Кримінальне провадження №629/255/17
Номер провадження 1-кп/629/157/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області в м.Лозова Харківської області, кримінальне провадження №0003267 від 15.12.2016 року, яке надійшло з Лозівської місцевої прокуратури Харківської області 30.01.2017 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Полтавське, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, -

встановив:

14.12.2016 року, приблизно о 19-30 год., ОСОБА_6 , знаходячись на вул.Проїзд Миру в смт.Панютине Лозівського району Харківської області, достовірно знаючи, що в цей час по вказаній вулиці буде повертатися додому із роботи його дружина ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, безпідставно схопив ОСОБА_4 за волосся та завалив на землю, після чого великими пальцями рук почав давити їй на очі, роздирати рота та тягати по снігу за волосся, в результаті чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді ділянок гніздового прорідження волосся в області лобу зліва та в тім`яній області з права; садна на спинці носа посередині, на правому скаті та правому крилі носа, на нижній повіці правого ока, на слизистій оболонці нижньої губи з права та зліва, які є легким тілесним ушкодженням.

Обвинувачений ОСОБА_6 винним себе не визнав, від дачі показань відмовився, мотивуючи це тим, що навіть не знає за що його судять.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні дала показання, що дійсно 14.12.2016 року вона приїхала з роботи, забрала дітей з секції з боротьби та пішли всі разом додому по вулиці, по дорозі донька їй повідомила, що телефонував їх батько ОСОБА_6 і казав, що дасть грошей. Вони пішли додому іншою дорогою, ніж той якою ходили раніше, по дорозі вона хотіла зайти до подруги, потім побачила як за ними біжить ОСОБА_6 , вона показала дітям, що он ваш батько і почала тікати від нього, а діти також побігли за нею, потім вона спіткнулася і впала, ОСОБА_6 наздогнав її, схопив за волосся через шапку, почав тріпати, давити пальцями на очі, виражатися в її бік нецензурною лайкою, діти почали захищати її обнявши собою і кричати щоб ОСОБА_6 її не чіпав. Також на ОСОБА_6 почали кричати перехожі люди, на що останній відповів, що це його дружина та через деякий проміжок часу пішов. Після цього вона зателефонувала ОСОБА_7 яка викликала працівників поліції. Коли приїхали працівники поліції, вона побачила, як до них підійшли батько ОСОБА_6 з дружиною, потім її оглянув експерт і зафіксував тілесні ушкодження які в неї були. В лікарні на лікуванні вона не перебувала. ОСОБА_6 телефонував дітям та казав, що саме він з їх матір`ю зробить. За час їх спільно проживання ОСОБА_6 ображав її і бив, після чого вона тікала від нього. Від дій і поведінки ОСОБА_6 у дітей порушена психіка, старшого сина ОСОБА_6 налаштував проти неї так, що останній з нею не спілкується, разом вони не проживають вже більше п`яти років. Вважає, що ОСОБА_6 побив її того дня за те, що вона пішла від нього, а він хотів щоб вона повернулася і допомагала йому по господарству.

Незважаючи, що обвинувачений ОСОБА_6 не визнав себе винним себе у вчиненні злочину передбаченого ст.125 ч.1 КК України, його вина повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, перевірених і досліджених судом:

- показаннями свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні, згідно яких, обвинувачений ОСОБА_6 є її племінником, раніше останній був нормальним чоловіком, а останнім часом дуже змінився в погану сторону, він постійно знущався над своєю дружиною ОСОБА_4 та їх дітьми, вона не один раз бачила, що потерпіла ходила у синцях та саднах, через деякий час обвинувачений покинув дружину і дітей та почав жити з іншою жінкою, яка потім народила йому дитину. Обвинувачений почав переслідувати ОСОБА_4 , не давав проходу і погрожував вбивством, після чого потерпіла декілька раз зверталася до правоохоронних органів, ОСОБА_4 ховалася від нього у рідних та знайомих. Вона телефонувала до племінника ОСОБА_6 , щоб поговорити з цього приводу, однак той нічого не слухав та лише спитав в неї «чи спокійно їй живеться?». Також обвинувачений казав, що взагалі вб`є потерпілу і йому нічого за це не буде. Їй дуже жалко ОСОБА_4 та дітей. Обвинувачений фактично створив нову сім`ю, однак досі не дає спокою потерпілій. 14.12.2016 року їй на мобільний зателефонувала потерпіла ОСОБА_4 і повідомила, що обвинувачений ОСОБА_6 її вбиває. Вона зателефонувала до поліції і братові, бо не змогла б вчасно прибути на місце, оскільки проживає далеко, на місці злочину було дуже багато крові, оскільки обвинувачений знущався над потерпілою і тягав її по землі;

- показаннями свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні, згідно яких, вона є дружиною батька обвинуваченого, обвинувачений знущається та б`є свою дружину ОСОБА_4 та їх спільних дітей, перестріває її на вулиці, ображає та погрожує вбивством. Коли обвинувачений та потерпіла жили разом, він бив її дуже сильно і залякував, їх діти дуже бояться свого батька - ОСОБА_6 14.12.2016 року вона проводжала сестру зі свого подвір`я і в цей час почула дитячі крики та підійшла до двору. Потім їй на мобільний зателефонувала ОСОБА_7 яка повідомила, що ОСОБА_6 недалеко від її будинку вбиває свою дружину - ОСОБА_4 , тоді вона зайшла в будинок, позвала на допомогу свого чоловіка і вони разом пішли на місце злочину, де побачили, що там вже знаходяться працівники поліції. В той день перехожі люди бачили як ОСОБА_6 бив ОСОБА_4 та просили його зупинитися, зазначила, що обвинувачений почав погрожувати усім їх вбивством, щоб ніхто з них не давав свідчення в поліції проти нього;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.01.2017 року та фототаблицею до нього, за участю потерпілої ОСОБА_4 , понятих та експерта, згідно якого в приміщенні службового кабінету №35 Лозівського ВП ГУНП в Харківській області, ОСОБА_4 показала на манекені та розповіла як та при яких обставинах ОСОБА_6 наніс їй тілесні ушкодження (а.с.52-54,55,56,57,58);

- судово-медичною експертизою №522-ЛЗ/16 від 16.12.2016 року, згідно висновку якої на основі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_4 за фактом спричинення тілесних ушкоджень встановлено, що у неї мають місце ділянки гніздового прорідження волосся в області чола зліва і в тім`яній області з права, які утворилися в результаті їх вивихування; садна на спинці носа по середині, на правому скаті і правому крилі носа, на нижній повіці правого ока, на слизистій оболонці нижньої губи з права і зліва, які утворилися від дії тупих предметів не відобразивших в пошкодженнях своїх індивідуальних особливостей і якими могли бути і нігті пальців рук людини, можливо у строк і при обставинах зазначених в мотивувальній частині постанови і потерпілою. Малоймовірне утворення комплексу вищевказаних тілесних ушкоджень в результаті падіння з висоти зросту. За ступенем тяжкості - це легкі тілесні ушкодження, відповідно до пункту 2.3.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року (а.с.51);

- додатковою судово-медичною експертизою №31-ЛЗ/17 від 26.01.2017 року, згідно висновку якої, на підставі даних додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_4 по матеріалам справи за фактом нанесення тілесних ушкоджень з урахуванням даних наданого протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілої, показання надані потерпілою в ході проведення слідчого експерименту в цілому не протирічать об`єктивним судово-медичним даним в частині способу спричинення та механізму утворення у останньої тілесних ушкоджень (а.с.92).

До стверджень обвинуваченого ОСОБА_6 , що останній не знає за що його судять, а тому не визнає себе винним та доводів захисника, щодо відсутності доказів вини її підзахисного, суд ставиться критично і не бере їх до уваги, оскільки вони суперечать сукупності зібраних по справі доказів, а враховуючи час, спосіб і місце нанесення тілесних ушкоджень, суд розцінює версію обвинуваченого про непричетність до нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, як надуману з метою уникнути відповідальності за вчинене. Перевірені в судовому засіданні докази в повному обсязі ствердження обвинуваченого спростовують і підтверджують наявність умислу у ОСОБА_6 на спричинення потерпілій всіх перелічених в обвинувальному акті тілесних ушкоджень.

Доводи захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 спростовуються сукупністю досліджених по справі доказів, зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_4 як під час проведення слідчого експерименту 24.01.2017 року так і наданими у судовому засіданні, показаннями свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_7 наданими у судовому засіданні, висновками судово-медичних експертиз №522-ЛЗ/16 від 16.12.2016 року, №31-ЛЗ/17 від 26.01.2017 року та іншими. Ставити під сумнів показання потерпілої, свідків та висновки експертів у суду не має ніяких підстав, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, визнає їх достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам у справі, узгоджуються між собою, взаємно доповнюючи один одного, здобуті слідством з дотриманням порядку, встановленого кримінально-процесуальним законодавством і сумнівів в їх достовірності не викликають, а тому з урахуванням їх, на підставі аналізу цих доказів суд приходить до висновку про те, що винність підсудного ОСОБА_6 в вчиненні інкримінованого йому злочину доведена і дає підстави для винесення обвинувального вироку відносно останнього.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена, його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Суд вважає, що спосіб вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 , ступінь здійснення злочинного наміру, послідовність дій обвинуваченого та сукупність усіх обставин, що характеризують вчинене ОСОБА_6 , свідчать про спрямованість умислу ОСОБА_6 на заподіяння потерпілій легких тілесних ушкоджень. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_6 суд враховує: ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, що відповідно до ч.2 ст.12 КК України, він вчинив злочин невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Дослідженням даних про особу підсудного ОСОБА_6 встановлено, що він раніше не судимий, але 29.07.2013 року був засуджений Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.ст.125 ч.1,128 КК України, судимість знята і погашена в установленому законом порядку, офіційно одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично проживає в цивільному шлюбі з іншою жінкою, від шлюбу з якого має малолітню дитину, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, але потребує огляду лікаря-нарколога, за місцем проживання характеризується посередньо (а.с.79-80,81,82,83,84,85,86,87,89-91).

Відповідно до ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_6 , судом не становлено.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_6 , судом не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, відсутністю обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, даних про особу підсудного і його відношення до вчиненого, обставин вчинення злочину, з врахуванням принципу справедливості, суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування до підсудного ст.ст.69,69-1,75 КК України, суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.370,371,373,374 КПК України, суд, -

ухвалив:
Визнати ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.125 ч.1 КК України та призначити покарання у вигляді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирати.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1