Справа № 591/4601/16-к
Провадження № 1-кп/591/108/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року м. Суми

Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5

представника служби у справах дітей СМР ОСОБА_6

представника сектору ювенальної превенції ГУНП в Сумській області ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_9

неповнолітнього ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0002250 від 19.05.2016 року щодо неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру відносно:

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Суми, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, учень 8-Б класу комунальної установи Сумської загальноосвітньої школи №9 м. Суми, раніше не судимий, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до поданого клопотання, прокурор просить суд ухвалити рішення яким ОСОБА_10 , направити до спеціальної навчально- виховної установи для дітей та підлітків, як особу яка не досягла віку кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах:

16.05.2016 близько 19:00 год., малолітній ОСОБА_10 , перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 грав у футбол з іншими неповнолітніми, в тому числі і ОСОБА_5 , 2004 р.н. Під час гри у футбол між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 виник конфлікт під час якого ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, спрямованим на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, наніс один удар ОСОБА_5 правою ногою в низ живота з лівого боку. Від вказаного удару ОСОБА_5 впав на землю. Після чого конфлікт було завершено.

Своїми протиправними діями неповнолітній ОСОБА_10 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді травматичного розриву селезінки, внутрішньочеревного крововиливу, які згідно висновку СМЕ за № 811 від 09.08.2016 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Таким чином своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_10 скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив що, 16.05.2016 ввечері він гуляв у футбол зі своїми знайомими у дворі буд. АДРЕСА_2 . Під час гри у нього виник конфлікт з ОСОБА_11 під час якого ОСОБА_10 вдарив його ногою у живіт. Після цього, він відчув сильний біль у животі та йому стало зле, товариші його довели додому, після чого швидкою його було доставлено до лікарні. Йому видалили селезінку, через що і на даний час він постійно проходить курси лікування. ОСОБА_10 він не пробачає.

Допитана по кримінальному провадженню законний представник потерпілого ОСОБА_4 пояснила, що 16.05.2016 року близько 20 год., коли вона перебувала вдома, то до квартири зайшли неповнолітні ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які привели ОСОБА_14 якому було важко дихати та знизу на ребрах з лівого боку у нього було видно випуклість. Зі слів сина їй стало відомо, що під час гри у футбол у ОСОБА_14 виник конфлікт з ОСОБА_15 , під час якого ОСОБА_16 вдарив ОСОБА_14 ногою у грудну клітку. Після цього вона з ОСОБА_14 поїхали до лікарні, де сина було госпіталізовано та 17.05.2016 року проведено операцію. На даний час її син вимушений постійно лікуватися, мати ОСОБА_10 та сам ОСОБА_10 не цікавилися щодо стану здоров`я ОСОБА_14 . Тому вони не приймають вибачення ОСОБА_10 .

Допитаний судом неповнолітній ОСОБА_10 визнав свою вину у скоєному правопорушенні і пояснив, що дійсно він гуляв 16.05.2016 року на подвір`ї буд. АДРЕСА_2 де разом із хлопцями грав у футбол та близько 19:00 год. у нього виник конфлікт з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , ОСОБА_18 в ході цього конфлікту вдарив його ногою у ніс та в подальшому, ОСОБА_10 ударив ОСОБА_19 ногою в живіт. Він не бажав, наносити тяжкі тілесні ушкодження потерпілому. Просив вибачення у нього.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_9 пояснила суду, що її син навчається в школі, ніколи не мав схильності до вчинення правопорушень, він спокійна дитина. Те, що її син вчинив протиправні дії щодо потерпілого її відомо лише зі слів сина.

Представник служби у справах дітей Сумської міської ради в судовому засіданні пояснив, що неповнолітній ОСОБА_10 та його родина характеризуються лише з позитивного боку, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_10 примусові заходи виховного характеру та передати неповнолітнього під нагляд його матері, оскільки це буде позитивно впливати на його перевиховання. Представник сектору ювенальної превенції ГУНП в Сумській області також повідомила суду, що неповнолітній ОСОБА_10 на обліку не перебуває, вчинив злочин вперше, негативних характеристик не має, а тому підтримує думку представника служби у справах дітей.

Вина ОСОБА_10 також підтверджується і іншими доказами , які були досліджені у суді.

Зокрема, судом були допитані неповнолітні свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які пояснили 16.05.2016 у вечірній час вони гуляли у футбол зі своїми знайомими у дворі буд. АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_22 та ОСОБА_15 . Під час гри у ОСОБА_19 виник конфлікт з ОСОБА_11 під час якого спочатку ОСОБА_14 вдарив ОСОБА_16 ногою по обличчю а після цього, ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_14 ногою у грудну клітину знизу, зліва. Після цього вони відвели ОСОБА_14 додому.

Вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_10 повністю підтверджується дослідженими в ході судового слідства письмовими доказами, а саме: висновком експертизи № 811 від 09.08.2016 (т.2 а.с.69-70), відповідно до якого тілесні ушкодження спричинені ОСОБА_10 . ОСОБА_5 кваліфіковані як тяжкі тілесні ушкодження, медичною картою стаціонарного хворого ОСОБА_5 , який проходив лікування в СОДКЛ в період часу з 16.05.2016 року по 01.06.2016 року внаслідок заподіяння останньому тілесних ушкоджень (т.2 а.с.73-132); протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_23 , де потерпілий продемонстрував механізм нанесення ОСОБА_10 удару ногою (т.2 а.с.134-137), висновком експертизи № 812 від 09.08.2016 року, в якому зазначено, тілесні ушкодження отримані потерпілим могли утворитися від одного удару ногою в область живота, як продемонстровано ОСОБА_5 (т.2 а.с. 137), протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_20 (т.2 а.с. 138-141), висновками судово-медичної експертизи №813 від 09.08.2016 (т.2 а.с.142).

Враховуючи, що під час розгляду клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру слід керуватися вимогами ст. 501 КПК України, суд має встановити такі питання: чи мало місце суспільно-небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння. Законом не передбачено обов`язок суду встановлювати наявність суб`єктивної сторони правопорушення, а саме умислу особи на його вчинення, оскільки в даному випадку відсутній суб`єкт кримінального правопорушення, а отже і його суб`єктивна сторона.

Таким чином вина ОСОБА_10 у вчиненні даного кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 121 КК України, на думку суду, повністю доведена, однак на час скоєння кримінального правопорушення він не досяг віку кримінальної відповідальності і не є суб`єктом даного кримінального правопорушення.

Тому суд вважає, що на підставі ст. 105 ч. 2 п.3 КК України відносно ОСОБА_10 необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_10 , який мешкає разом з матірью ОСОБА_9 , навчається та здобуває загальну середню освіту, позитивно характеризується за місцем, не перебуває на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався (т.2 а.с. 158-161), має незадовільний стан здоров`я, а саме має діагноз міопія обох очей, страждає на психічний інфантилізм тощо. Суд враховує також обставини та сприятливі умови його виховання, та інші обставини, які зазначили представники служби у справах дітей та сектору ювенальної превенції ГУНП в Сумській області, які вважали, що перевиховання особи можливе без направлення ОСОБА_24 до спеціального навчально-виховного закладу. Доцільним є передача неповнолітнього на виховання матері.

Також, ОСОБА_10 вперше вчинив суспільно небезпечне діяння яке є тяжким, за яке кримінальна відповідальність настає з 14 років, тобто він не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння, у суду є всі правові підстави застосувати відносно ОСОБА_10 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього на під нагляд матері.

Суд , з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи неповнолітнього та обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні неповнолітнього, його вихованні та соціальній реабілітації приходить до висновку що клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у вигляді направлення ОСОБА_10 до спеціального навчально-виховної установи для дітей і підлітків не підлягає задоволенню, а вважає за необхідне передати неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_9 , бо мати має вплив на свого сина і не заперечує проти цього.

Відповідно до п.7 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України, передача неповнолітнього під нагляд батьків допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Це питання має вирішуватись з урахуванням даних, що характеризують батьків.

В суді встановлено, що ОСОБА_9 , яка є матір`ю ОСОБА_10 позитивно характеризується, на обліках ніде не перебуває, працює, має вплив на свого сина, підтримує зв`язки зі школою, де навчається її син. Вона вчинює всі необхідні дії щодо належного виховання свого сина та вважає що передача її сина під її нагляд буде сприяти його перевихованню.

Заслухавши думку учасників судового засідання, враховуючи обставини вчинення ОСОБА_10 суспільно - небезпечного діяння та його особу, суд дійшов висновку про застосування до нього примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері.

Керуючись п.3 ч.2 ст.105 КК України, ст. 493, 501 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Сумської місцевої прокуратури, про ухвалення рішення яким ОСОБА_10 направити до спеціальної навчально- виховної установи для дітей та підлітків, як особу яка не досягла віку кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України- відмовити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не є суб`єктом злочину передбаченого ч.1 ст. 121 КК України - примусові заходи виховного характеру у вигляді передачу неповнолітнього ОСОБА_10 під нагляд його матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) до досягнення ним повноліття.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м.Суми протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_25 - ОСОБА_26