Справа № 344/7020/17
Провадження № 11-кп/779/354/2017
Категорія ч. 1 ст. 258-3 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.06.2017 року про повернення матеріалів з обвинувальним актом у кримінальному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України прокурору для усунення виявлених недоліків,

за участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор посилається на незаконність ухвали суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що територія, на якій ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, є населеним пунктом, розташованим на лінії зіткнення, досудове розслідування здійснювалось слідчим відділом управління СБУ в івано-Франківській області, процесуально керівництво забезпечував прокурор Івано-Франківської області, обвинувачений утримується в УВП №12 м. Івано-Франківськ, у зв`язку із вимогами ч. 1 ст. 34 КПК України щодо оперативності та ефективності розгляду, вказане кримінальне провадження направлено на розгляд до Івано-Франківського міського суду.

На думку апелянта, є неспроможним посилання суду на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України від 30.06.2017 року, якою залишено без задоволення клопотання прокурора щодо підтвердження правильності дій по направленню вказаного обвинувального акту до Івано-Франківського суду Івано-Франківської області, оскільки з тексту вказаної ухвали вбачається, що вирішення вказаного питання не входить в повноваження касаційного суду.

Апелянт також вважає безпідставними висновки суду щодо неповного викладення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення тощо. оскільки положеннями п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України не передбачено в цій стадії судового провадження випадків повернення обвинувального акту за вказаних судом обставин. На думку апелянта, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 містить усі відомості відповідно до вимог КПК України.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.06.2017 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000018 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, що підтримав доводи апеляційної скарги, думку захисника, яка просила залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову за таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції в повному обсязі не виконані.

Зі змісту резолютивної частини оскаржуваного рішення вбачається, що підставою повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків було те, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України.

На думку суду, в обвинувальному акті не повністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а в долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування не в повному обсязі зазначені всі процесуальні дії, проведені в ході досудового розслідування. Вказані недоліки, на думку суду першої інстанції, унеможливлюють призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Водночас, в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку, що дане провадження не підсудне Івано-Франківському міському суду.

Як зазначено в мотивувальній частині ухвали, суд першої інстанції дійшов висновку, що місцем вчинення кримінальних правопорушень є територія Луганської області, а ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.06.2017 року клопотання прокурора прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_8 до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області залишено без задоволення, тому дане провадження не підсудне Івано-Франківському міському суду.

Далі, суд першої інстанції вказує, що невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України полягає у тому, що в ньому не повністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а в долученому до нього реєстрі матеріалів досудового розслідування не в повному обсязі зазначені всі процесуальні дії, проведені в ході досудового розслідування.

За вказаних вище обставин, суд першої інстанції, керуючись вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується та вважає його передчасним, та таким, що не ґрунтується на вимогах п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Відповідно до ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Як вбачається з обвинувального акту, місцем закінчення досудового розслідування є м. Івано-Франківськ.

Місцем скоєння кримінального правопорушення є Луганська область України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) від 13.06.2017 року залишено без задоволення клопотання прокурора прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_8 до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (а.п. 56).

Колегія суддів вважає, що ВССУ не визначив підсудність вказаного кримінального провадження за Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, оскільки ним було відмовлено в задоволенні такого клопотання прокурора.

Твердження прокурора про наявність в тексті вказаної ухвали висновку суду про те, що прокуратура Івано-Франківської області, відповідно до вимог ст. 291 КПК України направила обвинувальний акт до Івано-Франківського міського суду, та про те, що зі змісту клопотання вбачається, що прокурор фактично просить суд касаційної інстанції підтвердити правильність його дій про направлення кримінального провадження до Івано-Франківського міського суду, що не відноситься до компетенції ВССУ з огляду на зазначені положення КПК України, свідчить про правильність його дій по направленню обвинувального акту саме до Івано-Франківського міського суду, на думку колегії суддів, є неспроможним та таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

Стаття 291 КПК України містить вимоги до обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування.

ВССУ, відповідно до вимог КПК України лише констатував сам факт наявності обвинувального акту.

Системний аналіз норм КПК України дозволяє колегії суддів дійти висновку про те, що перевірку відповідності обвинувального акту вимогам закону має право здійснювати лише компетентний суд, який має право прийняти його до провадження, як суд першої інстанції та розглянути кримінальне провадження по суті.

Одночасно ВССУ в своїй ухвалі вказав, «як вбачається зі змісту клопотання, прокурор фактично просить суд касаційної інстанції підтвердити правильність його дій про направлення кримінального провадження до івано-Франківського міського суду, що не відноситься до компетенції ВССУ з огляду на зазначені положення КПК України.

Вказаний висновок підтверджує невідповідність клопотання прокурора вимогам закону а саме ч. 3 ст. 34 КПК України.

Аналогічно, системне тлумачення норм КПК дозволяє колегії суддів дійти висновку про те, що прокурор, відповідно до вимог ст. 32 КПК України повинен був направити обвинувальний акт до відповідного компетентного місцевого суду Луганської області, і тільки після того мав право звернутися до ВССУ з клопотанням про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого відповідно до ч. 3 ст. 34 КПК України з наведенням відповідного обґрунтування.

Висновок прокурора про те, що відповідно до вимог закону обвинувальний акт підлягає розгляду саме в Івано-Франківському міському суді, оскільки досудове розслідування було завершено в м. Івано-Франківську, є таким що не ґрунтується на нормах КПК України.

Статтею 34 КПК України передбачено порядок направлення кримінального провадження з одного суду до іншого.

Абзацом 6 ч. 1 статті 34 в редакції Закону № 1689-VII від 07.10.2014 року встановлено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).

Відповідно до ч. 3 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Прокурор не є тією процесуальною особою, яка має повноваження для прийняття рішення щодо зміни підсудності та передачу провадження до іншого суду, а ніж визначеного загальним порядком передбаченим КПК України.

Питання щодо передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду є виключно прерогативою суду апеляційної або касаційної інстанції. В той час, як прокурор є лише тією особою, яка відповідно до вказаних вище норм закону, має право звернутись до компетентного суду з відвідним клопотанням.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що вказане кримінальне провадження не підлягає до розгляду в Івано-Франківському міському суді, за виключенням зміни підсудності компетентним судом.

Так, розгляд кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні завершується прийняттям одного з передбачених ч. 3 ст. 314 КПК рішень, зокрема як поверненням обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, так й направленням обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

В той же час, якщо подане до суду кримінальне провадження надійшло з порушенням правил визначення територіальної підсудності, суд направляє обвинувальний акт до відповідного суду, згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 34 КПК для вирішення підсудності. В такому разі розгляд справи в цьому суді припиняється.

А у разі, якщо в обвинувальному акті та доданих до нього документах будуть виявлені недоліки, без усунення яких кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду, суд повертає надіслані йому документи прокурору для виправлення їх змісту та форми згідно з вимогами закону.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суддя зазначає дві підстави, що унеможливлюють призначення кримінального провадження до судового розгляду, зокрема: 1) дане провадження не підсудне Івано-Франківському міському суду; 2) невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.

На думку колегії суддів, вказані підстави повернення є взаємовиключними, оскільки рішення щодо відповідності обвинувального акту вимогам КПК України має право вирішувати компетентний суд, який має право розглядати дане кримінальне провадження по суті.

Підсудність - це сукупність юридично значимих ознак кримінального провадження (кримінальної справи), на підставі яких кримінальний процесуальний закон визначає суд і склад цього суду, які правомочні здійснювати судовий розгляд. її призначення полягає у правильному розподілі кримінальних проваджень як між судами різних ланок (першої, апеляційної, касаційної інстанцій) судової системи, так і між судами однієї ланки.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, суд першої інстанції в першу чергу повинен був визначити, чи підсудне йому кримінальне провадження з огляду на чіткі правила встановлення територіальної підсудності, за приписом ч. 1 ст. 32 КПК України, а у разі підсудності приймати інші рішення, відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, зокрема щодо відповідності обвинувального акту вимогам закону.

Між тим, в порушення вказаних вище вимог, суд першої інстанції повернув матеріали з обвинувальним актом прокурору, який склав обвинувальний акт, для усунення недоліків.

Оскільки суд дійшов висновку, що вказане провадження не підсудне Івано-Франківському міському суду, то згідно з вимогами п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суду першої інстанції необхідно було прийняти рішення про направлення кримінального провадження до компетентного суду для визначення підсудності.

Крім того, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд. Однак, ухвала суду взагалі не містить зазначення того, яким чином допущені прокурором порушення вимог процесуального закону перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Разом з тим, резолютивна частина ухвали суду містить лише посилання виключно на повернення матеріалів кримінального провадження для усунення виявлених недоліків обвинувального акту, в той час, як жодних висновків в частині порушення правил підсудності судом не викладено, що не узгоджується з його висновкам з цього приводу, зазначених в її мотивувальній частині.

Кожна з цих частин містить певне коло питань, але це частини єдиного процесуального рішення, в якому кожна попередня частина цього рішення обумовлює наступну.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, мотивувальна частина ухвали суду першої інстанції не відповідає її резолютивній частині, та протирічить вимогам ст. 372 КПК України.

Безпідставне повернення обвинувального акту призводить до порушення судом першої інстанції вимог ст. 28 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків судового розгляду.

За таких обставин, висновки суду про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України є помилковими, а прийняте судом першої інстанції рішення про повернення прокурору обвинувального акта в порядку, передбаченому п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, безпідставним.

Також при прийнятті рішення, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 34 суб`єктом звернення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з поданням про визначення підсудності в межах юрисдикції різних апеляційних судів є суд апеляційної інстанції або сторони чи потерпілі.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення, відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, яким направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у зв`язку із встановленням не підсудності Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області кримінального провадження №0000018 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 34, 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.06.2017 року про повернення матеріалів з обвинувальним актом у кримінальному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України прокурору для усунення виявлених недоліків, - скасувати.

Звернутись до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з поданням про направлення матеріалів кримінального провадження №0000018 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України, до іншого суду.

Копію ухвали надати голові Апеляційного суду Івано-Франківської області для внесення відповідного подання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3