АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/903/17 Справа № 206/3693/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

заявника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2017 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 14 липня 2017 року було задоволене клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 , та накладено арешт у вигляді заборони розпорядження та користування майном, а саме : автомобілем «Opel» моделі «Omega 2.0» д/н НОМЕР_1 , червоного кольору, номер шасі НОМЕР_2 ; свідоцтвом про реєстрацію транспортного НОМЕР_3 на автомобіль марки «Opel» моделі «Omega 2.0» д/н НОМЕР_1 ; ключами від автомобіля марки «Opel» моделі «Omega 2.0» д/н НОМЕР_1 , якими на момент вилучення володів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що, автомобіль є доказом злочину, фактично має на собі сліди можливого втручання, а тому існує ризик його приховування, пошкодження, втрати, знищення або відчуження, а тому, враховуючи той факт, що автомобіль «Opel» моделі «Omega 2.0» д/н НОМЕР_1 , червоного кольору, номер шасі НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного НОМЕР_3 га автомобіль марки «Opel» моделі «Omega 2.0» д/н НОМЕР_1 ; ключі від автомобіля марки «Opel» моделі «Omega 2.0» д/н НОМЕР_1 , якими на момент вилучення володів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має доказове значення у кримінальному провадженні, слідчий суддя з метою збереження речових доказів, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене майно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2017 року та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та постановлена з порушенням норм кримінального процесуального законодавства. Вказує, що в матеріалах кримінального провадження не міститься жодного документа, що підтверджує визнання транспортного засобу речовим доказом; застосування такого запобіжного заходу як арешт майна в даному випадку є необґрунтованим та таким, що суперечить приписам ст.. 171 КПК України; будь-які дані щодо наявності підозри в тому, що схожий транспортний засіб є в розшуку, відсутні; вилучення транспортного засобу вже завдає ОСОБА_6 дискомфорт та незручності, так як він необхідний як для роботи, так і для використання в особистих потребах при наявних частих відрядженнях, а подальша відсутність транспортного засобу завдасть значної шкоди. Також звертає увагу на те, що ОСОБА_6 добровільно надав для огляду співробітникам поліції транспортний засіб. При цьому йому навіть не було вручено жодного документа про здійснений огляд та вилучення автомобіля, а саме примірник протоколу огляду та вилучення, хоча останній будь-яких перешкод співробітникам поліції не чинив, добровільно доставив транспортний засіб до Самарського РОВД, готовий співпрацювати з органом дізнання та не ухиляється від проведення слідчих дій, так як виключає підстави для наявності будь-якої підробки номерів даного транспортного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, думку ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляцію та просив її задовольнити, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів випливає, що об`єктивна сторона розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, полягає у тому, що 12.07.2017 року до чергової частини Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт від молодшого інспектора ВЗС ГУНП в Дніпропетровській області, про те, що в ході несення служби на вул. Курсантській, Самарського району в м. Дніпро за порушення правил дорожнього руху був зупинений автомобіль марки "Opel» моделі «Omega 2.0» д/н НОМЕР_1 , червоного кольору, номер шасі НОМЕР_2 з ознаками механічного втручання у номери кузова.

По вказаному факту 12.07.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000937 внесено відомості за ст. 290 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що 12.07.2017 року молодшим інспектором ВЗС ГУНП в Дніпропетровській областіна вул. Курсантській Самарського району в м. Дніпро був зупинений автомобіль марки "Opel» моделі «Omega 2.0» д/н НОМЕР_1 , червоного кольору, номер шасі НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки вищевказаного автомобілю було встановлено, що на ділянці, де нанесені номери кузова маються сліди зварювання та сліди обрізу метала, що не відповідає вимогам заводу виробника.

Згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , власником автомобіля марки "Opel» моделі «Omega 2.0» д/н НОМЕР_1 , являється ОСОБА_9 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

12.07.2017 року в ході огляду вказаного автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу було вилучено автомобіль марки "Opel» моделі «Omega 2.0» д/н НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля.

Постановою слідчого від 12 липня 2017 року вищезазначене майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000937.

З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а отже арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Що стосується посилань апелянта на недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, то вони його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.

З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2017 року про арешт майна - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4