Справа №№ 148/1403/16-к
В И Р О К
Іменем України

22 грудня 2016 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

представника служби у справах дітей ОСОБА_8

представника поліції ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр. України, уродженця м. Вінниця, жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, студента ВПУ № 14 смт. Вороновиця, проживає в громадському шлюбі, на утриманні одна малолітня дитина, судимий 15.02.2016 Вінницьким міським судом по ст. ст. 186 ч 1, 309 ч.1, 70, 75, 104 КК України до 3 років позбавлення волі з встановленням іспитового строку на 2 роки, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
29.12.2015, близько 2:00 год. громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 з метою крадіжки чужого майна прийшов на територію домогосподарства, яке розташоване в АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_4 , де шляхом зняття шибки з віконної рами відчинив вікно та проник в приміщення будинку, з якого умисно, таємно викрав газову колонку марки «BOSCH W 10-2 Р», вартість якої відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 721 від 17.06.2016 року становить 1407,60 гривень, газову плиту марки «Вогник», вартість якої відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 721 від 17.06.2016 року становить 331 гривню, килима, вартість якого відповідно довідки вартості становить 1500 гривень та двох люстер, вартість яких відповідно до довідки вартості становить 420 гривень за кожну, після чого покинув приміщення будинку та викраденим розпорядився на власний розсуд, а саме частину викраденого майна продав, а частину переніс до свого домогосподарства, де в подальшому зберігав.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріального збитку на загальну суму 4078,60 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину передбаченого ст. 185 ч.3 КК України визнав повністю і суду показав, що він дійсно 29.12.2015, близько 2:00 год. Проник в будинок потерпілої і викрав звідти всі речі, які зазначенні в обвинувальному акті. Частину речей він повернув, а за ті які продав, зобов`язується повернути потерпілій кошти в повному обсязі. Вину свою визнає, щиро кається і просить суд не позбавляти волі, а надати шанс на виправлення, так як в нього малолітня дитина.

Крім повного і беззастережного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_6 також підтверджується показами потерпілого ОСОБА_4 , яка суду пояснила, що крадіжку у власному будинку вона виявила 29.12.2015, про що повідомила в поліцію. Під час досудового слідства вона дізналась, що крадіжку вчинив ОСОБА_6 . Останній пообіцяв їй, що повністю відшкодує всі завданні збитки, тому вона просить суд не позбавляти останнього волі.

У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги позицію учасників судового розгляду, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого, оголошенням висновків експертиз та характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів справи.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого являється крадіжка вчинена з проникненням у житло в судовому засіданні доведена в повному обсязі і його дії слід кваліфікувати за ст. 185 ч.3 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку скоєного злочину, особу обвинуваченого, а також обсяг і характер вчиненого кримінального правопорушення.

До обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого суд відносить щире каяття в скоєному злочині, вчинення злочину неповнолітніми, часткове відшкодування завданих збитків, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обтяжуючих вину обставин в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що достатньою мірою покарання з метою виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів, буде призначення покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції визначеної ст. 185 ч.3 КК України.

Разом з тим, суд враховує і ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив інкримінуємий йому злочин до постановлення вироку Вінницького міського суду від 15.02.2016, яким останнього засуджено за вчинення злочинів передбачених ст. ст. 186 ч 1, 309 ч.1, 70, 75, 104 КК України до 3 років позбавлення волі з встановленням іспитового строку на 2 роки. Тому остаточне покарання ОСОБА_10 необхідно призначити на підставі ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги позицію державного обвинувача, потерпілої, інших учасників судового розгляду, суспільну небезпечність вчиненого злочину, обсяг заподіяної шкоди, особу обвинуваченого, який щиро покаявся у вчиненому злочині, характер та ступінь вини, а також те, що обвинувачений запевнив суд, що став на шлях виправлення, встановленні в судовому засіданні ряд пом`якшуючих вину обставин, які в сукупності з іншими даними дають суду підстави вважати, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, суд приходить до висновку про можливе застосувати відносно ОСОБА_6 ст. ст. 75, 104 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Дана позиція узгоджується з роз`яснення викладеними в ч. 1 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Приймаючи до уваги ті обставини, що в судовому засіданні, стороною обвинувачення не виносилось питання про застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд вважає, що підстав для його обрання до набрання вироком законної сили не має.

Питання речових доказів суд вирішив відповідно до ст. 100 КПК України.

З обвинуваченого ОСОБА_6 підлягають стягненню в дохід держави судові витрати понесенні на залученні експерта в сумі 351,84 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 70, 75, 104, 185 КК України, ст. ст. 369-374, 377 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.3 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Відповідно до вимог ст. ст. 70 ч.4, 72 КК України, з врахуванням вироку Вінницького міського суду від 15.02.2016, остаточне покарання ОСОБА_6 призначити за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі до ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на два роки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази: килим та двокамфорну газову плиту повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати понесені на залучення експерта в сумі 351,84 грн.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя: