Провадження № 11-кп/780/257/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 07.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
07 березня 2017 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в межах кримінального провадження №0005142 апеляційну скаргу прокурора на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2016 року; -

в с т а н о в и л а:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітлю, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 19.04.2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі і на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 01.07.2013 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 309, 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі; 05.03.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, 25.11.2015 року звільнений після відбуття покарання,

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.. ст.. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_7 покладено на відділ КВІ за місцем його проживання.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 залишено без змін у вигляді домашнього арешту.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за наступних обставин.

08.10.2016 року близько 16 год. 59 хв. ОСОБА_7 знаходячись в торгівельному залі магазину ТОВ «АТБ-Маркет «Продукти 938», який розташований по вул. Павліченко, 27 в м. Біла Церква Київської області, повторно, умисно, з корисливих намірів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, із полиці для продажу лікеро-горілчаної продукції взяв чотири пляшки коняку марки «Шустов ординарний 5 зірок» загальною вартістю 313,32 грн., належного ТОВ «АТБ-маркет» та поклав до чорного поліетиленового пакету, який він мав при собі.
Після цього, ОСОБА_7 , бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, пройшов через вхідний турнікет вищевказаного магазину та не розрахувався за чотири пляшки коньяку марки «Шустов ординарний 5 зірок», покинув приміщення магазину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «АТБ-маркет» майнової шкоди на загальну суму 313,32 грн.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи вирок у частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його протиправних дій, зазначає, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Так, на думку прокурора судом першої інстанції при ухваленні вироку не враховано належним чином тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи і необґрунтовано звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
Прокурор зазначає, що ОСОБА_7 має стійку схильність до вчинення корисливих злочинів та інших умисних злочинів, оскільки останній раніше судимий за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України. Разом з цим, щодо ОСОБА_7 застосовувались звільнення від відбування покарання з випробуванням, часткове звільнення від відбування у зв`язку з амністією, однак на думку прокурора ОСОБА_7 вперто не бажає ставати на шлях виправлення. Крім цього, обвинувачений після звільнення з місць позбавлення волі не працевлаштувався, постійного джерела доходів не має, неодружений, на утриманні дітей та особі похилого віку не має. Зазначеним обставинам на думку прокурора судом не надано жодної юридичної оцінки та безпідставно звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
В зв`язку з цим прокурор просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. У решті вирок суду залишити без змін.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила її задовольнити;

обвинуваченого, який проти апеляційної скарги прокурора заперечував та просив залишити її без задоволення;

перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Фактичні обставини справи та кваліфікація кримінального правопорушення учасниками судового розгляду не оспорюється.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України не оскаржується учасниками процесу.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, обираючи покарання ОСОБА_7 , суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини дійшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На думку колегії суддів указаний строк покарання відповідає ступеню вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності, а вирок в цій частині належним чином мотивований.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості не беруться судом до уваги, оскільки як вбачається з вироку, судом першої інстанції ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на той же строк, що і прокурор просить в апеляційній скарзі, а саме 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного, та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування вимог ст. 75 КК України відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції при звільненні останнього від відбування покарання з випробуванням дотримався вимог, зазначених у вказаній статті кримінального закону, належним чином обґрунтувавши свій висновок.

Зокрема, судом було взято до уваги обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який КП ЖЕК №7 за місцем проживання характеризується позитивно, дільничним офіцером Білоцерківського відділу поліції за місцем проживання характеризується негативно, пом`якшуючі покарання обставини - щиросердечне розкаяння та повне відшкодування збитків потерпілому, обтяжуючу покарання обставину рецидив злочинів.

Крім цього, покладення судом на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, сприятиме контролю за його поведінкою в період іспитового строку з метою встановлення факту його виправлення.

Доводи, на які прокурор посилається в обґрунтування своїх вимог, а саме на те, що суд при призначенні покарання обвинуваченому достатньою мірою не врахував тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи і необґрунтовано звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є необґрунтованими, оскільки зазначені обставини були враховані судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження та призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та не є підставами згідно чинного законодавства, для незастосування до нього вимог ст. 75 КК України.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4