Справа № 739/1342/17
Провадження № 1-кс/739/194/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" серпня 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Слідчий суддя Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Новгород-Сіверського відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про надання дозволу на проведення позапланової перевірки,
В С Т А Н О В И В:
Прокурор Новгород-Сіверського відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернулася з клопотанням про надання у рамках кримінального провадження №0000096, розпочатого за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 197-1 КК України, дозволу на проведення позапланової перевірки законності використання земельної ділянки приватним підприємцем ОСОБА_4 площею 0,1 га, розташованої у прибережній захисній смузі р. Десна в с. Чулатів Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Проведення перевірки прокурор просить доручити спеціалістам Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області.
Клопотання обгрунтоване тим, що рамках вказаного кримінального провадження, розпочатого за фактом незаконного використання вказаної вище земельної ділянки виникла необхідність у визначенні точної площі займаної земельної ділянки, розміру шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки, що згідно клопотання неможливо зробити без дозволу суду на проведення позапланової перевірки.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила задовольнити його повністю.

Зважаючи на відсутність відповідних клопотань слідчим суддею, на підставі частини першої статті 107 КПК України фіксація судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснювалася.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 1 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Частиною третьою статті 26 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
За змістом частини третьої статті 9 КПК України закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК України.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 40 КПК України слідчий уповноважений: звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій.
Згідно частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до частини другої статті 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.
З наведених вище положень кримінального процесуального законодавства України вбачається, що призначення позапланової перевірки не є ні слідчою (розшуковою) дією, ні негласною слідчою (розшуковою) дією, ні заходом забезпечення кримінального провадження, з клопотаннями про проведення яких вправі звертатись слідчий за погодженням з прокурором до слідчого судді.
Отже, положення КПК України не відносять до компетенції слідчого судді вирішення питання щодо призначення документальних позапланових перевірок, а стаття 132 КПК України не передбачає такого заходу кримінального провадження, не регламентує порядок розгляду таких клопотань, обсяг доказування при їх розгляді, критерії, за якими слідчий суддя повинен визначати достатність підстав для призначення документальної позапланової перевірки.
З наведених вище підстав слідчий суддя відкидає як необгрунтовані посилання прокурора на положення пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» яким передбачено установити, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік Державною фіскальною службою України та її територіальними органами, Державною фінансовою інспекцією та її територіальними органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб`єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.
З приводу наведеного вище слідчий суддя зазначає, що вказане положення стосується проведення перевірок лише такими органами державної влади як Державна фіскальна служба України та її територіальні органами і Державна фінансова інспекція та її територіальні органи, а не Державною інспекцією сільського господарства чи її територіалими органами, зокрема Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області.
Також зі змісту наведеного вище положення висновується, що можливість проведення у рамках кримінального провадження відповідної перевірки підприємств, установ та організацій чи фізичних осіб підприємців без дозволу Кабінету Міністрів України має бути передбачена Кримінальним процесуальним кодексом України, однак на даний час положення КПК України відповідних норм не містять.
Посилання прокурора на положення постанови Кабінету Міністрів України №408 від 13 серпня 2014 року, яка є підзаконним нормативно-правовим актом, наведених вище висновків не спростовує і жодного посилання на повноваження слідчого судді призначати у кримінальних провадженнях позапланові перевірки не містить.
Слідчий суддя розцінює як необґрунтовані твердження прокурора, які містяться у клопотанні, про необхідність призначення саме позапланової перевірки для визначення розміру шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки, що використовується ОСОБА_5 , оскільки така шкода може бути визначена або шляхом проведення відповідних експертних досліджень, або ж відповідним спеціалістом, який може бути залучений прокурором з надання йому можливості огляду відповідної земельної ділянки.
Враховуючи наведе вище слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 9, 26. 40, 93, 110, 131, 132, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
У прокурора Новгород-Сіверського відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про надання дозволу на проведення позапланової перевірки відмовити повністю.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1