Справа № 171/738/16-к
У х в а л а
11 серпня 2017 року слідчий суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в м. Апостолове винесене в кримінальному провадженні № 0000157 слідчим слідчого відділення Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 клопотання про арешт майна,
встановила:

10.08.2017 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області звернувся слідчий СВ Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що за заявою ОСОБА_4 12.02.2016 року до ЄРДР внесено відомості за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. У заяві ОСОБА_4 повідомив, що дружина померлого батька ОСОБА_5 шахрайським шляхом оформила документи на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . З метою забезпечення збереження речових доказів на п.1 ч.2 ст.170 КПК України просить накласти арешт на вказаний житловий будинок та земельну ділянку.

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явилася, про дату та час розгляду клопотання повідомлена належним чином.

Представник ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі та участі ОСОБА_5 , проти задоволення клопотання заперечує в зв`язку з відсутністю підстав для внесення даного клопотання та відсутністю підстав для арешту будинку та земельної ділянки.

У відповідності до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.3 і п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що особа яка подала клопотання, не довела необхідність арешту майна, а саме - житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , і що є достатні підстави вважати, що все це майно є предметом, доказом по кримінальному провадженню, внесеному у ЄДРДР за № 0000157 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Відповідно до вимог ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як видно зі змісту клопотання, підставою для накладання арешту на майно слідчий вважає те, що «вищевказане майно є об`єктом вчинення злочину по даному кримінальному провадженню, на якому відбулася подія вчинення злочину».

Слідчим на підтвердження своїх доводів надано витяг з ЄРДР, 2 копії державного акту на ім.»я ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , копія договору купівлі продажу будинку на ім.»я ОСОБА_5 , рішення Мар`янської сільської ради від 11.04.2003 року про передачу ОСОБА_5 у власність вищевказаної земельної ділянки, копії протоколів допиту у якості свідка ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , копії рішення та ухвали Апостолівського районного суду від 25.02.2016 року. Будь яких інших даних в наданих матеріалах не міститься.

Жодних достовірних даних, що вищевказані житловий будинок та земельна ділянка, що зареєстровані на ім.»я ОСОБА_5 , є предметом або доказом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, або були набуті в результаті вказаного кримінального правопорушення, або на них було спрямоване кримінальне правопорушення, слідчий, як особа, що звернулась з клопотанням про арешт майна, слідчому судді не надав.

Таким чином, будь - яких підстав вважати, що вищевказане майно є предметом кримінального правопорушення, тобто доказом злочину, не має.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що в задоволені клопотання про арешт майна слід відмовити в повному обсязі, оскільки особа, що його подала, не довела необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи наведене та керуючись п.18 ч.1 ст.3, ст.ст. 98, 170-173, 175, 369-372, 376, 309 КПК України, слідчий суддя

постановила:
У задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: