Справа № 638/4573/17
Провадження № 1-кс/638/892/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Дзержинський райсуд м. Харкова в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю слідчого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання старшого слідчого Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю по кримінальному провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001053 від 07 березня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

24.03.2017 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю, в якому просить зобов`язати мобільного оператора ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » надати ст. слідчому СВ Шевченківського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 , або слідчому СВ Шевченківського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 , або слідчому СВ Шевченківського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 тимчасовий доступ до інформації, а саме вилучити інформацію про вхідні та вихідні дзвінки, з прив`язкою до базової станції абонента, з зазначенням населеного пункту, адрес базових станцій, в якому знаходився абонент, який користувався номером телефону НОМЕР_1 за період часу з 07.03.2010 року по 13.03.2010 року та за період часу з 01.01.2015 року до часу виконання ухвали та яка зберігається у провайдерів ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 . Інформацію надати як в друкованому так і в електронному вигляді.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що слідчим відділом Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування за зверненням гр-ки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій вона просить провести перевірку за фактом того, що 20.01.2017 року гр.-н ОСОБА_7 з метою заволодіння належного їй майна, яке є та її колишнього чоловіка ОСОБА_8 спільною сумісною власністю, надав до ІНФОРМАЦІЯ_3 позовну заяву про визнання недійсним договору дарування нерухомого майна, якими є нежитлові приміщення 1-го поверху №1-1-:-1-4,201-:-2-4, загальною площею 92.0 кв.м. в житловому будинку літ.А-5, розташовані по АДРЕСА_2 від 20.10.2016 року, посилаючись на рішення третейського суду від 06.10.2016 року, яким задоволені його позовні вимоги відносно договору позики підписаної між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про отримання останнім в борг грошових коштів у сумі 400 000,00 доларів США.

Вищезазначений факт 07.03.2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001053 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.190 КК України.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_6 в своїх свідченнях вказує на те, що 03.06.2000 році вона зареєструвала шлюб з гр.-ном ОСОБА_8 . В шлюбі у них народилася донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка в теперішній час мешкає в будинку по АДРЕСА_3 разом з її колишнім чоловіком. Перебуваючи у шлюбі вони вирішили побудувати житловий будинок в якому бажали жити разом з дітьми. Коли знайшли земельну ділянку, то гроші на її придбання в 2004 році вона позичила у свого друга ОСОБА_10 , який мешкає в селище Мала Данилівка, Дергачівського району. Коли придбали земельну ділянку, то в подальшому усі документи були оформлені на її колишнього чоловіка. З 2006 року з колишнім чоловіком почали будівництво на земельній ділянці і будували на кошти, які були отримані від реалізації квартири АДРЕСА_4 . Вказана об`єднана квартира належала її синові ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 . Вказаний будинок будувався до 2007 року і в 2008 році колишній чоловік отримав рішення Дзержинського районного суду м. Харкова про визнання за ним права власності на зазначений будинок. У вказаному будинку спочатку мешкали усі разом у тому числі її син від першого шлюбу та донька ОСОБА_12 від першого цивільного шлюбу ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 якій вона замінила мати. На момент знайомства її колишній чоловік займався випуском мінеральної води торгової марки «Крижана», тобто він був засновником ПП « ОСОБА_14 » та на той час не мав свого житла, та фіксованої заробітної плати. Крім того на час знайомства у колишнього чоловіка не було ніяких збережень, не було ніяких відкритих рахунків, з яких він міг би отримувати будь-які проценти або дивіденди. До оформлення шлюбу ОСОБА_15 їздив на автомобілі, моделі «Фіат-купе» і тільки після оформлення шлюбу вона дізналася про те, що він за даний автомобіль має борг у сумі 2000 доларів США, які вона йому дала. Вже перебуваючи у шлюбі ОСОБА_15 продав свій бізнес з приміщеннями, гроші від якого частинами пішли на будівництво вказаного будинку. В подальшому ОСОБА_15 пропонував їй займатися будівництвом будинків за власні кошти, для подальшого продажу. Сам ОСОБА_15 офіційно ніде не працював, а освоював в комп`ютері архітектурну програму «Архікат» та робив видимість того, що він зайнята особа. Вже коли вони з трьома дітьми мешкали у зазначеному будинку, то усі питання, пов`язані з матеріальною стороною були покладені на нього. В 2008 році ОСОБА_15 вперше познайомив її з гр.-ном ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з яким, як потім вона дізналася ОСОБА_15 був знайом ще в той період, коли займався виробництвом води. В 2008 році ОСОБА_15 вперше запросив ОСОБА_16 до них у гості і після того, через деякий час ОСОБА_16 став частіше бувати у них вдома, притому він приходив без запрошення та перебував у нас вдома з ранку до вечора, при цьому користувався усім що було вдома, у тому числі їв та спав, купався у басейні, засмагав. В процесі знайомства вона також знала достовірно про те, що ОСОБА_16 , після закінчення водяного бізнесу ніде не працював, весь час, до цього часу проживає у 2-хкімнатній квартирі, розташованій по АДРЕСА_5 та їздить на автомобілі «Шкода-Октавія». Останні 5 років вона стала помічати що їх стосунки погіршилися, в зв`язку з тим, що чоловік почав отримувати замовлення на будівництва котеджів та відчув свою значимість(зірковість). Коли вона намагалася поговорити з ОСОБА_15 , то він став вказувати їй на її недоліки. Весь цей час ОСОБА_15 не припиняв спілкуватися с ОСОБА_16 , а ще й більш став з ним їздити по всім розважальним закладам. 03.11.2016 року її чоловік подав заяву про розлучення до Ленінського районного суду м. Харкова заяву на розлучення.

Слідчий повідомив, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2016 року шлюб між ним та ОСОБА_8 було розірвано. Ще до розірвання шлюбу 20.10.2016 року ОСОБА_8 та нею було укладено договір дарування нерухомого майна, за яким у мене виникло право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-1-:-1-4, 2-1-:-2-4, загальною площею 92,0 кв.м в житловому будинку літ.А-5, що розташований за адресою АДРЕСА_2 . Зазначений договір було укладено з боку ОСОБА_8 добровільно в процесі нашого спільного з ним рішення щодо поділу сумісного майна подружжя. В подальшому зазначене нерухоме майно вона подарувала за договором дарування своїм батькам - ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Однак вже після укладення зазначеного договору дарування в процесі обговорення з чоловіком подальшого механізму розділу майна подружжя, яке включало в себе об`єкти нерухомого та рухомого майна, між ними виникли суперечки, при вирішенні яких вони не могли дійти згоди, окрім того, її чоловік ще до розірвання шлюбу почав продавати майно, яке було набуто в період шлюбу. Це стало причиною того, що нею був ініційований позов до суду про розділ майна подружжя. Звернення до суду в свою чергу не сподобалось колишньому чоловікові, у зв`язку з чим він вирішив помститися, що призвело до вчинення ним кримінального правопорушення, яке виразилося в тому, що коли вона перебувала у відпустці, поїхавши за кордон в період з 5 січня по 18 січня 2017 року, її колишній чоловік ОСОБА_8 в її відсутність зламав замки на її власній кімнаті, де зберігалися її особисті речі та коштовності, зібрав все до смітних пакетів та викинув до офісу нотаріальної контори. Також він змінив замки на будинку і 18 січня, коли вона повернулася з відпустки, вона не змогла потрапити до свого будинку. Навіть коли вона викликала поліцію та ведмежатників, вона не змогла потрапити до будинку, тому що чоловік разом з ОСОБА_7 утримували двері зачиненими додатковим засовом з середини, про що був складений відповідний протокол. Більш того, при зверненні до представників ДСО, з`яcувалось, що ОСОБА_8 викреслив її зі списку довірених осіб, а ОСОБА_7 був відмічений, як довірена особа. В теперішній час її колишній чоловік ОСОБА_8 проживає в зазначеному будинку (який до речі також є предметом її позову про розділ спільного майна подружжя) разом зі своїм «другом» ОСОБА_7 , з яким він також проводить свій час, оскільки вона та її знайомі неодноразово їх бачили разом в громадських місцях відпочинку, за вигулом собаки тощо. В березні 2017 року вона дізналася про те, що ОСОБА_7 було подано позов до Дзержинського районного суду м. Харкова, в якому відповідачами зазначено її та їх колишнього чоловіка - ОСОБА_8 . Предметом позову стало визнання недійсним договору дарування від 20.10.2016 року нежитлових приміщень. При цьому ОСОБА_7 в позові зазначає про нібито укладений між ним та ОСОБА_8 договір позики, за яким ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_7 в борг 10 714 800,00 грн., що є еквівалентним 400 000 доларів США, а також про стягнення на користь ОСОБА_7 з ОСОБА_8 цього боргу за рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації « ІНФОРМАЦІЯ_8 » від 06.10.2016 року. При цьому ОСОБА_7 стверджує, що договір дарування між мною та ОСОБА_8 укладено за нашим спільним умислом з метою ухилення ОСОБА_8 від виконання своїх зобов`язань перед ОСОБА_7 з повернення боргу. В подальшому в якості співвідповідачів ОСОБА_7 були зазначені також її батьки. Крім того не зрозуміло чому стягнення «боргу» ОСОБА_7 з ОСОБА_8 здійснюється через третейський суд, а не суд загальної юрисдикції, при тому, що сума стягнення складає більше 10 млн. грн. При цьому ОСОБА_8 одразу «визнає свій борг» перед ОСОБА_7 . Макагонов користується в моменту їх знайомства номером НОМЕР_2 та НОМЕР_3 . Її колишній чоловік користувався та користується номером НОМЕР_4 та інших номерів у нього не має та не було.

Слідчий зазначає, що для швидкого, повного та неупередженого розслідування та встановлення істини по даному кримінальному провадженню можливо тільки при умові надання інформації від операторів мобільного зв`язку, а саме ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », так як необхідна інформація, яка знаходиться у операторів має істотне значення для кримінального провадження, зв`язок ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , їх місце знаходження на момент складання договору позики від 10.03.2010 року, додаткової угоди до неї від 04.02.2015 року.
На думку слідчого, зважаючи на те, що цю інформацію неможливо отримати іншим способом, та є вірогідність її знищенняорган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність отримання інформації, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікації ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі інформацію про вхідні та вихідні дзвінки, з прив`язкою до базової станції абонента, з зазначенням населеного пункту, в якому знаходився абонент в терміналі якого перебував номер НОМЕР_1 , з метою встановлення місця знаходження абоненту, який користувався зазначеним номером за період часу з 07.03.2010 року по 13.03.2010 року та за період часу з 01.01.2015 року до дати отримання ухвали слідчого судді.

Згідно з ч. 1ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Суд, заслухавши пояснення слідчого, вивчивши письмові матеріали, надані на підтвердження заявленого клопотання, вважає про те, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до ст. 132 КПК України:

1. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді, суду за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

2. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

3. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1). існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2). потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3). може бути виконане завдання, для досягнення якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони повинні надати слідчому судді, суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів, полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ст. 162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, в тому числі, належать відомості, які можуть становити банківську таємницю.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей та документів, якщо сторона кримінального провадження в своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав, що ці речі та документи :

- знаходяться чи можуть знаходитись в володінні відповідної фізичної чи юридичної особи;

- самі по собі чи в сукупності з іншими речами та документами мають істотне значення для встановлення важливих обставин в кримінальному провадженні;

- не представляють собою чи не включають речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до ч. 7ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

Перевіривши наданні до клопотання документи та матеріали кримінального провадження, вважаю, що клопотання слідчого про тимчасовий доступ про надання дозволу на доступ інформації, яка містить охоронювану законом таємницю, підлягає задоволенню, оскільки останнім доведено наявність достатніх підстав вважати, що вказана інформація має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,132,159-166 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Клопотання старшого слідчого Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю по кримінальному провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001053 від 07 березня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.190 КК України - задовольнити.

Зобов`язати мобільного оператора ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » надати ст. слідчому СВ Шевченківського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 , або слідчому СВ Шевченківського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 , або слідчому СВ Шевченківського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 тимчасовий доступ до інформації, а саме вилучити інформацію про вхідні та вихідні дзвінки, з прив`язкою до базової станції абонента, з зазначенням населеного пункту, адрес базових станцій, в якому знаходився абонент, який користувався номером телефону НОМЕР_1 за період часу з 07.03.2010 року по 13.03.2010 року та за період часу з 01.01.2015 року до часу виконання ухвали та яка зберігається у провайдерів ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »за адресою: ( АДРЕСА_1 . Інформацію надати як в друкованому так і в електронному вигляді.

Строк дії ухвали до 28.04.2017 року.

На підставі ст. 166 КПК України у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Ухвала надрукована в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Слідчий суддя : ОСОБА_1