11-сс/775/117/2017(м)
263/4005/17

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріал досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000142 за апеляційною скаргою прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 березня 2017 року, -

в с т а н о в и л а:

в провадженні першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області знаходиться кримінальне провадження №0000142 від 01 березня 2016 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що розроблена стійка корупційна схема, впроваджена завідуючим відділу експертизи трупів комунального закладу охорони здоров`я «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» (далі за текстом КЗОЗ «ДОБСМЕ») ОСОБА_7 .

Згідно договірних відносин між КЗОЗ «ДОБСМЕ» та ПП «Соціальна похоронна служба» (колишня назва ПП «Скорбота») в особі ОСОБА_8 , який є засновником, керівником та кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ПП «Соціальна похоронна служба», останній надав приміщення за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Нікопольський, 60, для здійснення діяльності відділу експертизи трупів КЗОЗ «ДОБСМЕ».

У свою чергу, завідуючий відділом експертизи трупів КЗОЗ «ДОБСМЕ» ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи умисно з метою збагачення дозволив діяльність в очолюваному ним закладі приватних підприємств, зареєстрованих на співробітників ПП «Соціальна похоронна служба» та родичів ОСОБА_8 .

Зазначене надало ОСОБА_8 змогу контролювати кількість померлих осіб, які направляються на дослідження та шляхом обману змушувати родичів померлих осіб звертатись до фактично підконтрольних йому підприємств з метою надання платних послуг, пов`язаних з видачею трупів, які відповідно до п.п.1.6, 1.7 Додатку № 2 до Правил проведення судово-медичної експертизи наказу Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року, є безкоштовними.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншими, не встановленими на теперішній час досудовим розслідуванням, особами, діючи умисно з метою особистого збагачення, у період часу з 01 грудня 2016 року по 04 лютого 2017 року через підконтрольних ОСОБА_8 осіб, які знаходились в приміщенні відділу експертизи трупів КЗОЗ «ДОБСМЕ», розташованого за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Нікопольський, 60, шляхом обману заволодів грошовими коштами громадян на загальну суму 671844 грн., що є особливо великим розміром.

22 лютого 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

24 березня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області звернувся старший слідчий першого СВ СУ прокуратури Донецької області ОСОБА_9 із клопотанням, погодженим із прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно, вилучене за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в сумі 3610 доларів США; грошові кошти в сумі 2500 Євро; 250 рублів; 7 монет номіналом «1 полтинник»; браслет на руку; 2 печатки; хрестик; заколка для краватки жовтого кольору; сувенірні банкноти номіналом 100 грн. із металу білого кольору; АК-826879 Карабін Вулкан М 17,62 мм; пістолет ПГШ 790,9 мм № НОМЕР_1 та 40 патронів до нього.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 березня 2017 року відмовлено в задоволенні вказаного вище клопотання.

В апеляційній скарзі прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити свою ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого й накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зауважив, що в ході оперативних і негласних слідчо-розшукових дій будинок за вказаною раніше адресою, встановлений як фактичне місце мешкання ОСОБА_10 , а грошові кошти належать останньому, оскільки адреса за якою проводився обшук відповідно до оперативних даних є постійним місцем проживання ОСОБА_10 .

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, увалу слідчого судді скасувати й постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно, вилучене за місцем проживання ОСОБА_10 ; представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_6 , який заперечував відносно задоволення апеляційної скарги прокурора, просив ухвалу слідчого судді, як законну і обґрунтовану, залишити без зміни; перевіривши матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, в її межах, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Слідчий суддя дотримався вказаних вимог Закону, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення цього клопотання.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Так, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що слідчим не надано доказів, що майно, вилучене у ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , має доказове значення у кримінальному провадженні. Крім того, не доведено, що вилучене майно одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення чи є доходом від нього. В матеріалах провадження відсутні будь-які дані, що ОСОБА_10 є обвинуваченим або, відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства, набув статус підозрюваного по конкретному кримінальному провадженню.

З огляду на вказане вище, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя правильно врахував той факт, що обмеження права власності є недопустимим завданням кримінального провадження.

Таким чином доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними, а висновки слідчого судді щодо відсутності достатніх правових підстав для арешту майна відповідають вимогам матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу з викладеними у ній доводами - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 березня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого першого СВ СУ прокуратури Донецької області ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно, вилучене за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , - залишити без зміни.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його оголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2