на використання та розпорядження майном, а саме грошовими коштами, які розміщенні на банківських рахунках: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , що відкриті в ПАТ КБ «Приват Банк» (МФО 305299) за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. № 50.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Вирішуючи по суті клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя не взяв до уваги, що воно не відповідає вищезазначеним вимогам закону.

Так, клопотання слідчого містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна згідно процесуального закону, з яких не вбачається за можливе встановити, чи є предмет арешту речовим доказом, або об`єктом кримінально караних дій, або майном, набутим кримінальним шляхом чи внаслідок вчинення кримінального правопорушення, або арешт пропонується накласти у забезпечення цивільного позову.

Зважаючи на те, що слідчим не визначена конкретна підстава арешту майна, щодо цього клопотання неможливо встановити, чи входить ПП «Елін Плюс» за своїм процесуальним статусом до кола осіб, майно яких може бути арештоване у даному випадку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту, на що слідчий суддя не звернув уваги та в порушення вимог ч. 3 ст. 172 КПК України дійшов до необґрунтованого висновку про необхідність його задоволення.
З огляду на викладене з висновком слідчого судді про задоволення клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Дніпропетровській області з зазначених в ухвалі мотивів колегія суддів погодитися не може, оскільки у слідчого судді були наявні підстави для повернення клопотання прокурору для усунення його недоліків.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову.
Виходячи з викладеного колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляцію заявника, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою повернути клопотання слідчого для усунення його недоліків.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ПП «Елін Плюс», задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2017 року, якою накладено арешт та заборонено розпоряджатися грошовими коштами, які розміщені на банківському рахунку: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , що відкриті в ПАТ КБ «Приват Банк» (МФО 305299) за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. № 50 скасувати.

Постановити нову ухвалу Апеляційного суду, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4