Справа № 397/119/17
н/п : 1-кп/397/70/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.05.2017 року Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в сел. Олександрівка Кіровоградської області в залі судових засідань Олександрівського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження кримінальне провадження №0000040 (судове провадження №397/119/17 н/п 1-кп/397/70/17) по обвинуваченню ОСОБА_3 , 1977 року народження, місяця вересня числа 03, уродженця та проживаючого АДРЕСА_1 , зареєстрвоаного с. Івангород Олександрівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта - середня, одруженого, на утриманні має 1 неповнолітню дитину, працюючого машиністом насосних установок в КП "Оберіг", раніше судимого:

- 21.01.1997 року військовим судом Ужгородського гарнізону за ст.240, п. "в", 34 КК України до 3 років тримання в дисциплінарному батальйоні;

- 19.03.1999 року Тернопільським районним судом за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.1 ст.145, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 07.03.2001 року Борщевським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.183 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 26.02.2010 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 роки;

- 01.07.2010 року -тим же судом- за ч.1 ст.122 КК України до 2 років обмеження волі;

- 22.09.2010 року тим же судом- за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. В силу вимог ч.4 ст.70, ст.71 КК України по сукупності злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, до відбуття призначено 5 років позбавлення волі;

-25.01.2017 року тим же судом- за ч.1 ст. 122 , ст. 75 КК України до 2 років обмеження волі з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки, в скоєнні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.185 КК України,-

-за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за скоєння кримінальних правопорушень, відповідальність за які пердбачено ст. 185 КК України, тобто повторно, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи ранішке судимим за вчинення кримінальних правопорушення, відповідальність за які передбачені ст.185 КК України, 07 січня 2017 року близько 18 години 30 хвилин, вживши спільно з ОСОБА_6 спирні напої, вирішили піти до потерпілого ОСОБА_7 по горілку. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшовши в домоволодіння потерпілого ОСОБА_7 , яке розташроване по АДРЕСА_2 , у обвинуваченого ОСОБА_3 виник умисел на заволодіння чужим майном, і він, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, так як ОСОБА_6 пішов до будинку розмовляти з ОСОБА_7 , повторно, умисно, з корисливих спонукань, маючи вільний доступ, таємно викрав з двору секцію металевого паркану, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 420 грн. 00 коп.. Викраденим він розпорядився на власний розсуд.

Тим самим обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке предбачено ч.2 ст. 185 КК України.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Зі згоди учасників судового провадження, згідно ч.3 ст. 349 КПК України, не досліджуючи докази, щодо обставин, які ніким не оспорюються, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст. 185 КК України - доведена.

Суд також вважає, що злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_3 органами досудового слідства вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України, так як він 07 січня 2017 року, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, з користливих спонукань з двору домоволодіння потерпілого ОСОБА_7 викрав майно останнього, завдавши тим самим йому матеріальну шкоду на суму 420 грн. 00 коп..

Обвинувачений ОСОБА_3 , допитаний під час судового розгляду, вину в скоєнні крадіжки секції металевого паркану у потерпілого ОСОБА_7 визнав повністю, суду пояснив, що на різдв`яні свята в 2017 році він вживав спиртні напої з ОСОБА_6 . У них закінчилися спиртні напої і вони вирішили піти по горілку до потерпілого. Прийшовши у двір потерпілого, ОСОБА_8 пішов до будинку поговорити з ОСОБА_7 . А він, побачивши у дворі секцію металевого паркану, вирішив його викрасти. В скоєнному він розкаюється, паркан ним повернуто потерпілому. Також обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що він дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні ним кримінального правопорушення, відповідальність за яке пердбачено ч.2 ст. 185 КК України, знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості скоєнного; обставини справи; особистість обвинуваченого; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно ст. 12 КК України, ним скоєно злочин середньої тяжкості.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є його щире каяття та повне визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом - не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 є повнолітнім (а.к.п.58), раніше неодноразово судимий (а.к.п. 60, 61, 66-67, 74-75, 76, 77, 78-79), на диспансерному обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (а.к.п.62), за місцем проживання компрометуючими матеріалами селищна рада не володіє (а.к.п.63), за місцем роботи характеризується задовільно (а.к.п. 65), відносно нього встановлювався адміністративний нагляд (а.к.п. 68-69, 70), притягувався до адміністративної відповідальності (а.к.п. 71-72). Перебував на обліку Олександрівського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції з 21.06.2010 року. 09.12.2010 року ОСОБА_3 знятий з обліку інспекції у зв`язку з вчинення повторного злочину, на підставі вироку Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 22.09.2010 року за ч.3 ст.185 КК України, згідно якого засуджений на 5 років позбавлення волі (а.к.п. 73).

Крім того обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2017 року за ч.1 ст.122, ст.75 КК України до 2 років обмеження волі з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 роки.

По даному кримінальному правопорушенню обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення 07 січня 2017 року. Тобто по даному кримінальному провадженню ним скоєно кримінальне правопорушення до винесення вищевказаного вироку. Тому, при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , необхідно застосувати вимоги ч.4 ст. 70 КК України, та призначити йому, шляхом поглинення менш сувогоро покарання більш суворим та остаточно покарання за сукупністю злочинів, оскільки даний злочин ним скоєно 07 січня 2017 року, тобто до постановлення 21 січня 2017 року попереднього вироку.

Досудовою доповіддю відносно ОСОБА_3 підтверджується, що результати оцінки ОСОБА_3 показали дуже високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, оскільки за результатами оцінки більшість факторів є криміногенними. Ризик небезпеки для суспільства у чому числі для окремих осіб оцінено, як середній ризик. Правопорушник є потенційно небезпечним, але можливо і не буде скоювати правопорушення. При цьому варто ураховувати, що ризик зростає за умови зміни обставин, таких як, втрата житла, розрив відносин з близькими родичами, зловживання алкоголем, спілкування з особами антисоціальної поведінки, підтримання криміногенних зв`язків, а отже існує ймовірність скоєння повторного кримінального правопорушення (а.с.п. 28-30).

Суд вважає, що, хоча ОСОБА_3 є особою раніше судимою і існує ймовірність скоєння ним повторного кримінального правопорушенн, однак, враховуючи те, що він щиро розкаявся в скоєнному, від вчиненого не настало будь-яких тяжких наслідків, шкода потерпілому відшкодована, він має постійне мсце проживання та роботу, тому для виправлення та перевиховання його необхідним та достатнім може бути покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Суд вважає за необхідним, згідно ст. 100 КПК України, вирішити долю речових доказів , а саме 1 секцію металевого паркану, передану на зберігання потерпілому ОСОБА_7 (а.к.п. 32) залишити в користуванні останнього.

Потерпілим ОСОБА_7 під час досудового розслідування та під час судового розгляду кримінального провадження цивільний позов про відшкодування шкоди до обвинуваченого не пред`являвся.

Керуючись ст.369, ст. 370, ст. 371,ст. 373, ст. 374 КПК України суд -,

у х в а л и в в и р о к :
Визнати винними ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 за ч.2 ст. 185 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

Згідно ч.4 ст. 70 КК України , з урахуванням вироку Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 25 січня 2017 року, шляхом поглинення менш сувогоро покарання більш суворим, остаточно призначити йому покарання, за сукупністю злочинів, у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк три роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, під час наглядової пробації, зобов`язати ОСОБА_3 повідомляти уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, навчання чи роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Строк відбуття міри покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку.

Речові докази: 1 секцію металевого паркану, який передано під розписку на зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити в користуванні останньої.

В ході досудового та судового провадження заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя(підпис)
КОПІЯ ВІРНА:

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_9