Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000302 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Руставі, Грузія, громадянина Грузії,

що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 9 лютого 2017 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.02.2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, повернуто прокурору.

Цією ж ухвалою до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді застави в розмірі 72,5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 116 000 гривень, яка була внесена обвинуваченим на депозитний рахунок Дарницького районного суду м. Києва відповідно до ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 08.11.2016 року, і на нього покладено відповідні обов`язки на строк до 09.04.2017 року.

_______________________________________

Справа № 11-кп/796/935/2017
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1 .
Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.1 ст.291 КПК України, оскільки викладене у ньому формулювання обвинувачення про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення у співучасті з іншими особами суперечить фактичним обставинам кримінального правопорушення і є неконкретним, адже не містить відомості про дії обвинуваченого та інших осіб на місці вчинення кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 2 м. Києва ОСОБА_9 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при складанні обвинувального акта були дотримані вимоги закону, і що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки вдався до оцінки доказів та аналізу правильності викладу формулювання обвинувачення, правильності кваліфікації дій обвинуваченого, чим вийшов за межі питань, які є предметом підготовчого судового засідання.

Так, з кримінального провадження № 0012596 виділено матеріали досудового розслідування у кримінальне провадження № 0000302 щодо ОСОБА_7 . При цьому з ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу вбачається що ОСОБА_7 вчинив злочин за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . Оскільки винуватість ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_13 досудовим розслідуванням не доведена, то вважає, що констатація в обвинувальному акті, а потім і у вироку щодо ОСОБА_7 прізвищ цих осіб замість посилань на невстановлених осіб стане підставою для висновку про вчинення ними кримінального правопорушення, хоча обвинувачення їм не висувалося. Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб у простій співучасті, і спільні дії були об`єднані єдиним умислом. Оскільки на досудовому розслідуванні від відмовився давати показань, то і не було встановлено точну послідовність його дій.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні і просив її задовольнити; доводи захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції, зі змісту обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину за попередньою змовою з невстановленими досудовим слідством особами. Між тим, у відповідності з реєстром матеріалів досудового розслідування 06.11.2016 року відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012596 і розпочато досудове розслідування. З цього кримінального провадження 12.01.2017 року виділені матеріали в окреме провадження за № 0000302 щодо ОСОБА_7 . З ухвали слідчого судді про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу випливає, що він вчинив злочин за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Оскільки, встановивши конкретних осіб, за попередньою змовою з якими ОСОБА_7 вчинив злочин, орган досудового розслідування у виділеному обвинуваченні зазначив, що такі особи є невстановленими, суд дійшов висновку, що обвинувачення суперечить фактичним обставинам кримінального правопорушення. При цьому послався на рішення Європейського суду з прав людини у справі Абрамян проти Росії (рішення від 09.10.2008), згідно з яким у тексті підпункту а п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, і що у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Також, як зазначено в ухвалі суду, оскільки в обвинувальному акті міститься посилання на те, що ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб (у кількості чотирьох осіб) 05.11.2016 року увійшов у під`їзд будинку АДРЕСА_3 , де в квартирі АДРЕСА_4 вони зламали нижній механічний замок, обшукали квартиру та викрали майно, яке належить потерпілому, однак не конкретизовано, які саме дії вчинив обвинувачений та інші особи, то він не відповідає положенням національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Тобто після отримання обвинувального акта суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Невідповідності обвинувального акта вказаним вимогам закону колегія суддів не вбачає, оскільки він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, який відповідає формулюванням висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, та правовій кваліфікації кримінального правопорушення.

Суд може повернути обвинувальний акт прокурору лише за наявності суттєвих недоліків у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, які можуть потягти за собою порушення права на захист.

Дійсно, в реєстрі матеріалів досудового розслідування містяться дані стосовно повідомлення про підозру ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та виділення матеріалів досудового розслідування щодо ОСОБА_7 в окреме провадження. У викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні висунутого обвинувачення зазначено про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження.

Водночас, відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення.

Згідно з ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

А тому виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення у співучасті з посиланням на конкретних осіб, щодо яких дане кримінальне провадження не розглядається і відомості про засудження яких відсутні, є неприпустимим, адже є порушенням принципу презумпції невинуватості. А твердження про вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, замість з особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, ніяким чином не впливає на конкретність висунутого ОСОБА_7 обвинувачення та розуміння його суті.

Оскільки ОСОБА_7 в ході досудового розслідування показання не давав і, як вважає встановленим прокурор, його та вказаних осіб дії охоплювалися єдиним умислом, відсутність в обвинувальному акті конкретизації дій ОСОБА_7 та інших осіб при викладі дій, які входять до об`єктивної сторони кримінального правопорушення, не свідчать про неконкретність висунутого обвинувачення чи порушення права на захист.

А тому висновки суду про те, що формулювання обвинувачення суперечить фактичним обставинам кримінального провадження, і що ОСОБА_7 висунуто незрозуміле і неконкретне обвинувачення, є надуманими.

Між тим, доводи прокурора про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону є безпідставними, адже в судовому рішенні відсутні відомості, які б давали підстави вважати, що під час підготовчого судового засідання суд вдався до оцінки доказів чи правильності кваліфікації дій обвинуваченого.

Таким чином висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам закону не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для скасування ухвали згідно з положеннями ст.ст.409, 411 КПК з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, і задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 9 лютого 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000302 щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, повернуто прокурору, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3