солом`янський районний суд міста києва
УхВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим, - ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_3 на рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із вищезазначеною скаргою в порядку ст.303 КПК України, в якій просить скасувати постанову прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_5 від 10.10.2016, якою йому відмовлено у визнанні його потерпілим в кримінальному провадженні №0000096 від 23.09.2016 за ч.1 ст.384 КК України ,та зобов`язати прокурора таку постанову винести.

В обґрунтування вимог з урахуванням пояснень своїх та адвоката в судовому засіданні ОСОБА_3 посилається на наступне.

Так, СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0012282 від 16.12.2015 за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 стверджує, що ОСОБА_6 дав завідомо неправдиві свідчення, внаслідок чого йому спричинена велика моральна шкода, а також шкода його здоров`ю.

Так, надаючи уточнюючі відповіді на запитання слідчого судді ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_6 в своїх свідченнях потерпілого оговорив його, що нібито ОСОБА_3 спричинив йому тілесні ушкодження, проте в день спричинення ОСОБА_6 таких тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 стверджує, що знаходився зовсім в іншому місті. Крім того, вважав, що ОСОБА_6 відпочатку мав неприязне відношення до нього, оскільки на думку ОСОБА_3 той факт, що він працює в НБУ і свого часу проводив певні перевірки, зі своєї сторони, могло мати негативні наслідки для близького оточення ОСОБА_6 , тому останній за переконанням ОСОБА_3 і «розіграв» такий сценарій «помсти».

Щодо безпосередньо спричиненої шкоди, то називав, що його життєвий уклад змінився, він тепер переживає, змушений їздити по райвідділам і давати свідчення, що впливає на його свідомість. Також акцентував увагу на тому, що після таких на його думку свідчень ОСОБА_6 він став погано себе почувати, на підтвердження чого надав медичні виписки. На питання слідчого судді, яким чином ці виписки співвідносяться із свідченнями ОСОБА_6 , пояснив, що до того часу він взагалі не звертався до медичних закладів, а тепер має вегето-судинну дистонію.

Адвокат в свою чергу доповнила, що перебіг кримінального провадження за фактом розслідування дачі завідомо неправдивих свідчень ОСОБА_6 зовсім не рухається, відтак набуття ОСОБА_3 статусу потерпілого надасть можливість і звертатися із різноманітними клопотаннями, відповіді на які вже буде зобов`язаний надати орган досудового розслідування, і взагалі бути активним учасником даного кримінального провадження, при цьому не заперечувала, що це є частиною позиції сторони захисту в кримінальному провадженні №0012282 від 16.12.2015 за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Особа, рішення якої оскаржується, в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Її неявка у відповідності до вимог ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши ОСОБА_3 та його адвоката, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 07.10.2016 ОСОБА_3 звернувся до Київської місцевої прокуратури №9 із заявою, в якій просив визнати його потерпілим в кримінальному провадженні №0000096 від 23.09.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, в задоволенні якого постановою прокурора ОСОБА_5 йому було відмовлено 10.10.2016.

Під час винесення такого рішення прокурор послався на те, що на даний час жодних даних про спричинення ОСОБА_3 моральної, фізичної чи матеріальної шкоди немає.

Так, зокрема, відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Правопорушення ж передбачене в ч.1 ст.384 КК України полягає, зокрема, у завідомо неправдивому свідченні потерпілого під час провадження досудового розслідування.

Так, ОСОБА_3 не заперечується і також про це зазначається в оскаржуваній постанові, що СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №001282від 16.12.2015 за фактом спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . В свою чергу, останній, як стверджує ОСОБА_3 , дав свідчення, що саме ОСОБА_3 такі тілесні ушкодження йому спричинив.

Слідчий суддя перш за все акцентує увагу ОСОБА_3 на тому, що злочин, передбачений ч.1 ст.384 КК України із формальним складом, для чого зовсім не вимагається настання тих чи інших наслідків, що кваліфікувати його як закінчений.

В той же час, будь-яких доводів, не кажучи про докази, того, що від таких свідчень ОСОБА_3 було завдано шкоди, слідчому судді відповідно не наведено і не надано.

Слідчий суддя критично сприймає позицію ОСОБА_3 , яка полягає в тому, що він тепер змушений «бігати» і доводити свою невинуватість. Так, письмове повідомлення про підозру йому не вручено, він перебуває в статусі свідка, який зобов`язаний в силу норм КПК України приходити на виклики слідчого і давати свідчення, за виключенням випадків, передбачених Конституцією України. Щодо обов`язку доводити свою невинуватість, то такого обов`язку немає навіть у підозрюваних, обвинувачених чи підсудних, оскільки в Україні визнається і діє принцип презумпції невинуватості.

Виписки з медичних установ з приводу наявності у ОСОБА_3 захворювань, то їх відношення, а точніше перебування у прямому причинному зв`язку із свідченнями ОСОБА_6 в іншому кримінальному провадженні доволі сумнівне.

Щодо позиції захисту, то є неприпустимим визнання особи потерпілою лише задля того, щоб у неї виникли процесуальні права в тому чи іншому кримінальному провадженні, ключовим завжди буде залишатися спричинення такій особі шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст виготовлено 07.12.2016