Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
09 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали щодо застосування умовно-дострокового звільнення до ОСОБА_6 , за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 26 грудня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання.

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою його клопотання задовольнити та звільнити умовно-достроково від відбування призначеного покарання. В обгрунтування заявлених вимог засуджений ОСОБА_6 зазначає, що суд, відмовляючи у задоволенні його клопотання, невірно з`ясував дані про його особу, а саме те, що він визнав свою вину, міру призначеного судом покарання вважає справедливою, відповідно характеристики спокійний, у ставленні до засуджених не конфліктний, а тому вважає, що довів своє виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, дослідивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання. Тобто, таке звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження, за час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 має три заохочення та мав одне стягнення у виді 15 діб ДІЗО. Згідно характеристики на ОСОБА_6 він рані неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів і до нього вже застосовувалося умовно-дострокове звільнення, проте він належних висновків з цього не зробив та продовжував вчиняти злочини. Крім того, ОСОБА_6 характеризується як такий, що свідомо не виконує законні вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог.. З довідки про виконання норми виробітку за період 201402016 років, в основному такі становлять „0, обо близькі до нього числа. Жодних даних щодо причин низьких показників у роботі у справі не має.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення, поведінку засудженого не можна вважати сумлінною і доводи апеляційної скарги ці висновки не спростовують, тому судом першої інстанції вірно відмовлено в його умовно-достроковому звільненні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 26 грудня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3