Справа № 304/414/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

31.08.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів :
ОСОБА_1 /головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 квітня 2016 року, яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , розлучений, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше судимий, останній раз 04 березня 2015 Перечинським районним судом за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки,
визнаний винним за ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком, тобто Перечинського раойнного суду від 04.03.2015 та остаточно - 4 роки 1 місяць позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ухвалено обчислювати з 12 березня 2016 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишений тримання під вартою.
Речові докази рештки обгорілого проводу повернуто потерпілому ОСОБА_8 ..
Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати в сумі 429 грн. 66 коп.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 10 червня 2015 року о 5 год. 30 хв. вчинив таємну крадіжку чужого майна, а саме переліз через огорожу дворогосподарства № 5, належного ОСОБА_8 по вул. Перемоги у м. Перечині , та з його території викрав 220 метрів чотирьохжильного кабелю АВВГ 4х6, вартістю згідно висновку експерта 2769 грн. 80 коп., спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить вирок скасувати та прийняти законне обгрунтоване рішення. Вказує, що суд не встановив фактичні обставини справи щодо кваліфікації діяння, стверджуючи, що ознак ч.3 ст. 185 КК України у суді не здобуто , свідків чи очевидців не було допитано, а тому рішення суду грунтується на неповних і необ`єктивних обставинах справи. Одночасно стверджує, що 220 метрів дроту чотирьохжильного, який був викрадений у потерпілого ОСОБА_8 з дворогосподарства, неможливо було винести без транспорту та сторонньої допомоги. Жодних свідків у справі немає. Слідчий експертимент з ним не проводили. Суд взяв до уваги лише його слова, які нічим не підкріплені, крім того, він дав визнавальні показання під моральним, психологічним тиском та погрозою застосуваннмя фізичного насильства .
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта в підтримання апеляційної скарги та його захисника - адвоката ОСОБА_6 про підтримання апеляційної скарги, думку прокурора проти її доводів, перевіривши кримінальне провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
З журналу судових засідань та вироку убачається, що ОСОБА_9 під час розгляду кримінального провадження дав визнавальні показання, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про недослідження тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. Жодних пояснень обвинуваченого про те, що він на досудовому слідстві та й у суді дав визнавальні показання під психологічним впливом, не встановлено.
Обвинувачений кваліфікацію діянь як під час досудового розслідування та під час судового розгляду не оспорював.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно кваліфіковано діяння ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України як таємна крадіжка чужого майна, вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.
Доводи апелянта про невірну кваліфікацію як проникнення, апеляційний суд відхиляє, оскільки ОСОБА_9 проник через огорожу ( перескочив) на територію дворогосподарства потерпілого ОСОБА_8 , на якому зберігався кабель, і викрав його. Те, яким чином він виніс з огородженої території викрадене, для кваліфікації діяння значення немає.
Між тим, прокурор перелічив апеляційному суду докази, які беззаперечно свідчать про вчинення саме ОСОБА_7 вказаного злочину та і з проникненням. Напротивагу цьому, в апеляційному суді ОСОБА_7 не зміг пояснити, який саме психологічний тиск та ким на нього чинився з метою, щоб він дав визнавальні показання та чому він, якщо не вчиняв цього злочину, себе оговорив.
Апеляційним судом перевірено те, чи судом першої інстанції було дотримано роз`яснення прав обвинуваченому. Убачається, що суд роз`яснив ОСОБА_10 його права, в тому числі на захист, роз`яснив останньому про порядок дослідження доказів у кримінальному провадженні, в тому числі щодо порядку, визначеного ч.3 ст. 349 КПК України, що в разі визнання ним вини та згоди про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які учасниками судового розгляду не оспорюються, то в наступному це буде перешкодою для оскарження в апеляційному порядку тих доказів і обставин, які не досліджувались. Як з журналу судового засідання, так і аудіозапису його фіксування технічними засобами, порушень прав обвинуваченого не встановлено. Водночас встановлено, що ОСОБА_9 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, отже, процедура розгляду кримінального провадження йому відома.
Також не заслуговує на увагу апеляційне твердження, що кваліфікація діяння за ч.3 ст. 185 КК України є необгрунтованою. Вважаючи, що злочин мав кваліфікуватись за ч.2 ст. 185 КК України, сторона захисту не вказала які обставини на це вказують та що суд першої інстанції необгрунтовано залишив це без уваги та без з`ясування фактичних обставин, а тому дійшов хибного висновку про наявність складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Апеляційний суд вважає, що оскільки ОСОБА_9 , отримавши обвинувальний акт та висловивши свою думку у судовому засіданні про те, що вину за висунутим обвинуваченням визнає повністю, дав добровільну згоду про недоцільність дослідження доказів, оскільки такі ніким, в тому числі і ним не оспорювались, суд першої інстанції даючи оцінку встановленим обставинам кримінального праовпорушення, дійшов обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 за висунутим обвинуваченням. Cудом в повній мірі дотримано вимоги КПК України по розгляду даного кримінального провадження.
З наведених підстав апеляційна скарга є необгрунтованою і задоволенню не підлягає.
Таких порушень вимог КПК України чи неправильного застосування норм матеріального права, апеляційний суд не знаходить і підстав для скасування чи зміни вироку не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційнйи суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_11 залишити без задоволення,
вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 квітня 2016 року щодо нього - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізовнаого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ проягом 3 - х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою - у цей же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: