Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа №733/1338/17
№ 1-о/733/2/17
У Х В А Л А
"30" серпня 2017 р. м. Ічня

Суддя Ічнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , ознайомившись із заявою ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,
встановив:

29 серпня 2017 року до Ічнянського районного суду Чернігівської області надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, засудженого вироком апеляційного суду Чернігівської області від 08 серпня 2003 року за ст.ст. 15 ч. 3, 152 ч. 1, 115 ч. 2 п. 9, 15 ч. 2 , 115 ч. 2 п. 1, 9, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі.

У клопотанні заявник просить переглянути вирок апеляційного суду Чернігівської області за нововиявленими обставинами з тих причин, що у якості основного доказу його вини досудове слідство та суд використали його явку з повинною, яку відбирали у нього без обов`язкової участі адвоката, при цьому посилається на рішення Європейського суду з прав людини від 02 лютого 2017 року по справі "Кулик проти України", яке підлягає виконанню органами державної влади і повинно враховуватись при здійсненні правосуддя.
Вивчивши зміст заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, приходжу до висновку, що вона не відповідає вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 462 КПК України , а саме: заявник не зазначив нововиявлених обставин, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України, а саме: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до ч. 1 ст. 461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Вказана стаття обмежує строком можливість подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задля досягнення стабільності судових рішень та з метою дотримання принципу юридичної визначеності, що є складовою верховенства права.

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не відповідає вимогам ч. 2 ст. 462 КПК України, через 14 років років після ухвалення вироку, тобто з пропуском строку і при цьому клопотання про його поновлення він не ставить, а просить рахувати строк з моменту прийняття рішення Європейського суду з прав людини від 02.02.2017 року.

Згідно ч. 4 ст. 459 КПК України перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.

Більше того, як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 2728, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною законодавства України, не гарантує право поновлення розгляду у справі, в якій винесено остаточне рішення.

Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, у справах «Рябих проти Росії», «Шабельник проти України», «Півень проти України», «Трегубенко проти України», «Науменко проти України» та «Бакай та інші проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, також вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обовязкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження суддів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових рішень, помилок у здійсненні правосуддя, а не замінити рішень. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував: принцип остаточності судового рішення означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду й ухвалення нового рішення у справі.
Згідно з ч. 3 ст. 464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 КПК України, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК України.

За таких обставин приходжу до висновку про відсутність підстав для відкриття провадження по заяві ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Чернігівської області від 08 серпня 2003 року та необхідності повернення йому заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Чернігівської області від 08 серпня 2003 року.
Керуючись ст.ст. 429, 459, 461, 462, 464 КПК України, суддя

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження по заяві засудженого ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Чернігівської області від 08 серпня 2003 року, яким ОСОБА_2 засуджено за ст.ст. 15 ч. 3, 152 ч. 1, 115 ч. 2 п. 9, 15 ч. 2 , 115 ч. 2 п. 1, 9, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі.

Заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Чернігівської області від 08 серпня 2003 року повернути заявникові.
Роз`яснити заявнику, що він має право на повторне звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами після оформлення її відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1