Справа №206/3338/17
Провадження № 1-кп/206/262/17
ВИРОК
Іменем України
04.07.2017 Самарський районний суд

міста Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000430 від 15.04.2017 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, офіційно працевлаштованого, освіта середня спеціальна, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 355 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
18.01.2011 обвинувачений ОСОБА_5 на підставі протоколу засідання районної призовної комісії з питань приписки № 4, був поставлений на облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний.

Згідно ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, зазначений Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них Укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

На підставі ст. 9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

У відповідності до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).

Призов громадян України на строкову військову службу включає проходження ними призовної комісії та відправлення їх до військових частин.

Організація підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу здійснюється міськими (районними) державними адміністраціями (виконавчими органами міських рад) у взаємодії з міськими (районними) військовими комісаріатами.

Строки проведення призову (призовів) громадян України на строкову військову службу визначаються Указом Президента України. Такий указ публікується в засобах масової інформації не пізніш як за місяць до закінчення року, що передує року призову (призовів) громадян України на строкову військову службу, крім указу про призов (призови) громадян України на строкову військову службу в особливий період, який публікується не пізніш як за місяць до початку проведення призову (призовів) громадян України на строкову військову службу.

Після набрання чинності Указом Президента України щодо проведення чергового призову:

- призовники, яким надійшла повістка районного (міського) військового комісаріату на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці;

- у разі якщо за будь-яких обставин повістка не надійшла, громадяни призовного віку зобов`язані з`явитися до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, визначеного Указом Президента України;

- призовники, які змінили місце проживання, зобов`язані в семиденний строк прибути до районного (міського) військового комісаріату за новим місцем проживання для взяття на військовий облік;

У разі неявки призовника без поважних причин за викликом районного (міського) військового комісаріату на призовну комісію він несе відповідальність, установлену законом.

Поважними причинами неприбуття призовників до призовних дільниць у строк, установлений військовим комісаріатом, які підтверджені відповідними документами, визнаються:

- перешкода стихійного характеру, хвороба призовника або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у зазначені пункт і строк;

- смерть його близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини.

На виконання Указу Президента України № 44/2017 від 24.02.2017 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України та строкову військову службу у 2017 році», 03.03.2017 військовозобов`язаний ОСОБА_5 за повісткою прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження медичного огляду та подальшого призову на строкову військову службу.

Того ж дня, а саме 03.03.2017, ОСОБА_5 в приміщені Самарського РВК міста Дніпропетровська пройшов дослідження і медичний огляд військовозобов`язаного та під розписку отримав повістку про необхідність явки 01.04.2017 до РВК, з метою подальшого направлення для проходження військової служби. Згідно протоколу засідання районної призовної комісії з питань призову № 1 від 01.04.2017, ОСОБА_5 визнаний придатним до проходження військової служби.

Однак, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 9, 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 та Указу Президента України № 44/2017 від 24.02.2017 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України та строкову військову службу у 2017 році», Постанови Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 № 352 «Про затвердження Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом», військовозобов`язаний ОСОБА_5 01.04.2017 з метою ухилення від призиву на строкову військову службу, умисно, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призиву на військову службу, належним чином попереджений про необхідність та обов`язковість явки до Самарського РВК міста Дніпропетровська, за повісткою не з`явився, тим самим без поважних причин не прибув у вказаний у призовному документі час до призовного пункту, чим ухилився від призову на військову службу.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились в ухиленні від призову на строкову військову службу кваліфікуються за ст. 335 КК України.

Відповідно до укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості від 23.06.2017, сторони узгодили призначення покарання за ст. 335 КК України у вигляді одного року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України з випробувальним терміном на один рік, та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, які просили суд затвердити укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості, дослідивши надані суду матеріали кримінального провадження, суд вважає за можливе затвердити угоду від 23.06.2017 з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину, розкаявся у скоєному, та повністю розуміє правові наслідки укладання та затвердження угоди. Укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України. Обставин для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Узгоджене в угоді покарання обвинуваченому, на думку суду, відповідає тяжкості скоєного злочину, особі обвинуваченого, та є достатнім та необхідним для його виправлення й попередження вчинення інших кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 23.06.2017.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 335 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1