Справа № 738/529/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/700/2017
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою засудженому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Обґрунтовуючи своє рішення, місцевий суд зазначив, що ОСОБА_8 не довів своє виправлення за весь період строку відбування покарання, він не готовий до самокерованої право слухняної поведінки в суспільстві за межами установи.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та задовольнити вимоги його клопотання по суті. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що накладені на нього дисциплінарні стягнення є погашеними, під час відбування покарання в Менській виправній колонії № 91 він був працевлаштований і за добросовісну роботу має заохочення, характеризується з позитивної сторони. Зазначає, що суд не взяв до уваги знаходження на його утриманні неповнолітньої дитини - інваліда ІІІ групи.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника адвоката ОСОБА_7 щодо необхідності задоволення скарги його підзахисного, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу засудженого безпідставною, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 28 вересня 2015 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. Згідно ухвали апеляційного суду Луганської області від 14.01.2016 року вирок Лисичанського міського суду від 28 вересня 2015 року залишений без змін.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 07 червня 2016 року ОСОБА_8 зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі час попереднього ув`язнення з 31 липня 2014 року по 13 січня 2016 року (1 рік 5 місяців 13 днів) включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.81 КК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і відбув певну частину покарання. Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції при розгляді клопотання дотримався даних вимог закону, належним чином дослідив наявність необхідних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого

та обґрунтував свою відмову у задоволенні клопотання переконливими доводами.

Зокрема, судом вірно враховано про наявність у засудженого двох стягнень за порушення встановленого порядку тримання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд, проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, дійшов вірного висновку про те, що матеріали провадження в своїй сукупності не свідчать про виправлення засудженого, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

З врахуванням того, що поведінка засудженого враховується за ввесь період відбування ним покарання, а не тільки за останній час, тому твердження про те, що до нього повинно бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, не заслуговують на увагу. Дані про наявність одного заохочення та його, ОСОБА_8 , працевлаштованість мають важливе значення, про те ці обставини не мають виключного значення при прийняті рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення, перевиховання та не готовий до самокерованої право слухняної поведінки за межами установи і у відповідності до вимог законодавства відмовив останньому в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4