Справа № 201/6347/17
Провадження № - 1кп/201/311/2017
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
4 липня 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження 0001165 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18.08.2016 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.. 75 КК України з іспитовим строком два роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.04.2009 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 186, ст.. 71 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.. 75 КК України з іспитовим строком два роки,

- 27.04.2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 187, ст.. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 21.05.2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст.. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 25.07.2014 умовно-достроково на два місяці 25 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

В кримінальному провадженні приймали участь:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:
27.03.2017 року ОСОБА_3 , у невстановлений час та у невстановленому місці, вступив у попередню злочинну змову з раніше йому знайомим ОСОБА_4 , і у них виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше приміщення, розподіливши при цьому ролі у скоєнні злочину. Відповідно до відведеної йому ролі, ОСОБА_3 разом зі співучасником злочину ОСОБА_4 мав перелізти через паркан на територію Національної металургійної академії України, після чого ОСОБА_4 мав пошкодити навісний замок на дверях, що ведуть до приміщення цеху Національної металургійної академії України, а ОСОБА_6 , згідно відведеної йому ролі у скоєнні злочину, знаходився у безпосередній близькості зі співучасником злочину ОСОБА_4 та спостерігав за навколишнім оточенням, з метою попередження його про можливу появу сторонніх осіб та перешкодити його затриманню, тим самим, забезпечував злочинні дії ОСОБА_4 , після чого, ОСОБА_3 , разом зі співучасником злочину ОСОБА_4 , мав винести брухт металів з приміщення цеху.

У подальшому, 27.03.2017 року приблизно о 21.30 год., ОСОБА_3 разом зі співучасником злочину ОСОБА_4 прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, діючи з корисливих мотивів, відповідно до відведеної їм ролей у вчиненні злочину, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 перелізли через паркан на територію Національної металургійної академії України та попрямували до приміщення цеху. Знаходячись біля входу до даного приміщення, де реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше приміщення, невстановленим способом та знаряддям ОСОБА_7 пошкодив навісний замок на дверях приміщення цеху, після чого, ОСОБА_3 разом зі співучасником злочину ОСОБА_4 проникли до приміщення цеху Національної металургійної академії України, де побачили брухт металу сірого кольору, який і визначили як предмет свого злочинного посягання. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше приміщення, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, ОСОБА_3 разом зі співучасником злочину ОСОБА_8 взяли в руки метал та почали його переносити з приміщення цеху та перекидати під парканом на вулицю, після чого останні перелізли через паркан, намагаючись викрасти метал, що належав Національній металургійній академії України, на загальну суму 3633,61 гривні, тим самим спричинивши майнову шкоду потерпілому на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, та розпорядитися викраденим майном не змогли і злочин не було закінчено з причин, що не залежали від їх волі, оскільки одразу за межами території Національної металургійної академії України їх було затримано з викраденим майном працівниками патрульної поліції.

Вказаними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 15 ч. З ст. 185 КК України, а саме, закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у інше приміщення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся, надав пояснення, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті, зокрема про те, що 27.03.2017 вони з ОСОБА_4 вирішили викрасти майно, яке знаходиться в цеху Металургійної академії. З цією метою вони перелізли через паркан,підійшли до цеху, де ОСОБА_4 пошкодив замок і вони почали переносити метал, який був в цеху до паркану Металургійної академії та перекидати його за паркан, а коли перелізли за паркан, щоб закінчити свої дії були затримані співробітниками поліції.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся, надав пояснення, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті, зокрема про те, що 27.03.2017 вони з ОСОБА_3 вирішили викрасти майно, яке знаходиться в цеху Металургійної академії. З цією метою вони перелізли через паркан,підійшли до цеху, де обвинувачений пошкодив замок і вони почали переносити метал, який був в цеху до паркану Металургійної академії та перекидати його за паркан, а коли перелізли за паркан, щоб закінчити свої дії були затримані співробітниками поліції.

Враховуючи те, що обвинувачені та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у інше приміщення.

Також суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні ним інкримінованого йому злочину і умисні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у інше приміщення.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, які не залежали від волі обвинуваченого, його роль у вчинені злочину, даних про особу обвинуваченого, який судимий, вчинив новий злочин під час іспитового строку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд відносить його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого та обставинам які пом`якшують його покарання, які встановлені та описані вище.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2016 року до двох років позбавлення волі (а.с. 27), суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання за ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2016 року.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, які не залежали від волі обвинуваченого, його роль у вчинені злочину, даних про особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні матір та має можливість влаштуватись на роботу, що вбачається з гарантійного листа.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд відносить його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого та обставинам які пом`якшують його покарання, які встановлені та описані вище.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, висновок досудової доповіді складеної Соборним районним сектором ЦМВ м. Дніпра Уповноваженого органу з питань пробації та обставини злочину, що описано вище, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки шість місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового приєднання до призначеного цим вироком покарання, шести місяців позбавлення волі невідбутого покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2016 року, визначивши остаточно до відбування чотири роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з 30 березня 2017 року.

Зарахувати в строк відбування призначеного покарання перебування ОСОБА_3 під вартою з 30 березня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної сили але не більш ніж до 02 вересня 2017 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки шість місяців, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк три роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
ОСОБА_4 звільнити з під варти в залі судового засідання, скасувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до нього ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2017 року.

Речові докази 79,7 кг. брухту свинцю та 76 кг. брухту чорних металів повернути Національній металургійній академії України.

Стягнути з солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 198 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1