Номер провадження: 11-кп/785/33/17
Номер справи місцевого суду: 520/8110/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.01.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаних кримінальних проваджень №0001174 від 14.03.2015 року і за №0002679 від 13.06.2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Одеса від 11.05.2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, громадянин України, українець, з середньою освітою, не працюючий, не маючий місця реєстрації, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, а в останнє:
-28.11.2011 року Київським районним судом м. Одеси за ст. 15, ст. 185 ч.3 КК України, до позбавлення волі строком на три роки; Звільнений 02.06.2014 року згідно п. б ст. 4 ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо застосування амністії в України" від 06.05.2014 року,-
засуджений за ч.3 ст. 185 та ст.395 КК України та йому призначено покарання:

- за ч.3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі,

- за ст. 395 КК України - 6 місяців арешту.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 остаточно призначене покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі,-

встановив

Відповідно до вироку суду ОСОБА_7 засуджений за те, що він 11.03.2015 року, повторно, приблизно о 04 годині, переслідуючи корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, проник на обладнану парканом, придомову територію приватного будинку АДРЕСА_1 , де таємно викрав належне ОСОБА_9 , господарське майно, а саме: металеву тачку та дві металеві труби, тим самим спричинивши останньому матеріальний збиток на загальну суму 602 гривні. Після цього з місця вчення злочину зник, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім того, постановою Київського районного суду м. Одеса від 13.02.2015 року у відношенні ОСОБА_7 , був встановлений адміністративний нагляд строком на 12 місяців з наступними обмеженнями:
- з`являтися до ОВС за місцем мешкання у перший вівторок місяця з 17:00 годин до 18:00 годин;
- не відвідувати кафе, бари, ресторани та інші торгівельні заклади, які реалізують алкогольні напої на розлив;
- не виїжджати за межі м. Одеси без дозволу посадових осіб Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області;
Проте, всупереч вимогам Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» щодо обов`язків піднаглядних, ОСОБА_7 , достовірно розуміючи, що по відношенню до нього встановлений адміністративний нагляд, так як був ознайомлений з постановою Київського районного суду м. Одеси, від 13.02.2015 року, з метою ухилення від адміністративного нагляду, у період часу з 27.03.2015 року по 02.06.2015 (більш точний час слідством не встановлено), перестав з`являтися на реєстрацію в органи міліції, маючи реальну можливість проживати за адресою: м. Одеса, вул. Тульська 49, самовільно без поважних причин та відповідного дозволу працівників міліції, що здійснювали адміністративний нагляд, залишив місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
На вказаний вирок суду першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга та доповнення до неї, в якій обвинувачений просить пом`якшити призначене йому вироком районного суду покарання, посилаючись при цьому на наявність пом`якшуючої покарання обставини - щирого каяття.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні, з наступних підстав:
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 за встановлених районним судом та викладених у вироку обставин, ніким з учасників кримінального провадження в тому числі обвинуваченим не оспорюються, є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи, а тому дії його правильно кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана у проникнення у сховище, та самовільне залишення особою місця проживання, з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 і чи повинен він її відбувати, суд першої інстанції, як зазначено у вироку, врахував відповідно до ст.65 КК України дані про особу винного, відсутність спричинених кримінальним правопорушенням збитків, а також обставину, яка у в відповідності до вимог ст.66 КК України пом`якшує його покарання - щире каяття та прийшов до висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Крім того вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання, районний суд прийняв до уваги наявність обтяжуючої покарання обставини - рецидиву злочинів.

Апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому покарання, визначено в межах, установлених у санкції статей Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинені ним злочини, з врахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, обставин його вчинення, даних про особу обвинуваченого та приходить до висновку що за своїм видом та розміром призначене покарання є відповідним та достатнім для запобігання вчинення ОСОБА_7 нових злочинів.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що обвинувачений є особою, яка раніше неодноразово судима за вчинення тяжких умисних злочинів, відбував покарання у місцях позбавлення волі і після відбуття покарання, за досить нетривалий термін, знову вчинив тяжкий умисний корисливий злочин, що на думку районного суду свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що районний суд прийняв до уваги пом`якшуючу покарання обставину - щире каяття та фактично призначив обвинуваченому мінімальне покарання, відповідно до санкцій інкримінованих йому статей кримінального закону.

За таких обставин, з урахуванням усіх встановлених в сукупності районним судом та апеляційним судом обставин справи та даних про особу обвинуваченого, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст. 65 КК України, призначив обвинуваченому відповідне покарання у зазначеному у вироку суду розмірі та прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, характеризуючих особу обвинуваченого даних, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

При цьому, колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Разом з тим, враховуючи положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», суд апеляційної інстанції вважає необхідним зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення у виді тримання під вартою в період з 02 червня 2015 року, а саме з часу його фактичного затримання та по 10 січня 2017 року, тобто до часу постановлення апеляційним судом ухвали за результатами апеляційного розгляду і вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Приймаючи до уваги, що на момент прийняття апеляційним судом рішення, обвинувачений фактично відбув призначене йому покарання, у відповідності до положень ст.ст. 72, 73 КК України, ОСОБА_7 підлягає негайному звільненню з під варти в залі суду.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеса від 11.05.2016 року відносно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України - залишити без змін.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання, час його утримання під вартою з 02.06.2015 року, тобто з моменту фактичного затримання та по 10 січня 2017 року, тобто до часу постановлення апеляційним судом ухвали за результатами апеляційного розгляду та вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

На підставі ст.72,73 КК України звільнити ОСОБА_7 з під варти в залі суду, в зв`язку з фактичним відбуттям строку покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Одеса від 11.05.2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . ОСОБА_4