Справа № 152/1795/16-к
В И Р О К
іменем України
22 грудня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Жмеринської
місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
-у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

Обвинувачений ОСОБА_4 15.11.2016 року приблизно о 04 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля ставка за межами села Андріївка Шаргородського району Вінницької області, побачивши автомобіль ВАЗ-2105 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що на підставі реєстраційного свідоцтва серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 і котрим на законних підставах користується ОСОБА_5 , вирішив заволодіти транспортним засобом для використання в особистих цілях. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 поблизу не було, а дверцята з боку водія були незамкнені, обвинувачений ОСОБА_4 , не маючи права керувати чи користуватися транспортним засобом, умисно, таємно, з метою заволодіння автомобілем, шляхом вільного доступу через незамкнені водійські дверцята проник в салом автомобіля, де за допомогою маніпуляцій з проводкою замка запалювання, так як замок запалювання був відсутній, запустив двигун автомобіля та, отримавши змогу ним керувати, поїхав у вибраному ним напрямку, незаконно заволодівши транспортним засобом. Проїхавши приблизно один кілометр від місця незаконного заволодіння транспортним засобом, обвинувачений ОСОБА_4 не впорався з керуванням та з`їхав у кювет, де і залишив автомобіль непошкодженим, не змігши виїхати із кювету.
Враховуючи викладене, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.289 КК України.
Також, в угоді зазначено, що її сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє: надані йому законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про примирення; характер пред`явленого обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, який буде до нього застосований у разі затвердження угоди судом.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що дійсно 15.11.2016 року приблизно о 04 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, заволодів транспортним засобом, належним ОСОБА_5 , при обставинах, які зазначені в висунутій йому підозрі та обвинувальному акті від 29.11.2016 року, тобто вільно відкривши незамкнені водійські дверцята, проник всередину салону автомобіля, запустив двигун за допомогою з`єднання проводів через відсутність замка запалювання і поїхав автомобілем по своїх потребах, але, від`їхавши приблизно один кілометр від місця заволодіння транспортним засобом, не справився із керуванням і з`їхав у канаву. Автомобіль він не пошкодив. Потерпілий ОСОБА_5 визначив заподіяну злочином моральну шкоду у розмірі 6000 грн.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наполягає на затвердженні угоди про примирення, заподіяну моральну шкоду в сумі 6000 грн. відшкодував потерпілому ОСОБА_5 в строки, що зазначені в угоді, тобто в період досудового розслідування.
Потерпілий ОСОБА_5 , що є стороною угоди про примирення, в підготовчому судовому засіданні пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, що її укладення є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, і просить затвердити угоду.
Також, потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що злочином йому заподіяна моральна шкода, яку він визначив у розмірі 6000 грн. Під час досудового розслідування моральна шкода в сумі 6000 грн. йому повністю відшкодована обвинуваченим ОСОБА_4 , тому він не має до обвинуваченого жодних претензій.
Прокурор ОСОБА_3 вважає, що угода відповідає нормам КПК України та КК України, сторони угоди не заперечують щодо затвердження угоди, тому вважає, що є підстави для затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами угоди покарання у виді обмеження волі строком на три роки з випробуванням та іспитовим строком на один рік в силу вимог ст.75 КК України з покладенням обов`язків, встановлених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вислухавши сторони угоди про примирення обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_5 , думку прокурора ОСОБА_3 , перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам чинного КПК України та КК України, суд прийшов до наступного.
Згідно із ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається із обвинувального акту та угоди про примирення, дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.289 КК України, яка, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як злочин середньої тяжкості.
Зміст угоди про примирення від 25.11.2016 року, укладеної між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , відповідає вимогам, встановленим в ст.471 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.
Зокрема, у вказаній угоді зазначені: її сторони; формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням частини статті Кримінального кодексу України; істотні для даного кримінального провадження обставини; розмір грошового зобов`язання обвинуваченого; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди; наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.
Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений ОСОБА_4 зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Також, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, що і обвинувачений, і потерпілий розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.
Таким чином, суд вважає, що укладена угода між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого, що виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вірно кваліфіковані за ч.1 ст.289 КК України; фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 наявні, узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст.65 КК України, зокрема, ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, особі винного.
При цьому, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої злочином моральної шкоди, наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та вважає, що покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення, необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_4 і попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілим ОСОБА_5 і підозрюваним ОСОБА_4 угода про примирення підлягає затвердженню на підставі п.1 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому судовому засіданні і обвинуваченому слід призначити узгоджене сторонами покарання.
При цьому, суд враховує ставлення ОСОБА_4 до вчиненого діяння а саме, що він щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував заподіяну злочином моральну шкоду потерпілому.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.
Автомобіль ВАЗ-2105 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , що визнаний речовим доказом, приєднаний до матеріалів кримінального провадження і переданий потерпілому ОСОБА_5 на зберігання до вирішення кримінальної справи (а.с.24, 25), слід, відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України, повернути потерпілому ОСОБА_5 , в користуванні якого цей транспортний засіб перебуває.
Крім того, відповідно до вимог ст.314 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників підготовчого судового засідання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.
Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376, 471, 473-475 КПК України, ст.ст.50, 65-67, ч.1 ст.289 КК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді обмеження волі строком на три роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 протягом встановленого судом іспитового строку у один рік обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не застосовувати.
Речовий доказ автомобіль ВАЗ-2105 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 повернути потерпілому ОСОБА_5 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст.394 КПК України 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя : ОСОБА_1