АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/3219/16-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/722/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.187,ч.2 ст.186, ч.1 ст.125 КК України

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області на вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13 грудня 2016 року, стосовно ОСОБА_8 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13 грудня 2016 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Харкова, не одружений, не працюючий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий:

29.09.1994 року вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч. 2 ст.142, ч.2 ст.140, ч.3 ст.141, 42 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

20.05.2002 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.186, ч.2 ст.153,70,71 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений 02.07.2008 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяці і 24 дні ;

22.06.2009 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.122, 71 КК України на строк 1 рік 4 місяця позбавлення волі;

19.10.2009 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова з врахуванням ухвали Верховного Суду України від 22.02.2011р. за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186,71 КК України до 5 років і 4 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 08.08.2014 року на підставі постанови Балаклійського районного суду м.Харкова від 31.07.2014 року на невідбутий строк 2 місяці 22 дні,

визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 186, ч.1 ст. 187 КК України з призначенням покарання:
- за ч.1 ст. 187 КК України у виді 3 років позбавлення волі,
- за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі,
- за ч.1 ст.125 КК України у виді 200 годин громадських робіт.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_8 визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
За цивільним позовом з ОСОБА_8 стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_9 600 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Як встановив суд, 23 грудня 2015 року, приблизно о 08 год. 00 хв., ОСОБА_8 , знаходячись біля супермаркету «АТБ», який розташований за адресою: м.Харків, пр-т Перемоги, 61, м.Харків, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_9 , яка стояла біля банкомату «ПриватБанк», що знаходиться біля входу в супермаркет «АТБ» і знімала грошові кошти: декілька купюр номіналом по 200 гривень, які в подальшому поклала в кишеню куртки, в результаті чого у нього виник умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка завдала нападу або погрозою застосування такого насильства. Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, прослідкувавши за ОСОБА_9 , яка направилась в під`їзд будинку АДРЕСА_2 , піднімаючись за нею по сходам між 1 та 2 поверхом одразу схопив її за куртку і зі своєї куртки дістав предмет схожий на ніж невеликого розміру з білою пластмасовою рукояткою та прислонив його до горла, з метою подавлення волі потерпілої ОСОБА_9 , заліз рукою в кишеню куртки і почав шукати грошові кошти. Потерпіла ОСОБА_9 , переживаючи за своє життя та здоров`я, дістала грошові кошти в сумі 600 гривень, номіналом по 200 гривень кожна купюра, і кинула грошові кошти та пластикову картку «Ощадбанк» на підлогу, ОСОБА_8 , штовхнувши потерпілу ОСОБА_9 , підняв з підлоги грошові кошти в сумі 600 гривень і поклав в кишеню куртки, після чого місце вчинення кримінального правопорушення покинув, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Окрім того, 13 квітня 2016 року, приблизно о 10 год. 50 хв., ОСОБА_8 , спільно з невстановленим в ході досудового слідства чоловіком, одягнувши робочий одяг, рукавиці та закриті шапки з прорізями для очей, прибули на територію домоволодіння АДРЕСА_3 та підійшли до квартири АДРЕСА_4 , де мешкає раніше знайома ОСОБА_8 - Абу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на стук відчинила вхідні двері квартири. ОСОБА_8 спільно з невстановленим в ході досудового розслідування чоловіком намагались зайти до квартири, але ОСОБА_11 почала чинити опір та, з силою штовхнувши вхідні двері квартири, вибігла на вулицю. В цей час невстановлений в ході слідства чоловік втік, а ОСОБА_8 , маючи умисел на спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, догнавши останню, схватив її за руки та потягнув у квартиру. Абу ОСОБА_10 почала чинити опір, на що ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, повалив її на землю, намагався руками одягнути їй на голову капюшон одітого на ній халату, хватав за руки та по землі тягнув у квартиру, Абу ОСОБА_10 , пручаючись, вкусила ОСОБА_8 за палець правої руки та зірвала з нього шапку, після чого ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що ОСОБА_11 його впізнала, припинив утримувати останню за руки та тягти її у квартиру. У результаті дій ОСОБА_8 . Абу ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, правій руці та ногах, саден на обличчі, тулубі та ногах, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Також, 06.05.2016 року, біля 14 год. 00 хв., ОСОБА_8 , маючи злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись біля буд. № 148 по вул. Полтавський Шлях у м. Харкові підійшов до раніше незнайомої йому ОСОБА_12 та завів з нею розмову, запропонувавши пройтись по вулиці, на що остання погодилась. Коли вони підходили до дому № 61 по вул. Соціалістичній в м. Харкові, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_12 зайти в під`їзд № 1 вищевказаного будинку, так як почався дощ. ОСОБА_12 разом з ОСОБА_8 зайшли в вищевказаний під`їзд та за допомогою ліфту піднялись на 16 поверх, де покурили та знов зайшли до ліфту для того, щоб спуститися на 1 поверх вищевказаного будинку. Коли двері ліфту зачинились, та він почав спускатися донизу, ОСОБА_8 , із корисних мотивів, нажавши на кнопку «Стоп» в ліфті, після зупинки ліфту, сказав ОСОБА_12 , щоб остання віддавала йому усі цінні речі, котрі знаходяться при ній. ОСОБА_12 зняла з себе ланцюжок, на котрому був кулон у вигляді підкови з недорогоцінного металу (біжутерія) і матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_12 не мають. Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, сказав ОСОБА_12 , щоб та діставала з сумки, котра знаходилась при ній, цінні речі. ОСОБА_12 дістала з сумки мобільний телефон HTC Desize 300 Black, вартість котрого становить 1232грн. Після чого ОСОБА_8 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Окрім того, 28.05.2016 року, приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_5 , побачив раніше не знайому йому потерпілу ОСОБА_13 , яка йшла по провулку, та у нього виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи відкрито для потерпілої та очевидців, несподівано для потерпілої, взявся спереду за золотий ланцюжок, який висів на шиї потерпілої ОСОБА_13 , та приклавши зусилля, відкрито зірвав його з шиї ОСОБА_13 , тим самим відкрито заволодів останнім, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник. Вартість майна, відкрито викраденого ОСОБА_8 у потерпілої ОСОБА_13 золотого ланцюжка складає 1274 грн. 09 коп. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_13 було заподіяно матеріальних збитків на суму 1274 грн. 09 коп.

Також, 24.05.2016 року, приблизно о 02 год. 45 хв. ОСОБА_8 , знаходився біля буд. № 154 по вул. Полтавський Шлях в м. Харкові, де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_14 , котра заходила в під`їзд № 1 вищевказаного будинку. ОСОБА_8 , маючи злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна, зайшов за ОСОБА_14 в під`їзд, а потім в ліфт. Коли ліфт почав підійматися, ОСОБА_8 нажав на кнопку «Стоп», та, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, із корисних мотивів, штовхнув ОСОБА_14 своєю правою рукою у ліве плече, наказавши віддати йому гроші. ОСОБА_14 дістала з зовнішнього карману надітого на ній джинсового комбінезону грошові кошти у розмірі 40 грн., дві купюри номіналом по 20 грн. та віддала ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_8 , вихопив своєю рукою з руки ОСОБА_14 мобільний телефон Samsung Galaxy АСЕ 3, вартістю 683 грн. 00 коп. Після чого, ОСОБА_8 сказав ОСОБА_14 , що цього мало, та ОСОБА_15 дістала з рюкзака, котрий знаходився при ній, грошові кошти у розмірі 150 грн. Після чого, ОСОБА_8 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Не погодившись з рішенням районного суду, заступник прокурора Харківської області подав на нього апеляційну скаргу в якій просить вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13.12.2016 року скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Просить ухвалити стосовно ОСОБА_8 новий вирок, яким призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт строком на 200 годин; за ч.2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

за ч.1 ст. 187 КК України у виді 6 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за окремі злочини, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 7 років позбавлення волі.

В обґрунтування вимог вказує, що суд при призначені покарання не в повній мірі врахував дані, які характеризують особу обвинуваченого та характер вчинених ним дій, а саме те, що ОСОБА_8 неодноразово судимий за злочини, переважно проти власності, звільнившись з місць позбавлення волі продовжив свою злочину діяльність, скоївши розбійний напад, спричинення легких тілесних ушкоджень, а також 3 однорідних епізоди грабежів. При цьому всі злочини були вчиненні щодо жінок. Матеріальна шкода, спричинена злочинами, обвинуваченим не відшкодована.

Вважає, що виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства неможливе, його каяття є не щирим, а лише свідчить про бажання уникнути більш суворої міри покарання. Крім того, небажання працювати та вчинення злочинів проти власності, свідчить про те, що для ОСОБА_8 це є способом заробітку.

Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; з`ясувавши думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти її задоволення; допитавши обвинуваченого та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Сам ОСОБА_8 фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції не заперечує; наполягає, що щиро кається у скоєному; просить взяти до уваги часткове відшкодування завданої шкоди потерпілим; те що прокурор, який брав безпосередню участь в суді першої інстанції, вирок не оскаржив; поведінка обвинуваченого за час попереднього ув`язнення свідчить про становлення на шлях виправлення, в зв`язку з чим просить залишити вирок суду без змін.

Разом з цим при вивченні матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_8 неодноразово засуджувався за скоєння розбою, грабежів, злочинів проти здоров`я людини та злочинів проти статевої недоторканості. Двічі ОСОБА_8 звільнявся умовно-достроково. При цьому нові злочині вчиняв і в період умовно дострокового звільнення з місць позбавлення волі. Судом касаційної інстанції ОСОБА_8 було пом`якшено покарання за попереднім вироком. Але не зважаючи на це, ОСОБА_8 належних висновків для себе не зробив і через рік після звільнення з місць позбавлення волі знов вчинив ряд тяжких корисних зухвалих злочинів, потерпілими від яких були жінки. При цьому ОСОБА_16 працювати не бажає і скоєння злочинів для нього є джерелом матеріального забезпечення. Як зазначено у вироку, за місцем мешкання обвинувачений характеризується негативно. Зазначена поведінка обвинуваченого свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, колегія суддів вважає їх обґрунтованими. Так з урахуванням тяжкості та суспільної небезпеки скоєних злочинів, кількох непогашених судимостей, стійкої антисоціальної направленості особи обвинуваченого, наявності обставини яка обтяжує відповідальність у вигляді рецидиву злочину, самі по собі щире каяття обвинуваченого, часткове відшкодування шкоди та відсутність дисциплінарних стягнень за період попереднього ув`язнення, не є достатніми підставами для призначення йому мінімального покарання за три епізоди грабежів за ч.2 ст. 186 КК України та застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів

Таким чином суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 65 УК України і призначив ОСОБА_8 покарання яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим через м`якість.

Відповідно до ч.2 ст. 409 КПК України невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є підставою для скасування вироку суду першої інстанції .

Згідно ч.1 ст. 420 КПК України необхідність застосування більш суворого покарання є підставою для скасування апеляційним судом вироку суду першої інстанції та ухвалення свого вироку.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 , суд визнає щире каяття та з`явлення із зізнанням.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 , суд визнає рецидив злочинів.

Призначаючи покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, наведені вище дані про особу ОСОБА_8 , обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Враховуючи, що ОСОБА_8 вчинив декілька злочинів, покарання йому необхідно призначити з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання в межах санкції частини статті , яка передбачає більш суворе покарання.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 414, 420, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2016 року у відношенні ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст. 125, ч.2 186, ч.1 ст. 187 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 187 КК України у виді 5 років позбавлення волі,

- за ч.2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі,

- за ч.1 ст.125 КК України у виді 200 годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 6 ( шести) років позбавлення волі.

Строк покарання обраховувати з 28 травня 2016 року, тобто з часу фактичного затримання ОСОБА_8 .

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання, призначеного вироком, строк попереднього ув`язнення з 28 травня 2016 року до 19 травня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді-