Дата документу Справа № 335/7426/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/903/17
Єдиний унікальний № 335/7426/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 307 ч.3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 00000139 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,

за апеляційною скаргою процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі і в доповненнях до неї процесуальний прокурор, вважає, що ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2017 є незаконною і не вмотивованою в наслідок істотного порушення судом кримінального процесуального закону, який підлягав застосуванню, його неточного тлумачення, а також у зв`язку з невідповідністю висновкам суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, статтями 395, 396 КПК України визначено порядок і строки апеляційного оскарження, а також вимоги до апеляційної скарги.

На час подання апеляційної скарги прокурор позбавлений можливості вказати на обставини, які судом не прийнято до уваги під час підготовчого судового засідання.

Зокрема, зважаючи на скорочені терміни подання апеляційної скарги, у резолютивній частині ухвали суду від 24.03.2017 зазначено, що повний її текст буде оголошено 29.03.2017 о 15 годині. При цьому, також у порушення вимог КПК України вказано, що ухвала оскарженню не підлягає. Однак станом на 29.03.2017 повний текст вказаної ухвали не оголошено та прокурору не надано.

У зв`язку з чим мотиви та підстави винесення судом ухвали від 24.03.2017, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. З ст. 311, ч. З ст. 313 КК України, ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_8 і ОСОБА_14 за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України повернуто прокурору для усунення порушень КПК України, а також зміни обвинуваченим міри запобіжного заходу, невідомі.

Тому, за відсутності достатніх підстав для повернення обвинувального акту прокурору та зміни запобіжних заходів обвинувачених, суд не застосував закон, який підлягав застосування, а саме не призначив судовий розгляд на підставі обвинувального акту та не вжив заходів щодо проведення підготовки до судового розгляду, в порушення вимог ст.ст. 314, 315, 323 КПК України.

Крім того, звертає увагу на те, що суддями була порушена таємниця нарадчої кімнати, а крім того, суд необґрунтовано змінив обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжні заходи.

Просить ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2017, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_8 і ОСОБА_14 за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України для усунення недоліків у обвинувальному акті повернуто прокурору та змінено запобіжні заходи до обвинувачених - скасувати. Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_8 і ОСОБА_14 за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України повернути до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя для розгляду в порядку ст.ст. 314-316 КПК України та застосувати до обвинувачених попередні види запобіжних заходів.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги;прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з її доповненнями; обвинувачених та захисників, які просили судове рішення залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга процесуального прокурора задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків.
Згідно зі змістом судового рішення, в провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з Апеляційного суду Запорізької області надійшло кримінальне провадження за обвинувальним актом, який внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000139 від 27.06.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25.01.2017 року вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2016 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 скасовано, призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції в ухвалі зазначив, що в обвинувальному акті №000139 від 27.06.2014 р. в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не зазначено формулювання обвинувачення, що свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, фактичне непред`явлення підозрюваним обвинувачення та не набуття ними статусу обвинувачених.

Так, викладаючи обвинувачення за ст. 307 ч. 3 КК, сторона обвинувачення перелічує в тексті обвинувального акту результати контрольованих закупівель психотропного препарату, які відбулися 22.12.2013 р., 25.12.2013 р., 03.01.2014 р., 21.01.2014 р., 23.01.2014 р., 07.02.2014 р., 17.05.2014 р., а також вказує про предмети і речовини, вилучені під час обшуків за місцем проживання певних осіб. Жодної конкретизації дій кожного з обвинувачених, які б містили ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, при цьому не наводиться.

Констатуючи наявність між обвинуваченими згоди на створення організованої групи, прокурор не зазначає, в яких саме діях проявилася наявність такої згоди, подальше взаємне узгодження між обвинуваченими їхніх злочинних дій, аж до розподілу ролей.

При формулюванні обвинувачення стосовно вчинення злочинів організованою групою, зазначенню підлягають не тільки ознаки конкретного злочину, а й ті ознаки, які вказують на його вчинення саме організованою групою - щодо виду об`єднання, мети його створення і плану злочинної діяльності, тривалості існування, матеріальної бази, кількісного складу, вербування нових членів, структури та ієрархії об`єднання, існування певних правил поведінки його членів, розподілу між ними функцій тощо. При цьому має бути зазначено те, коли саме і протягом якого часу було утворено організовану групу чи злочинну організацію, як довго вона функціонувала, відомості про організаторів об`єднання та характер стосунків, які склалися між ними і членами останнього.

Обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 313 КК України, є неконкретним, оскільки не вказано жодних відомостей про предмет злочину обладнання, призначене для виготовлення психотропних речовин. А зазначення про виявлення та вилучення предметів під час обшуку, які могли використовуватися обвинуваченими у якості пристосувань при виготовленні психотропних речовин взагалі виходить за рамки вимог КПК України щодо формулювання обвинувачення. Крім того, не визначено, яка саме з кваліфікуючих ознак цього злочину інкримінована обвинуваченим вчинення незаконних дій з таким обладнанням організованою групою або з метою виготовлення психотропних речовин, або наявні обидві кваліфікуючі ознаки.

Викладаючи пред`явлене ОСОБА_6 і ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, сторона обвинувачення перелічує зброю і боєприпаси, вилучені під час обшуків, проте не вказує в обвинувальному акті, в чому виразилася попередня змова певних осіб на вчинення цього злочину.

Обвинувачення за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України в частині перевезення психотропних речовин і прекурсорів в тексті обвинувального акту не сформульовано взагалі жодним чином.

Відсутність формулювання обвинувачення суттєво впливає на право обвинувачених мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для відповідної можливості реалізації свого права на захист та підготуватися до нього. Право обвинуваченого на захист гарантується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги виходить з наступного.

Згідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті має, зокрема міститься виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Як вбачається з обвинувального акту, викладаючи обвинувачення за ст. 307 ч. 3 КК України, сторона обвинувачення перелічує в тексті обвинувального акту результати контрольованих закупівель психотропного препарату, які відбулися 22.12.2013 р., 25.12.2013 р., 03.01.2014 р., 21.01.2014 р., 23.01.2014 р., 07.02.2014 р., 17.05.2014 р., а також вказує про предмети і речовини, вилучені під час обшуків за місцем проживання певних осіб. Жодної конкретизації дій кожного з обвинувачених, які б містили ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, при цьому не наводиться.

Констатуючи наявність між обвинуваченими згоди на створення організованої групи, прокурор не зазначає, в яких саме діях проявилася наявність такої згоди, подальше взаємне узгодження між обвинуваченими їхніх злочинних дій, аж до розподілу ролей. При формулюванні обвинувачення стосовно вчинення злочинів організованою групою, зазначенню підлягають не тільки ознаки конкретного злочину, а й ті ознаки, які вказують на його вчинення саме організованою групою - щодо виду об`єднання, мети його створення і плану злочинної діяльності, тривалості існування, матеріальної бази, кількісного складу, вербування нових членів, структури та ієрархії об`єднання, існування певних правил поведінки його членів, розподілу між ними функцій тощо. При цьому має бути зазначено те, коли саме і протягом якого часу було утворено організовану групу чи злочинну організацію, як довго вона функціонувала, відомості про організаторів об`єднання та характер стосунків, які склалися між ними і членами останнього.

Обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 313 КК України, є неконкретним, оскільки не вказано жодних відомостей про предмет злочину обладнання, призначене для виготовлення психотропних речовин. А зазначення про виявлення та вилучення предметів під час обшуку, які могли використовуватися обвинуваченими у якості пристосувань при виготовленні психотропних речовин взагалі виходить за рамки вимог КПК України щодо формулювання обвинувачення. Крім того, не визначено, яка саме з кваліфікуючих ознак цього злочину інкримінована обвинуваченим вчинення незаконних дій з таким обладнанням організованою групою або з метою виготовлення психотропних речовин, або наявні обидві кваліфікуючі ознаки.

Викладаючи пред`явлене ОСОБА_6 і ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, сторона обвинувачення перелічує зброю і боєприпаси, вилучені під час обшуків, проте не вказує в обвинувальному акті, в чому виразилася попередня змова певних осіб на вчинення цього злочину.

Обвинувачення за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України в частині перевезення психотропних речовин і прекурсорів в тексті обвинувального акту не сформульовано взагалі жодним чином.

За таких обставин колегія суддів вважає, що районний суд обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи прокурора про порушення суддями таємниці нарадчої кімнати, оскільки системний аналіз вимог КПК України свідчить про те, якщо суд обмежився складанням в нарадчій кімнаті тільки резолютивної частини ухвали, а потім оголосив її, то закон не вимагає, щоб повний текст ухвали також складався в нарадчий кімнаті.

Необґрунтованими є доводи апелянта і про те, що суд незаконно змінив міру запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , оскільки, по-перше, відповідно до вимог ст. 392 КПК України, зміна запобіжного заходу судом під час судового провадження в апеляційному порядку не оскаржується, а по друге, апелянт порушив вимоги ч. 4 ст. 403 КПК України, оскільки в змінах, які подані за межами строків на апеляційне оскарження, поставив питання які погіршують становище всіх обвинувачених.

Інші доводи апелянта про порушення судом вимог КПК України, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Колегія суддів залишає ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, тяжкості обвинувачення та даних про їх особу, і вважає необхідним продовжити останнім строк дії цього запобіжного заходу на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 залишити без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків, без зміни.
Продовжити ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 10 липня 2017 року, першому цілодобово, а трьом останнім на певний період доби, зобов`язавши їх не залишати житло з 22-00 до 07-00 години доби наступного дня.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: