Справа № 466/3265/16-к Головуючий у 1 інстанції- ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1206/16 Доповідач- ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши кримінальне провадження № 466/3265/16-к про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рясне - Руське Яворівського району Львівської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.2 ст. 185 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_8 ,
за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2016 року про повернення обвинувального акта,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000933 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 .

На ухвалу суду прокурор ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: ухвала підлягає скасуванню в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Твердження суду про те, що встановлення місця проживання обвинуваченої ОСОБА_7 не є можливим, оскільки для цього необхідно провести слідчі дії, що відноситься до обов`язків органу досудового розслідування, не відповідає дійсності, оскільки органом досудового слідства належним чином було встановлено місце реєстрації та проживання обвинуваченої, про що свідчать долучені до матеріалів провадження довідки з місця реєстрації. На виконання ухвал суду про примусовий привід обвинуваченої працівниками поліції були складені відповідні рапорти, які підтверджують місце реєстрації обвинуваченої за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаних обставин суд з врахуванням вимог ст. 335 КПК України повинен був постановити ухвалу про оголошення обвинуваченої у розшук і доручити її виконання слідчому та/або прокурору. Судом не взято до уваги вимоги КПК України та листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» і прийнято судове рішення, яке не може бути виконано, оскільки прокурор фактично позбавлений можливості проводити будь-які слідчі (розшукові) дії після повернення йому обвинувального акта за відсутності в ухвалі суду доручення (вказівки) на їх проведення.

При апеляційному розгляді прокурор ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній мотиви. Просить апеляційну скаргу задоволити.

Обвинувачена ОСОБА_7 з апеляційною скаргою погодилась і пояснила, що за вказаною в обвинувальному акті адресою: АДРЕСА_2 , вона ніколи не проживала і, що це за адреса, їй не відомо.

Заслухавши доповідь судді, сторону обвинувачення та сторону захисту, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За результатами проведеного підготовчого судового засідання суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокуророві в зв`язку з невідповідністю обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, яка полягає в тому, що вказана в обвинувальному акті як місце проживання обвинуваченої адреса: АДРЕСА_2 , не існує й місце перебування або проживання обвинуваченої органом досудового слідства не встановлене.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості обвинуваченого, в тому числі місце проживання.

В обвинувальному акті місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_7 зазначено: АДРЕСА_2 (а.с.3).

Між тим згідно з повідомленнями працівників зв`язку, Личаківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області та ЛКП № 504 такої адреси не існує (а.с.12, 30, 31, 34, 35, 37, 39, 42).

Оскільки визначені законом відомості щодо місця проживання обвинуваченої обвинувальний акт не містить, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України та необхідність повернення його прокуророві в порядку п.3 ч.3 ст. 314 КПК України.

Апеляційна скарга прокурора не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Твердження прокурора про те, що органом досудового слідства належним чином було встановлено місце проживання обвинуваченої, фактичним обставинам не відповідає.

Щодо встановлення місця реєстрації обвинуваченої й зазначення його в обвинувальному акті (на що покликається прокурор в обґрунтування відповідності обвинувального акта вимогам закону), то ст. 291 КПК України такої вимоги не містить.

До того ж згідно з рапортами працівників поліції Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області від 29.06.2016, 13.10.2016, 03.11.2016 обвинувачена ОСОБА_9 за місцем реєстрації с. Рясне-Руське Яворівського району Львівської області тривалий період часу не знаходиться, доставити її в зал судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова та встановити її точне місце перебування не виявилось можливим (а.с.52, 68, 76, 77, 78, 79); згідно з повідомленням працівника зв`язку за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_9 не проживає (а.с.63).

Покликання прокурора на те, що суд першої інстанції зобов`язаний був оголосити розшук обвинуваченої відповідно до ст. 335 КПК України, на вимогах закону не ґрунтується.

Положення ст. 335 КПК України стосуються загальних положень судового розгляду, що визначені у параграфі 1 глави 28 КПК України, а не підготовчого судового провадження, яке регламентоване положеннями глави 27 КПК України.

За змістом ст. 335 КПК України суд зупиняє судове провадження до розшуку обвинуваченого, якщо обвинувачений ухилився від суду.

У даному ж випадку обвинувальний акт повернутий прокурору в зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України.

Не є підставою для скасування судового рішення й та обставина, що на даний час ОСОБА_7 проживає за адресою реєстрації, оскільки така адреса як місце проживання обвинуваченої в обвинувальному акті не зазначена і на момент ухвалення судового рішення (станом на 03 листопада 2016 року) місце фактичного проживання обвинуваченої встановлено не було.

Апеляційні доводи прокурора про те, що судове рішення не може бути виконано, є безпідставними з врахуванням тверджень прокурора про те, що на даний час місце проживання ОСОБА_7 відоме. Отже орган досудового розслідування цілком спроможний у найкоротші строки усунути недолік обвинувального акта, зазначивши місце проживання обвинуваченої.

Крім цього в обвинувальному акті, у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначено, що ОСОБА_7 в період часу з 01.03.2016 до 08.02.2016 вчинила таємне викрадення чужого майна з продуктового магазину на АДРЕСА_3 .

Між тим зазначений органом досудового розслідування час вчинення правопорушення з 01 березня 2016 року до 08 лютого 2016 року є об`єктивно неможливим.

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність в обвинувальному акті належного викладу фактичних обставин правопорушення є перешкодою для призначення судового розгляду на підставі такого обвинувального акту, а також для реалізації обвинуваченою свого права на захист.

З огляду на викладене колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою. Ухвала суду першої інстанції є законною й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2016 року про повернення обвинувального актау кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України прокурору Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4