Справа № 192/1056/17
Провадження № 1-кп/192/145/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"23" серпня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, який має середню освіту, невійськовозобов`язаний, не працює, не одружений, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 25 березня 2016 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.187, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70, ст.75, ст.104 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим троком 2 роки;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ОСОБА_3 будучи засудженим 25 березня 2016 року вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ч.2, ч.3 ст.185, ч.1 ст.187, ст.ст. 75,76,104 КК України, на шлях виправлення не став, і в період іспитового строку повторно вчинив новий умисний злочин проти власності.
Так, ОСОБА_3 14 січня 2017 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи разом з ОСОБА_5 у 5 вагоні потягу «Дніпропетровськ-Апостолово» на 298 км в с.Малокалинівка Солонянського району Дніпропетровської області, скориставшись тим, що ОСОБА_5 заснув, маючи умисел на таємне повторне викрадення чужого майна, із корисливих спонукань, з метою особистої наживи, шляхом вільного доступу, таємно повторно здійснив крадіжку планшета «Lenovo-tab3 710», вартістю 2 899 гривень в чохлі із замінника шкіри, вартістю 199 гривень, який знаходився на столику, та які належать ОСОБА_5 , після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 3 098 гривень
В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним злочину.
Пояснив, що 14 січня 2017 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, їхав разом з ОСОБА_5 у 5 вагоні потягу «Дніпропетровськ-Апостолово» та на 298 км в с.Малокалинівка Солонянського району Дніпропетровської області, скориставшись тим, що ОСОБА_5 заснув, маючи умисел на таємне повторне викрадення чужого майна, із корисливих спонукань, з метою особистої наживи, шляхом вільного доступу, таємно для оточуючих здійснив крадіжку планшета «Lenovo-tab3 710» в чохлі із замінника шкіри, який знаходився на столику, та які належать ОСОБА_5 . Після чого з місця скоєння злочину зник, а викрадене майно продала з його зголи його тітка наступного дня. Викрадений планшет повернули потерпілому працівники поліції.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми показаннями підтвердив фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті. В скоєному розкаявся.
Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, згідно заяви просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, пояснивши, що претензій до обвинуваченого не має, викрадене майно йому повернуто (а.с.18).
Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинностівстановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких вони правильно розуміють, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина обвинуваченого в скоєнні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю.
Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Вирішуючи відповідно до ст. 65 КК України питання про вид та міру покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, вчинив новий корисливий злочин у період іспитового строку за вчинення злочинів проти власності.
З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, його відношення до скоєного, суд вважає за необхідне й доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки ОСОБА_3 вже має судимість за вчинення корисливих злочинів, був звільнений від відбування покарання з випробуванням, проте на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин, а тому суд вважає, що його виправлення не можливе без ізоляції його від суспільства.
При цьому при призначені остаточного покарання за сукупністю вироків, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 положення ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки останній вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2016 року.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 неможливе без ізоляції його від суспільства і йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк, достатній для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 винуватим за ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2016 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк покарання рахувати з 24 липня 2017 року.
Зарахувати ОСОБА_3 у строк призначеного покарання строк з 24 липня 2017 року по 23 серпня 2017 року.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати потерпілому.

Головуючий суддя: ОСОБА_1