Провадження №1-кп/331/46/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2017 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 1-кп/331/46/2017 з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, має середню освіту, працевлаштований водієм ТОВ "Запорізькі лінії», одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 , у силу ст. 89 КК України раніше не засуджений,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представник потерпілої ОСОБА_6

представників цивільних відповідачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
29 березня 2016 року близько 10 години 30 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автобусом «БАЗ А 079 » реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул. Української, рухаючись з боку вул. Гоголя в напрямку перехрестя з пр. Соборним (пр. Леніна) в м. Запоріжжі. На перехресті пр. Соборного з вул. Українською рух регулювався світлофорним об`єктом та за напрямком руху водія ОСОБА_3 увімкнувся зелений сигнал світлофора, після чого він почав здійснювати маневр повороту праворуч. Одночасно з цим, пішохід ОСОБА_5 почала перетинати проїжджу частину пр. Соборного, на яку здійснював поворот водій ОСОБА_3 , рухаючись з права - наліво по ходу руху автобусу на зелений сигнал світлофора для пішоходів. Водій ОСОБА_3 , виконуючи маневр повороту праворуч в напрямку траєкторії руху пішохода ОСОБА_9 , діючи в порушення вимог п.п. 10.1., 16.2 Правил дорожнього руху України, де сказано: п. 10.1.: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 16.2.: На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку», проявив злочинну недбалість до дорожньої обстановки та поставивши під загрозу життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, перед зміною напрямку руху праворуч не переконався, що це буде безпечним, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_5 , яка перетинала проїжджу частину пр. Соборного, на яку він повертав, в результаті чого допустив на неї наїзд передньою частиною керованого транспортного засобу, внаслідок чого пішоходу ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, закритого перелому луски потиличної кістки посередині та ліворуч з розповсюдженням на склепіння черепу, забиття головного мозку з крововиливом над і під оболонки головного мозку, рани тім`яно - потиличної області праворуч, які в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення. Порушення водієм ОСОБА_3 п.п. 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, у скоєному щиро розкаявся та пояснив суду, що 29 березня 2016 року у денний час він їхав за маршрутом, керуючи автобусом БАЗ, перед перехрестям із пр. Соборним йому необхідно було здійснити правий поворот. Коли увімкнувся зелений сигнал світлофора у напрямку його руху, він розпочав маневр повороту, однак не побачив пішохода-жінку, яка розпочала рух по пішохідному переходу та вчинив наїзд на неї. Вважає, що ДТП сталося через його необачність, оскільки він не переконався, що на смузі для руху, куди він мав намір повернути, відсутні пішоходи. Після ДТП він одразу зупинився, намагався надати посильну допомогу потерпілій, повідомив про ДТП своєму керівництву, відвідував потерпілу у лікарні, частково відшкодував витрати на лікування. Додатково зазначив, що на момент ДТП він працював водієм ТОВ "Авто-контіненталь".

Окрім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у вчиненні інкримінованого йому злочині повністю підтверджується наступними доказами, дослідженими безпосередньо в судовому засіданні.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що 29.03.2016 року у ранковий час вона переходила дорогу - проспект Соборний по пішохідному переходу та на зелений сигнал свідлофору, коли відчула удар. До тями вона прийшла лише у лікарні, тому точних обставин подій вона не пам"ятає. Внаслідок ДТП вона отримала перелом черепу, внаслідок чого близько десяти днів перебувала у лікарні, де їй не дозволяли вставати, під час лікування та до теперішнього часу вона часто відчуває головні болі, запаморочення, вимушена постійно вживати ліки, щоб стабілізувати свій стан після ДТП. Через отримані пошкоження суттєво змінився її звичний уклад життя, вона вимушена постійно відвідували лікарів, вона втратила нюх, не відчуває запахів взагалі, тому боїться користуватися газовою плитою. Чи відновиться її стан здоров"я до минулого стану, лікарі їй не повідомляють, однак рекомендують періодично проходити відновлювальну терапію у подальшому. Просила суд стягнути на її користь із ТОВ "Авто-континенталь" суму моральної шкоди у розмірі 400000 грн. При цьому зазначила, що отримала від обвинуваченого 3000 грн. на відшкодування витрат на лікування, тому не наполягала на позбавленні його волі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що він є директором ТОВ "Авто-континенталь". 29.03.2016 року йому зателефонував його водій ОСОБА_3 та повідомив про те, що він збив пішохода на пішоходному переході. Він одразу виїхав на місце ДТП. Оскільки водію неможна було відлучатися з місця ДТП до приїзду працівників поліції, а родичів потерпілої поруч не було, він особисто супроводжував потерпілу до лікарні, де спілкувався із лікарями та вимагав, щоб їй негайно розпочали лікування, оскільки вона була у непритомному стані. Він особисто сплатив кошти підприємства у якості благодійного внеску до лікарні, після чого потерпілу перевели до палати та розпочали надавати медичну допомогу. Близько 16 години до лікарні приїхав і ОСОБА_3 , який у подальшому спілкувався із родичами з приводу відшкодування витрат на лікування. Вони одразу повідомили, що цивільно-правова відповідальність їх підприємства застрахована, тому страхова буде здійснювати відшкодування витрат на придбання медикаментів. Вважає, що він та ОСОБА_3 зробили усе він них залежне для надання допомоги потерпілій та усунення негативних наслідків вчиненого злочину.

Представник цивільного відповідача ОСОБА_11 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди визнав частково у розмірі 5000 грн., не заперечуючи того факту, що потерпіла після ДТП зазнала моральних страждань, однак вважав заявлену суму цивільного позову завищеною та нічим не підтвердженою.

Представник цивільного відповідача ТДВ СК "Кредо" ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що ними було здійснено відшкодування витрат від ДТП, пов"язаних із лікуванням потерпілої ОСОБА_5 у сумі 848,9 грн та моральної шкоди у розмірі 42, 45 грн., а всього на суму 891,35 грн., тому вважала, що страхова компанія повністю виконала покладений на неї обов"язок щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням Правил дорожнього руху водієм ТОВ "Авто-континенталь" .

Крім того, провина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами:

- висновком експерта №267/16 від 26.04.2016 року, відповідно якого у даній дорожньо-транспортній ситуації, водій автобуса БАЗ А 079 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був діяти у відповідності до вимог п.10.1., 16.2. Правил дорожнього руху України. В діях водія автобуса БАЗ А 079, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 маються невідповідності вимогам п.п. 10.1., 16.2. Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв"язку з ДТП. Технічна можливість запобігти ДТП у водія автобуса БАЗ А 079 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 залежала від виконання вимог п.п. 10.1., 16.2. Правил дорожнього руху України.

- висновком судово-медичного експерта № 1583 МД від 28.04.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, закритого перелому луски потиличної кістки посередині та ліворуч з розповсюдженням на склепіння черепу, забиття головного мозку з крововиливом над і під оболонки головного мозку, рани тім`яно - потиличної області праворуч, які в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні інших доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюють ся.

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України необережне порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжке тілесне ушкодження .
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, не судимий у силу ст.89 КК України, одружений, має на утриманні трьох неповнолітініх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має постійне місце проживання та роботи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття та часткове відшкодування спричиненої шкоди.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому відсутні.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням обставин справи та відомостей про особу обвинуваченого, беручи до уваги той факт, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння потягло тяжкі наслідки, що завдало фізичних та моральних страждань потерпілій, враховуючи думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покарання, пов"язаному із позбавленням волі обвинуваченого, та враховуючи поведінку обвинуваченого після вчиненого злочину, спрямовану на запобігання настанню негативних наслідків, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, що буде відповідати принципам та меті його призначення. Однак, враховуючи особу винного, наявності постійного офіційного місця проживання, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, беручи до уваги наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, на підставі ст. 75, 76 КК України суд вважає доцільним призначити покарання із випробуванням. При цьому, на думку суду, не підлягає застосуванню додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом через викладені вище обставини.

Вирішуючи заявлений потерпілою змінений цивільний позов суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах із ТОВ «Авто-Контіненталь» та керував автомобілем «БАЗ А 079 » реєстраційний номер НОМЕР_1 на відповідній правовій підставі, що не оспорювали сторони у судовому засіданні.

Цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки була застрахована у ТОВ СК «Кредо», що підтверджується копією полісу № АІ 8779343 від 17.12.2015 року.

У судовому засіданні потерпілою змінено позовні вимоги через повне відшкодування матеріальної шкоди страховою компанією та часткове відшкодування моральної шкоди, та остаточно заявлено до стягнення з ТОВ "Авто-континенталь" лише суму моральної шкоди у розмірі 400000 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Таким чином, вирішуючи питання розміру моральної шкоди, заподіяної діями ОСОБА_3 , суд виходить з того, що потерпілій ОСОБА_5 в результаті ДТП було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок отримання яких вона тривалий час (один місяць) знаходилась на стаціонарному лікуванні, відчувала фізичний біль та дискомфорт через травму голови. Після виписки із лікарні потерпіла постійно та до теперішнього часу відчуває часті запаморочення та головні болі, вона втратила нюх, що суттєво впливає на її звичний уклад життя та перешкоджає користуватися побутовими приладати без шкоди для здоров"я. Для відновлення свого попереднього стану їй потрібно докладати додаткових зусиль, які пов"язані із періодичним лікуванням, відвідуванням лікарів, тому, керуючись принципом розумності та справедливості, враховуючи позицію представника цивільного відповідача ОСОБА_8 , який частково визнав позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд вважає доцільним стягнути з ТОВ Авто-континенталь на користь ОСОБА_5 суму моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. В іншій частині цивільного позову необхідно відмовити.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати необхідно стягнути з обивнуваченого на користь держави на підставі ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортним засобом.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання, якщо він на протязі двох років випробувального терміну не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання та роботи;

- не виїзжати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Випробувальний термін обчислювати з моменту проголошення вироку.

Контроль за поведінкою ОСОБА_3 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Речовий доказ:

- автомобіль «БАЗ А 079», реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути володільцю ОСОБА_10 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи у розмірі 879,6 грн.

Стягнути з ТОВ Авто-континенталь на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 30 000 гривень. В іншій частині позову відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя: ОСОБА_1