Єдиний унікальний номер 185/78/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2017 року. Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002927 від 15листопада 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград

Дніпропетровської області, українця, громадянина

України, офіційно непрацюючого, неодруженого,

який проживає та зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,
раніше судимого :

- 31.08.2004 року Павлоградським районним судом

Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до

3 років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України

звільнений від відбування покарання з іспитовим строком

на 1 рік;

- 17.01.2005року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 309 КК України до

3 років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України

звільнений від відбування покарання з іспитовим строком

на 1 рік;

- 30.05.2005 року Павлоградським міським судом

Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України до

4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 30.06.2005 року Павлоградським міським судом

Дніпропетровської області за ч.1 ст. 185, ч.3 185, ч.2

ст. 190, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців

позбавлення волі. 14 лютого 2008 року звільнений з

Криворізьської виправної колонії № 80 умовно-

достроково на 1 рік 3 місяці 22 дні;

- 10.07.2008 року Павлоградським міським судом

Дніпропетровської області за ст. 395 КК України до 1

року 4 місяці позбавлення волі. 10 листопада 2009 року

звільнений з Синельниківської виправної колонії № 94 по

відбуття строку покарання;

- 17.11.2009 року Павлоградським міськрайонним судом

Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1

ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. 16 серпня

2012 року звільнений з Синельниківської виправної

колонії № 94 умовно - достроково на 3 місяці 8 днів.

Покарання відбув,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
12.11.2016 року ОСОБА_3 , знаходився за місцем мешкання в квартирі АДРЕСА_2 , в якій він проживає спільно зі своєю матір`ю - ОСОБА_4 , і в той час ОСОБА_3 вирішив вжити алкогольні напої, однак в останнього власних особистих коштів не було, у зв`яжу з чим у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, а саме аудіо колонок марки «SVEN», які належать ОСОБА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне, викрадення чужого майна, ОСОБА_3 12.11.2016 року в період часу з 06 годин 30 хвилин до 17.00 години, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що його мати - ОСОБА_4 знаходилася на роботі, у зв`язку з чим його дії будуть таємними для останньої, з тумбочки, розташованої в зальній кімнаті таємно, потворно викрав аудіо колонки марки «SVEN», вартість яких, згідно висновку експерта №6998-16 від 09.12.2016 року становить 272 грн., після чого викрадене майно того ж дня на власний паспорт під договір фінансового кредиту та застави за 100 грн., заклав до ломбарду ПТ «Ломбард «Бутенко та компанія», розташованого по вул. Гагаріна 7, м. Павлоград.

Крім того, 13.11.2016 року ОСОБА_3 , знаходився за місцем мешкання в квартирі АДРЕСА_2 , в якій він проживає спільно зі своєю матір`ю - ОСОБА_4 , і в той час ОСОБА_3 знову вирішив вжити алкогольні напої, однак в останнього власних особистих коштів не було, у зв`яжу з чим у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, а саме блендеру марки «Orion», який належать ОСОБА_4 , та який знаходився на кухонному гарнітурі в кухні вказаної квартири. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне, викрадення чужого майна, ОСОБА_3 13.11.2016 року в період часу з 06 годин 30 хвилин до 17.00 години, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що його мати - ОСОБА_4 знаходилася на роботі, у зв`язку з чим його дії будуть таємними для останньої, зайшов до приміщення кухні вказаної квартири де з кухонного гарнітуру таємно, потворно викрав блендер марки «Orion», вартість якого, згідно висновку експерта №6998-16 від 09.12.2016 року становить 219 грн. 45 коп., після чого викрадене майно того ж дня на власний паспорт під договір фінансового кредиту та застави за 86 грн. 40 коп., заклав до ломбарду ПТ «Ломбард Донкредіт» ТОВ «Інтер - ріелті» і компанія», розташованого по вул. Гагаріна м. Павлограда.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в матеріалах кримінального провадження, він повністю згоден. 12.11.2016 року він знаходився за місцем мешкання в квартирі АДРЕСА_2 , в якій проживає спільно зі своєю матір`ю - ОСОБА_4 . Він вирішив вжити алкогольні напої, але так як у нього власних коштів не було, то він взяв дві аудіо колонки, які належать його матері - ОСОБА_4 , та здав у ломбард, а на виручені кошти придбав спиртні напої. Наступного дня він таким же чином викрав блендер, та також здав у ломбард, а на виручені кошти придбав спиртні напої. З вартістю викраденого ним майна він згоден, яке повернуто потерпілій, та остання до нього претензій не має.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 12 та 13 листопада 2016 року із її квартири АДРЕСА_1 її син ОСОБА_3 викрав колонки та блендер. На даний час речі їй повернуті, до сина вона претензій не має, та просить суд не позбавляти останнього волі.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого, потерпілу, суд вважає, що обвинувачений винен у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно.

Його дії кваліфікуються за ч.2 ст. 185 КК України.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив злочини, які відноситься до категорії середньої тяжкості, раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, вину визнав у повному обсязі, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_4 відшкодовано у повному обсязі.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у вигляді обмеження волі.

Призначаючи покарання суд враховує дані про особу обвинуваченого, а саме те, що останній щиро розкаявся в скоєнні злочинів, активно сприяв розкриттю злочинів, скоїв кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії середньої тяжкості, тяжких наслідків не настало. Потерпілою по справі є мати обвинуваченого, якій повернуті викрадені речі, та остання претензій до сина не має, та просить суд не позбавляти останнього волі. В сукупності суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним злочинів.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 176 грн. 20 коп. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази по справі слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 176 (сто сімдесят шість) грн. 20 коп.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: аудіо колонки марки «SVEN» та блендер марки «Orion», передані на зберігання ОСОБА_4 залишити останній за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .