Справа № 308/3067/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого св. Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 лютого 2017 року о 15.45 год. в чергову частину Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області поступив рапорт т.в.о. начальника УПН ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 про те, що співробітниками управління протидії наркозлочинності ГУНП в Закарпатській області 10 лютого 2017 року в ході проведення комплексного оперативно-профілактичного відпрацювання Ужгородського району отримано оперативну інформацію про те, що в м. Ужгород проживає особа ОСОБА_7 яка в м. Ужгороді та прилеглих до нього населених пунктах Ужгородського району займається збутом психотропної речовини «первитин» (метамфетамін).В діях гр. ОСОБА_7 вбачається склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.
10.02.2017 старшим слідчим СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 , дані відомості було внесено до ЄРДР, і цього ж дня розпочато досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 307 КК Україи.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що особою ОСОБА_7 являється громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 та якого 28.03.2017 року, було затримано в порядку ст. 208 КПК України, під час збуту ним речовини подібної до метамфетаміну в кількості близько 0,5 грам за грошові кошти у сумі 1100 гривень, при цьому було встановлено, що вище вказані грошові кошти перед збутом наркотичної речовини подібної до метамфетаміну, він передав громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , які в подальшому були виявлені та вилучені. Крім того у вказаного громадянина при собі а саме в кишені верхнього одягу гр. ОСОБА_4 , було виявлено та в подальшому вилучено два мобільні телефони марки «SAMSUNG» та «NOKIA» які на момент огляду були увімкненні, а тому орган досудового розслідування приходить до висновку, що громадянин ОСОБА_8 міг отримувати наркотичну речовину від громадянина ОСОБА_9 , при цьому останній міг використовувати вище вказаний мобільний телефон.
Вилучені вище вказані мобільні телефони у гр. ОСОБА_4 , могли використовуватись як знаряддя вчинення злочину, що є предметом кримінального правопорушення, а тому є підстави для подальшого накладення арешту, відповідно до ст. 171 КПК України

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також те, що виявлені та вилучені в ході протоколу огляду від 28.03.2017 року два мобільні телефони марки «SAMSUNG» та «NOKIA» у гр. ОСОБА_4 , мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та можуть бути використані як докази.

Під час розгляду клопотання про арешт майна у судовому засіданні, слідчий заявлене ним клопотання підтримав та просив таке задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти зазначеного клопотання, оскільки про підозру ОСОБА_4 повідомлено не було, мобільні телефони ним використовувалися для зв`язку із ОСОБА_8 з приводу повернення коштів, які він раніше передав у борг.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно вимог ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України.

В порушення п.1 ч.2 ст.171 КПК України в клопотанні не зазначено мету, у зв`язку з якою потрібно здійснити арешт майна відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Зі змісту клопотання, та доводів, висловлених слідчим у суді, вбачається, що органом досудового розслідування, не ідентифіковано мобільні телефони марки «SAMSUNG» та «NOKIA», на які слідчий просить накласти арешт тобто не зазначено ІМЕІ ідентифікатор мобільного телефону, який є унікальним для кожного телефону, та крім того не обґрунтовано в достатній мірі, що вони є знаряддям/засобом вчинення кримінального правопорушення, які саме сліди кримінального правопорушення вони на собі зберегли, і які інші відомості можна отримати за їх допомогою, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, крім тих, що вже були отримані, що вилучене майно відповідає ознакам речового доказу критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, до клопотання не додано документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваними, третіми особами таким майном.

Відповідність майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України означає, що воно є матеріальним об`єктом, який був знаряддям кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст. 171 КПК України, підстави, мету, обґрунтування необхідності арешту майна, його перелік і види, документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, повинно бути зазначено перш за все у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна. При цьому до клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суд,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого св. Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна, вилученого в ході огляду 28 березня 2017 року, а саме два мобільні телефони марки «SAMSUNG» та «NOKIA», які були виявлені та в подальшому вилучені в громадянина ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_2 - повернути прокурору Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , встановивши строк в сімдесят дві години з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1