Провадження №1-кп/523/116/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2017 року
Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі обвинувальний акт в матеріалах кримінального провадження № 0003383 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Згідно зміненому обвинуваченню, ОСОБА_6 обвинувачується в тому що, діючи спільно та за попередньою змовою з двома невстановленими розслідуванням особами, матеріали відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження №0004704, 26.06.2015, приблизно о 10 годині 25 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшли до воріт будинку АДРЕСА_2 , де стали неодноразово дзвонити в його дзвінок. Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 та дві невстановлені розслідуванням особи, впевнились у відсутності людей на подвір`ї будинку та візуально впевнившись про відсутність людей в середині будинку, перелізли через паркан будинку АДРЕСА_2 , проникнувши на територію зазначеного будинку. Перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 разом з двома невстановленими розслідуванням особами, пішли до вхідних дверей будинку, проте вони були зачинені, а вікна будинку обладнані металевими решітками, що унеможливило проникнення до будинку через них. Після цього, ОСОБА_6 з двома невстановленими розслідуванням особами, діючи спільно, обумовлено та за попередньою змовою, з метою проникнення до будинку через вікно, шляхом злому металевої решітки вікна, підійшли до гаражного приміщення, розташованому на території зазначеного будинку, та відкривши двері гаражу ключем, який знаходився в дверному замку, зайшли в середину вказаного приміщення, з метою пошуку інструментів, необхідних для злому металевої решітки вікна

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір на проникнення до будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 разом з двома невстановленими розслідуванням особами, підійшли до вікна кухні будинку та за допомогою знайдених в приміщенні гаражу двох сокир, двох металевих молотків та двох викруток, пошкодили металеву решітку і вікно, та проникли до зазначеного будинку.

Після цього, ОСОБА_6 разом з двома невстановленими особами, побачивши біля воріт будинку співробітників міліції, з місця вчинення злочину зникли.

Обвинувачений ОСОБА_6 винуватість у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 3 КК України визнав частково, та пояснив, що в серпні місяці 2015 року, він разом зі своїм товаришем на ім`я ОСОБА_7 , більш точних анкетних даних він не знає, вирішили піти на море, до них приєднався ще один чоловік, знайомий ОСОБА_8 , ім`я його він не пам`ятає, бачив його перший раз у житті, він лише пам`ятає що у нього було багато татуювань. По дорозі на море, проходячи по АДРЕСА_2 , знайомий ОСОБА_8 запропонував викрасти човен, який він побачив за парканом одного з домоволодінь. Коли вони перелізли через паркан, знайомий ОСОБА_8 пішов у гараж, який був відчинений, вони з ОСОБА_9 знаходились біля човна. Знайомий ОСОБА_8 вийшов з гаражу та підійшов до вікна будинку, та почав ламати грати на вікні, вони з ОСОБА_9 знаходилися в цей час біля човна. Після чого вони почули, що під`їхала поліція. ОСОБА_7 та його знайомий зразу втекли, а його затримали співробітники поліції. Він одразу пояснював, що у нього не було умислу проникати в будинок, він з ОСОБА_9 лише бажали витягти човен, щоб покататися на ньому.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_10 пояснив, що його на той час не було в дома, повернувшись він побачив, що його обікрали. Більше по справі йому додати нічого, всі покази є в матеріалах справи, його дружина та син в суд приходити не будуть, шкода йому повністю відшкодована, жодних претензій він до ОСОБА_6 не має. Будь яких пояснень с приводу вкраденого, або пошкодженого майна він надавати відмовився. Крім того, він підтвердив, що у нього на дворі дійсно стоїть човен.
Отримавши показання обвинуваченого, свідка а також дослідивши надані прокурором інші докази, якими виявились характеризуючи ОСОБА_6 матеріали, суд дійшов наступного.

Органом досудового розслідування вмінені ОСОБА_6 дії кваліфіковані як замах на таємне викрадення чужого майна, вчинена спільно та за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у житло, тобто за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно пункту 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

З аналізу положень ст.ст. 92-93 КПК України також вбачається, що обов`язок доказування розміру такої шкоди, шляхом збирання доказів, покладається на слідчого і прокурора.

У відповідності з вимогами ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, зобов`язані повідомити стороні захисту про завершення досудового розслідування та надати доступ до матеріалів, які є в його розпорядженні та які він має намір використати як докази у суді. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Таким чином, вищезазначені вимоги процесуального закону зобов`язували сторону обвинувачення, перед складенням обвинувального акту, належним чином зібрати докази в обґрунтування доведення розміру заподіяної потерпілому шкоди, відкрити ці докази стороні захисту, після чого використати їх безпосередньо в суді.

Відповідно до роз`яснень пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення злочину, визначається лише вартістю цього майна, яке виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.

Загальна вартість майна, що особи визначили об`єктом посягання в даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення була обґрунтована виключно самим фактом проникнення осіб на територію домоволодіння. Будь-яких речових доказів, довідок, можливо виданих суб`єктами підприємницької діяльності з правом проведення товарознавчих досліджень, висновків відповідних експертиз, інших документів чи протоколів процесуальних дій, які б судом було можливим визнати в якості обвинувальних доказів на доведеність встановлення вартості майна, що особи визначили предметом злочину, прокурором суду представлено не було.

Перед завершенням з`ясування обставин та перевірки їх доказами від сторони обвинувачення клопотання про призначення судово-товарознавчої експертизи не надійшло. За відсутності обставин, передбачених ч. 2 ст. 332 КПК України, суд з власної ініціативи доручити проведення такої експертизи під час судового розгляду права не має.

Злочинне викрадення чужого майна шляхом крадіжки слід відрізняти від такого адміністративного правопорушення, як дрібне викрадення чужого майна (ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення). При їх розмежуванні вартість викраденого майна має дорівнювати або перевищувати 0,2 податкової соціальної пільги у розмірі 50% мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2015 року.

Оскільки у своїх показах свідок ОСОБА_10 , взагалі відмовився надати пояснення щодо збитків або вартості майна, а також слідчим та прокурором, з незрозумілих причин, під час досудового розслідування не було проведено щодо цього майна товарознавчих експертиз (досліджень), то зазначені обставини не дозволяють спростувати доводи сторони захисту про недоведеність розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в тому числі, що вона дорівнює або перевищує 0,2 податкової соціальної пільги.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене суд вважає недоведеним вартість викраденого обвинуваченим майна, у зв`язку із чим сумніви та припущення в цій частині тлумачить виключно на користь ОСОБА_6 .

Як вбачається з пункту 7 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України якщо незаконне проникнення до житла поєднане із вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за ст. 162 КК України.

З урахуванням викладеного, кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд вважає доведеним, що ОСОБА_6 , маючи намір на таємне заволодіння чужим майном, 26.06.2015, приблизно о 10 годині 25 хвилин, переліз через паркан будинку АДРЕСА_2 , проникнувши на територію зазначеного будинку. Перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 мав на меті викрасти човен, однак не довів умисел до кінця, з причин що від нього не залежали.

Таким чином, вищезазначені дії ОСОБА_6 підлягають перекваліфікації з ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 цього ж Кодексу, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , передбачені ст. 66 КК України, під час судового розгляду є щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , передбачені ст. 67 КК України, під час судового розгляду судом не встановлено.
Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особи обвинуваченого, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , а також попередження вчинення ними нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як штраф.

Керуючись ст.ст. 370, 373-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Речові докази, а саме: дві металеві викрутки, два молотки, дві сокири, - вважати повернутими за належністю потерпілій ОСОБА_11 ; інші речові докази, - зберігати в матеріалах кримінальної справи № 0003383 та в камері схову речових доказів Суворовського ВП м. Одеси ГУНП України в Одеській області.

Заставу, внесену 03.07.2015 року, на рахунок ТУ ДСА в Одеській області, в розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень за ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28.06.2015 року, - повернути заставодавцю, а саме ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , індефікаційний код НОМЕР_1 .
Строк оскарження вироку 30 (тридцяти) діб до Одеського апеляційного суду з дня його проголошення усіма учасниками судового розгляду.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1