Справа № 161/5656/17 Провадження № 11-сс/773/212/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія::арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

володільця майна ОСОБА_7 ,

представника володільця майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 квітня 2017 року про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження №0000053 від 02 серпня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.212 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 21 квітня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, яке було вилучено 06 квітня 2017 року, в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження №0000053 від 02 серпня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.212 КК України.

Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором та слідчим доведено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ст.98 КПК України, а також не доведено наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України, а саме майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що винесена слідчим суддею ухвала є незаконною, необґрунтованою, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Стороною обвинувачення було належним чином доведено наявність достатніх підстав вважати, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям, викладеним у ст.98 КПК України та існує наявність ризику, передбаченого ст.170 КПК України щодо незбереження цього майна.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора та слідчого, які підтримали апеляцію у повному обсязі, володільця майна ОСОБА_9 , який її заперечив, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Так, відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арештом майна згідно із ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

В п.1 ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку згідно із ч.3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що прокурор та слідчий повинні довести, що майно, яке на їх думку, підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про накладення арешту на майно слідчим суддею дотримані в повній мірі.

З матеріалів клопотання вбачається, що СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру Досудових Розслідувань (далі -ЄРДР) 02.08.2016 року за №0000053, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.212 КК України.

Із витягів ЄРДР (а.с.5) вбачається, що 02.08.2016 року слідчим до реєстру внесені відомості про те, що службові особи ППФ «Нордек» при переміщенні на територію України високоліквідної групи товарів в спосіб приховування від митного контролю ухилились від сплати податків у значних розмірах, з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.212 КК України. Крім того, 03.03.2017 року до реєстру слідчим внесені відомості про те, що групою жителів прикордонного району Волинської області організовано схему незаконного переміщення на територію України високоліквідної групи товарів в спосіб приховування від митного контролю ухилились від сплати податків у загальній сумі 5,44 млн.грн., з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.212 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що під час проведення обшуку, проведеного на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду від 14.03.2017 року (а.с.6-7), на підставі протоколу обшуку від 06.04.2017 року (а.с.8-11), були виявлені та вилучені наступні речі та документи:

- 36 картонних коробів в яких містяться спускові механізми (сантехнічні спускові механізми до унітазів) по 25 шт. в кожному коробі;

- 62 картонних короби в яких містяться спускові механізми (сантехнічні спускові механізми до унітазів) по 80 шт. в кожному коробі згідно написів на коробах;

- 2 картонні короби в яких містяться спускові механізми (сантехнічні спускові механізми до унітазів) в яких згідно написів на коробах міститься по 50 шт. в кожному коробі;

- 43 картонні короби в яких містяться спускові механізми (сантехнічні спускові механізми до унітазів). Згідно написів на коробах в кожному з них міститься по 70 шт. спускових механізмів;

- 2 картонні короби в яких по 4 шарові опори марки «DENCKERMANN»;

- 2 амортизатори марки «SACHS»;

- 8 картонні короби в яких по 4 шарові опори марки «DENCKERMANN»;

- 21 топлевний фільтр марки «DENCKERMANN»;

- 2 картонні короби в яких по 10 шарових опор марки «DENCKERMANN»;

- 4 комплекти гальмівних колодок до автомобілів;

- Системний блок чорного кольору з наклейкою «Intel» на передній панелі, без інших ідентифікуючих ознак;

- Копії відомостей та вантажних декларацій (ТТН) на товар, що знаходився в складі за адресою проведення обшуку на 7 арк.;

- 1 картонний короб в якому міститься 7 дитячих автомобільних крісел;

- 3 картонні короби в яких міститься по 2 дитячі автомобільні крісла.

Постановою старшого слідчого з ОВС 2-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_10 вищевказані речі та документи визнані речовими доказами у вищевказаному кримінальному провадженні за №0000053 (а.с.12-13).

З матеріалів клопотання вбачається, що нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де проводився обшук та було виявлено і вилучено вищевказане майно, на підставі договору оренди від 01.04.2017 року (а.с.28-32) використовується ПП «Нічний експрес», предметом діяльності якого відповідно до Статуту, зокрема є, - організація та здійснення перевезень вантажів автомобільним, залізничним, повітряним, річковим та морським транспортами.

Водночас, судом встановлено, що частина майна, яке було виявлено та вилучено в ході проведення обшуку, на підставі товарно-транспортної накладної від 06.04.2017 року (а.с.43) працівники ПП «Нічний експрес» отримали від ОСОБА_9 для перевезення в м.Київ, одержувачем якого є ОСОБА_11 .

У поданому до суду клопотанні прокурор вказував, що вищевказане майно є об`єктом вказаного кримінального правопорушення, воно зберегло на собі сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадженні, а його повернення унеможливить виконання завдання кримінального провадження у відповідності до ст.2 КПК України в частині забезпечення повного та неупередженого розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

А тому апеляційний суд приходить до висновку, що врахувавши усі обставини справи у їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора на підставі ч.1 ст.173 КПК України, оскільки, ані останнім, ані слідчим не доведено того, що вилучене під час обшуку майно є об`єктом злочину в даному кримінальному провадженні.

Вірним також є твердження суду першої інстанції про недоведеність стороною обвинувачення наявності інших ризиків, передбачених ст.170 КПК України для накладення арешту на майно.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження.

А тому ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 98, 170, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 квітня 2017 року про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження №0000053 від 02 серпня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.212 КК України, без змін.
Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді