Справа № 554/1474/16-к
Провадження 1-кп/554/127/2017
Іменем України
Дата документу 21.04.2017

21 квітня 2017 року м.Полтава
Колегія суддів Октябрського районного суду м.Полтави у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7
ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, позапартійного, не- військовозобов`язаного, не одруженого, не працюючого, інваліда 2-ї групи, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, -
в с т а н о в и л а :
30 грудня 2015 близько 14 години 15 хвилин обвинувачений ОСОБА_10 , проходячи неподалік будинку № 45-А по вул. Івана Мазепи в м. Полтава, на ділянці між ринком «Алмазний» та будівлею відділення філії КБ «Полтава-Банк», зустрів ОСОБА_11 , якого він знав та з яким на грунті неприязних стосунків, що раптово виникли, сталася сварка, в процесі якої останній, діставши ножа, наніс ним удар в правий бік черевної порожнини обвинуваченого, у якого внаслідок протиправних дій потерпілого виникло право на необхідну оборону. Реалізовуючи його, з метою захисту від нападу, ОСОБА_10 , маючи на меті захиститись від злочинного посягання,дістав з кишені своєї куртки невстановлену зброю, та діючи з прямим умислом, з метою заподіяння тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання та обстановці захисту у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_11 , здійснив два постріли в голову та один постріл в праву верхню кінцівку потерпілого, чим перевищив межі необхідної оборони, після чого зник з місця скоєння злочину.
Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_11 на автомобілі швидкої допомоги був доставлений до хірургічного відділення Полтавської обласної клінічної лікарні для надання йому медичної допомоги , де ІНФОРМАЦІЯ_2 о 20 год. 10 хвилин помер.
Внаслідок вказаних вище дій обвинуваченого ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_11 були спричинені такі тілесні ушкодження:
1 група: сліпе проникаюче вогнепальне поранення голови (рана № 2) з дірчатим переломом кісток черепа зліва з радіальним розповсюдженням ліній перелому на основу та склепіння черепа, пошкодженням твердої мозкової оболонки у вигляді округло-овального дефекта, ділянки деструкції речовини головного мозку. Дані ушкодження носять характер прижиттєвості, утворилось від одноразової дії свинецьвмістимого вогнепального снаряду - кулі, стосовно живої особи носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, а в даному випадку, що призвели до смерті потерпілого.
2 група ушкоджень: вогнепальні рани голови (рана №1), рани правого передпліччя (рана №3, 4), які носять характер прижиттєвості, утворились від дії вогнепального снаряду - кулі, стосовно живої особи, носять ознаки легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Нанесення ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_11 сліпого проникаючого вогнепального поранення голови (рана № 2), явно не відповідало небезпечності посягання та обстановці захисту і кваліфікується як перевищення меж необхідної оборони.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_10 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України вину не визнав та суду пояснив, що 30.12.2015 року до нього заїхав знайомий ОСОБА_12 з ОСОБА_13 , з яким він на автомобілі, що належить його батьку, їздили по місту, а потім пішли на ринок «Алмазний». Після 14 години вони виходили з ринку до відділення КБ «Полтава-Банк», де зустріли ОСОБА_11 з братом ОСОБА_14 . Вячеслав відразу почав його ображати, нецензурно висловлюватись в бік його матері та сказав, що він йому винен гроші. Щоб уникнути конфлікту поліз до кишені за грошима і відчув запаморочення в голові, яке у нього відбувається після травми голови. Тут же відчув біль у правому боці живота та побачив в руках у ОСОБА_11 ніж, від болю почав присідати. В цей час почув 2-3 постріли і прийшов до тями у садках біля ставка за трасою Київ-Харків. Зрозумів, що щось трапилось, оскільки боліло в боці і текла кров. Пішов додому, де мати надала йому медичну допомогу.
03.01.2016 року він з батьком та адвокатом прийшли в поліцію, де його затримали, а також вмовили зізнатися в тому, що він діяв у стані самооборони, але потім його звинуватили у вбивстві. Наполягає на тому, що ніякого злочину він не скоював.
На досудовому розслідуванні під час допиту та проведення слідчого експерименту ОСОБА_10 заперечував наявність неприязних відносин з ОСОБА_11 та вказував, що у нього з собою був пістолет «Зоракі», в якому знаходились три патрони споряджені гумовими кулями.
Незважаючи на заперечення обвинуваченим вини у вчиненні злочину, його винуватість у у заподіянні смерті потерпілому ОСОБА_11 підтверджується такими доказами дослідженими в судовому засіданні:
- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка суду повідомила, що вона з ОСОБА_11 проживали однією сім`єю близько трьох років. Останній ніде не працював, а вона працювала в кафе «Ахтамар». 30 грудня 2015 року близько 14 години 30 хвилин їй зателефонували та повідомили, що ОСОБА_15 розстріляли. Вона приїхала в обласну лікарню, де від брата ОСОБА_14 дізналась про обставини події.
- показаннями свідка ОСОБА_11 , брата померлого, який суду пояснив, що 29.12.2015 року до нього додому в квартиру АДРЕСА_2 прийшов у нетверезому стані його брат ОСОБА_15 , з яким вони продовжили розпивати спиртні напої протягом ночі. Відпочивши близько двох годин, наступного дня, вранці вони похмелились пивом та близько 12 години пішли в кафе «Ахтамар», де працювала барменом співмешканка брата ОСОБА_16 . На роботі її не було і він з братом в кафе-барі «Пірамідка» випили по 50 г горілки, за яку розрахувався брат. Потім пішли додому в бік будинку АДРЕСА_3 і по дорозі зустріли ОСОБА_10 із незнайомим чоловіком. Брат попросив його відійти, що він і зробив відійшовши на відстань близько 10 метрів. Чув як брат з ОСОБА_17 висловлювались на адресу один одного нецензурними словами. Потім він почув постріли, повернувся до брата та побачив, як ОСОБА_10 та незнайомий чоловік побігли в різні сторони. Підбігши до брата, який лежав на спині, він побачив у нього на голові рани. Ні в кого в руках зброї він не бачив. Крім ОСОБА_17 та незнайомого чоловіка, який був з ним, нікого поряд не було.
Зазначив, що його брат раніше відбував покарання і постійно носив із собою ніж. Підтвердив той факт, що у брата того дня міг знаходитись саме той ніж, який був вилучений під час обшуку у ОСОБА_10 .
Стверджує, що під час досудового слідства він міг давати інші показання, оскільки допитувався у нетверезому стані.
- показаннями свідка ОСОБА_18 , яка є бабусею померлого, яка суду пояснила, що 29.12.2015 року близько 20 години прийшов ОСОБА_11 у нетверезому стані, забрав ОСОБА_14 і вони пішли. 30.12.2015 року їй зателефонували та повідомили, що трапилось з онуком.
- показаннями свідка ОСОБА_19 , яка суду пояснила, що вона працює на ринку «Алмазний» і вдень 30.12.2015 року після обіду вона йшла на своє робоче місце і десь на відстані 25 метрів побачила, що один хлопець з усієї сили б`є ногами потерпілого, а потім нахилився на д ним і вона почула постріли біля лежачого потерпілого. Після пострілів двоє хлопців побігли в бік вул. Кондратюка, а один залишився біля потерпілого та кричав: «Братан, братан…». Коли підійшла, то побачила як з рани на голові у лежачого йшла кров.
Вважає, що стріляв той, хто бив потерпілого. Ні пістолету, ні ножа вона ні в кого не бачила.
- показаннями свідка ОСОБА_20 , який суду пояснив, що 30.12.2015 року близько 14 год. 14 год. 30 хв. він пішов на ринок «Алмазний», а потім по стежці проходив між парканом та відділенням «Полтава-Банк», де побачив двох хлопців, які сварилися та висловлювалися на адресу один одного нецензурною лайкою. Той, що був меншого зросту, принижував вищого, виражаючись брутально на його та його матір адресу. Було видно, що останній був розлючений.
Коли відійшов від хлопців метрів на 10, то почув три постріли, обернувся і побачив, що нижчий на зріст присів і до нього підбіг невисокий хлопець.
Хто стріляв не бачив, як не бачив і того, чи був в руках потерпілого будь-який предмет.
- показаннями свідка ОСОБА_21 , яка суду пояснила, що 30.12.2015 року близько 14 год. 14 год. 30 хв. вона пішла на ринок «Алмазний» і неподалік від відділення «Полтава Банк» побачила двох хлопців, які сварились та висловлювались нецензурними словами. Коли відвернулася, почула два постріли, які сприйняла як вибух петарди. Коли звернула увагу на хлопців, то побачила, що нижчій на зріст присів, а вищий швидко пішов в бік вулиці Кондратюка.
- показаннями свідка ОСОБА_22 , який суду пояснив, що дійсно 30.12.2015 року близько 14 год. він вийшов з квартири щоб викинути сміття. Біля сміттєвих баків на ринку «23 Вересня» побачив двох хлопців, які сварились неподалік електрощитової, висловлюючись при цьому нецензурними словами. Потім він побачив як в руці нижчого на зріст хлопця щось блиснуло і він ударив в лівий бік вищого на зріст хлопця, як потім йому стало відомо обвинуваченого, який після цього опустився на коліна. В цей час пролунало два «хлопки» і незнайомий хлопець підійшов до обвинуваченого, підняв його, а потім вони пішли в різні сторони.
- показаннями свідка ОСОБА_23 , який суду пояснив, що 30.12.2015 року близько 14 год. він проходив з ринку «Алмазний» в бік магазину «Свіжина» і побачив двох хлопців, які сварились. Хлопець меншого зросту висловлювався нецензурними словами, а потім дістав ніж, яким наніс удар іншому хлопцю, від чого той зігнувся та присів. Як потім йому стало відомо, що тим, хто присів, був обвинувачений. В цей час хлопець, який стояв біля трансформаторної будки, дістав пістолет, підійшов і зробив декілька пострілів в потерпілого, а потім невідомий з обвинуваченим розійшлись в різні боки.
- поясненнями свідка ОСОБА_24 , батька обвинуваченого, який суду пояснив, що 30.12.2015 року близько 16-17 год. йому зателефонувала дружина та повідомила, що за місцем їх проживання приїхали працівники поліції та шукають сина.
Коли він приїхав додому сина вдома не було і вони з працівниками поліції поїхали його шукати. Телефон сина був відключений.
Коли він повернувся додому пізно ввечері, син вже був вдома і спав. На його запитання, що трапилось, син відповів, що нічого. Потім він помітив поранення на животі у сина і дружина надала останньому медичну допомогу, оскільки від звернення в лікарню він відмовився.
Приблизно через 2-3 дні він з сином поїхали в поліцію, де сина було заарештовано.
Працівники поліції провели обшук в їх квартирі, під час якого вилучили куртку сина та ніж, який лежав в ній. Цього ножа він раніше не бачив.
- поясненнями свідка ОСОБА_25 , матері обвинуваченого, яка суду повідомила, що 30.12.2015 року, коли вона була вдома, прийшли працівники поліції та хотіли побачити її сина, повідомивши, що він підозрюється у скоєнні злочину. Так як його вдома не було, вона зателефонувала йому, однак телефон сина був відключений. Тоді чоловік з працівниками поліції поїхали шукати сина.
Коли син повернувся показав рану на животі, але від виклику швидкої відмовився і вона надала йому медичну допомогу.
Зазначила, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка була в дитинстві у сина проблеми з пам`яттю і він являється інвалідом другої групи.
- протоколом огляду місця події від 30.12.2015 року, розпочатого близько 15 год.15 хв., під час якого на ділянці території, між приміщенням відділення «Полтава Банк» по вул. Івана Мазепи, 45 в м. Полтава та речовим ринком «23 Вересня», було виявлено рідину бурого кольору, сліди крові, 2 пістолетні гільзи.
(Том.3 а. с. 152-158).
- протоколом огляду місця події від 30.12.2015 року, розпочатого близько 15 год. 55 хв., під час якого на території Полтавської обласної клінічної лікарні ім. Скліфосовського, по вул. Шевченка, 23 в м.Полтава, було виявлено та вилучено шапку та зішкрябину речовини яскраво-червоного кольору.
(Том.3 а. с. 160-163).
- протоколом огляду місця події від 31.12.2015 року, розпочатого близько 7 год. 33 хв., проведеного в приміщенні ординаторської нейрохірургічного відділення Полтавської обласної клінічної лікарні ім. Скліфосовського по вул. Шевченка, 23 в м. Полтава, відповідно до якого лікарем нейрохірургом був виданий шматок інорідного тіла темного кольору розміром 0,3 на 05 см.
(Том.3 а. с. 164).
- протоколом огляду місця події від 01.01.2016 року, розпочатого близько 21 год. 15 хв., під час якого в будівлі на 4-му поверсі підсобного приміщення реанімаційного відділення Полтавської обласної клінічної лікарні, яка розташована по вул.Шевченка, 22 в м. Полтава було виявлено труп ОСОБА_11 з тілесними ушкодженнями.
(Том.3 а.с. 233-234).
- протоколом обшуку від 04.01.2016 року, під час якого за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_10 в квартирі АДРЕСА_4 , було виявлено та вилучено: куртку болонову з логотипом «Reebok», в куртці в кишені з правого боку виявлено металевий ніж зі слідами речовини бурого кольору на лезі, в правому рукаві куртки - футболку темно-синього кольору з біркою «Polo XL» та штани джинсові світло-сині з логотипом «ARMANI».
(Том 3 а. с. 182-170).
- протоколом слідчого експерименту від 05.02.2016 року з фототаблицею, під час проведення якого обвинувачений ОСОБА_10 пояснив та показав, при яких обставинах та де 30.12.2015 року він зустрівся з потерпілим ОСОБА_11 , місце, де між ними виник конфлікт, а потім останній наніс йому удар ножем в область живота з правого боку. Також під час слідчого експерименту стверджував, що у нього з собою була вогнепальна зброя, а саме пістолет «Зоракі» з трьома спорядженими резиновими кулями.
(Том. 3 а. с. 212-218).
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.02.2016 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_20 на фотознімках впізнав ОСОБА_10 , який найбільше схожий на хлопця, який перебував 30.12.2015 року за відділенням «Полтава-Банку» і який, на його думку, стріляв у потерпілого під час сварки.
( Том 3 а. с. 225-226).
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.02.2016 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_21 на фотознімках впізнала ОСОБА_10 , якого бачила 30.12.2015 року біля відділення «Полтава банк» і який сварився з хлопцем нижчим на зріст. Після цього вона чула постріл і побачила, що хлопець нижчий на зріст присів, а інший нахилився над ним, потім піднявся і пішов в бік вул. Кондратюка.
( Том 3 а. с. 229-230).
Відповідно до висновків судово-медичних експертиз №№ 13, 13-а, проведених в періоди з 4.01.2016 р. по 3.02.2016 р. та з 4.01.2016 р. по 04.02.2016 року, встановлено, що причиною смерті ОСОБА_11 стало сліпе проникаюче вогнепальне поранення голови з переломами кісток черепа та пошкодженням речовини головного мозку.
При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 на його тілі виявлено тілесні ушкодження, які умовно можна розділити на наступні групи:
1 група: сліпе проникаюче вогнепальне поранення голови (рана №2) з дірчатим переломом кісток черепа зліва з радіальним розповсюдженням ліній перелому на основу та склепіння черепа, пошкодженням твердої мозкової оболонки у вигляді округло-овального дефекта, ділянки деструкції речовини головного мозку.
2 група: вогнепальні рани голови (рана №1), рани правого передпліччя (рана № 3, 4).
Пошкодження І групи носять характер прижиттєвості, утворилось від одноразової дії свинецьвмістимого вогнепального снаряду - кулі, стосовно живої особи носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, а в даному випадку, що призвели до смерті потерпілого.
Пошкодження II групи носять характер прижиттєвості, утворились від дії вогнепального снаряду - кулі, стосовно живої особи носять ознаки легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Раньовий канал, який розпочинається раною № 2 в лівій тім`яній ділянці голови проникає в порожнину черепа, пошкоджуючи ліву тім`яну кістку у вигляді дирчатого перелому, тверду мозкову оболонку у вигляді дефекту округло-овальної форми (вхідний вогнепальний отвір), який йде в напрямку зліва-направо, дещо спереду-назад та дещо зверху-вниз, загальною довжиною до 13 см.
Тілесних ушкоджень характерних для захисту руками від ударів на трупі ОСОБА_11 не виявлено, а виявлені тілесні ушкодження, які не могли бути спричинені самим потерпілим.
(Том 3 а. с. 239 242, 248 252).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №7, проведеної в період з 04.01.2016 р. по 05.01.2016 року встановлено, що у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження, а саме - рана лінійної форми на переднє-боковій поверхні живота справа, яка могла утворитися внаслідок однократної дії предмету, який мав гостроріжучий край чи кінець, можливо в строк та при обставинах, вказаних підекспертним.
По ступеню тяжкості виявлена рана має ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад.
(Том 4 а. с 5 6).
Згідно висновку судового експерта за № 6 від 29.01.2016 року на поверхнях шапки потерпілого ОСОБА_11 виявлено поодинокі частинки бездимних одноосновних порохів з ознаками термічного впливу.
(Том 4 а. с. 10 13).
Відповідно до висновку судового експерта-баліста № 47 від 13.01.2016 року, надані на дослідження дві гільзи, до категорії бойових припасів (частин бойових припасів) не відносяться, а являються частинами патронів - стріляними гільзами пістолетних патронів калібру, призначених для придушення агресивності нападаючого шляхом болючої дії за рахунок кінетичної енергії еластичної кулі, а також для проведення тренувальних занять і відпрацювання навичок поводження зі зброєю, калібру 9мм РА.
Надані на дослідження дві гільзи, відстріляні з одного екземпляру зброї.
Наданий на дослідження предмет (інорідне тіло неправильної форми розмірами приблизно 03,см на 0,5см), до категорії частин бойових припасів не відноситься.
Наданий на дослідження предмет (інорідний предмет, який поміщено в скляний флакон), до категорії частин бойових припасів не відноситься.
Надані на дослідження два предмета (два інорідні тіла), раніше не складали єдине ціле.
Вирішити поставлене перед експертом питання: «Чи складали раніше єдине ціле надані на дослідження гільзи з інорідними предметами, що вилучені з голови трупа ОСОБА_11 », не вдається за можливе, у зв`язку із наявністю на наданих на дослідження двох предметах слідів залишкової деформації.
Надані на дослідження два предмета (інорідні предмета), могли бути відстріляні як з наданих на дослідження двох гільз, так і з інших гільз, які за своїми конструктивними та розмірними характеристиками можуть бути споряджені даними предметами (інородними тілами).
(Том 4 а. с 18 24).
Згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 114 від 05.02.2016 року, кров трупа ОСОБА_11 належить до В (111) групи, якій властивий антиген В і ізогемаглютинін анти-А, а кров ОСОБА_10 належить до О (1) групи, якій властивий антиген Н і ізогемаглютиніни анти-А і анти-В.
(Том 4 а. с. 57 58).
Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи № 115, проведеної в період з 18.02.2016 р. по 23.02.2016 року, на фрагменті марлі, представленому на дослідження, знайдена кров людини, де виявлені антигени В та Н. Ця кров може походити від постраждалого ОСОБА_11 , походження цієї крові тільки від одного обвинуваченого ОСОБА_10 , виключається. Виявлення антигену Н можливе лише за рахунок домішки його крові.
(Том 4 а. с. 67 68).
Згідно висновку судово-імунологічної експертизи за № 116, проведеної в період з 18.02.2016 р. по 23.02.2016 року, на фрагменті вати (зразок речовини яскраво-червоного кольору вилученого з снігу під папкою), представленому на дослідження, знайдена кров людини, де виявлені антигени В та Н. Ця кров може походити від постраждалого ОСОБА_11 . Походження цієї крові тільки від одного підозрюваного ОСОБА_10 виключається. Виявлення антигену Н можливе лише за рахунок домішки його крові.
(Том 4 а. с. 62 63).
Відповідно до висновку судово-цитологічної експертизи № 45, проведеної в період з 28.01.2016 р. по 09.02.2016 року, на клинку ножа (об.1), виявлена кров особи чоловічої генетичної статі та виявлений антиген В ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження цієї крові від постраждалого ОСОБА_11 . Походження цієї крові від підозрюваного ОСОБА_10 виключається.
При судово-медичній експертизі ручки ножа (об. 2), крові не виявлено, знайдені без`ядерні епітеліальні клітини, не придатні для цитологічного дослідження.
(Том 4 а. с. 28 32).
Згідно висновку судового експерта за № 48 від 01.02.2016 року на задній лівій частині шапки, наданої на дослідження, є наскрізне пошкодження розташоване на відстані 15 мм від вертикального шва та 8 мм від нижнього краю і має форму близьку до овальної розмірами 8x7 мм, що утворилося в результаті механічної дії стороннього предмета - "розриву".
На задній лівій частині шапки, наданої на дослідження, є наскрізне пошкодження розташоване на відстані 37 мм від вертикального шва та 85 мм від нижнього краю і має форму близьку до овальної розмірами 16x7 мм, що утворилося в результаті механічної дії стороннього предмета - "розриву";
На задній лівій частині цієї шапки є поверхневе (не наскрізне відносно матеріалу шапки) пошкодження верхнього шару, розташоване праворуч від пошкодження №2 на відстані 27 мм від вертикального шва та 23 мм від нижнього краю і має форму близьку до овальної розмірами 4x3 мм, що утворилося в результаті механічної дії стороннього предмета - "надриву".
На передній лівій частині шапки, що була предметом дослідження, є наскрізне пошкодження розташоване на відстані 15 мм від смуги світло-сірого кольору та 155 мм від нижнього краю і має найбільші розміри 17x8 мм, що утворилося в результаті механічної дії стороннього предмета - "розриву".
(Том 4 а. с. 37 41).
Відповідно до Акту комплексної психолого-психіатричної експертизи за №50 від 05.02.2016 відповідно до якої ОСОБА_10 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає, а виявляє ознаки розладу особистості органічного походження. Може постати перед слідством та судом.
В період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння, ОСОБА_10 не страждав будь-яким хронічним психічним захворюваням і не перебував у стані тимчасового розладу психічної діяльності. Ступінь наявних психічних розладів не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними у вказаний період часу
ОСОБА_10 під дію ч. ч. 2 та 3 ст. 19 та ст. 20 КК України не підпадає, застосування примусових заходів медичного характеру в даний час не потребує.
В ході експертного дослідження ОСОБА_10 не виявляє індивідуально- психологічних особливостей, які могли суттєво вплинути на його поведінку на час інкримінованого йому діяння.
(Том 4 а. с. 44 51).
Згідно висновку судово-імунологічної експертизи №206 від 18-23 лютого 2016 року на футболці, виявленій під час проведення огляду місця події та представленій на дослідження, знайдена кров людини, де виявлені антигени А, В, Н.
Кров у цих слідах може походити від особи (осіб) , крові якої (яких) характерні виявлені антигени .
Походження цієї крові тільки від одного ОСОБА_11 виключається, виявлення антигенів В та Н можливе лише за рахунок домішки його крові.
(Том 4 а. с. 72 73)
Відповідно до висновкусудово-імунологічної експертизи № 207 від 18 лютого 2016 року, відповідно до якої на кросівках, вилучених під час проведення обшуку ОСОБА_10 , слідів схожих на кров, не виявлено.
(Том 4 а.с 77).
Згідно висновкусудово-імунологічної експертизи № 260 від 18-24 лютого 2016 року на куртці та футболці ОСОБА_10 , наданих на дослідження, знайдена кров людини, де виявлений антиген Н. Ця кров може походити від ОСОБА_10 .
Походження цієї крові від ОСОБА_11 виключається.
(Том 4 а. с. 80-82).
Аналізуючи зібрані у справі докази як кожен окремо так і в сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те, що прокурором не доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а саме умисного вбивства з огляду на таке.
З об`єктивної сторони умисне вбивство, відповідно до ч.1 ст.115 КК України, характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаним діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання. У зв`язку з цим, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Схожі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (стаття 118 КК України). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена статтею 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 КК України, є мотив діяння захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно-небезпечного посягання.
Закріплене в ст. 36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (частина третя ст. 27 Конституції України).
Згідно із частиною першою статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно-небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Відповідно до п.п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону» перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. У зв`язку з цим кримінальна відповідальність за такі дії настає лише у випадках, спеціально передбачених статтями 118 та 124 КК.
Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно-небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно-небезпечного посягання.
Втім, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно-небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.
Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, потрібно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
Оцінюючи мотиви протиправних дій обвинуваченого, суд враховує, що із потерпілим у неприязних відносинах він не був, будь-яких конфліктів чи наявність між ними боргових зобов`язань обвинувачений заперечує та органами досудового розслідування не встановлено. В день подій вони зустрілись випадково і конфлікт між ними виник на місці.
Таким чином, органами досудового розслідування не встановлені докази, які б могли свідчили про наявність у обвинуваченого ОСОБА_10 мотиву на умисне заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_11 до їхньої зустрічі.
Натомість в ході судового розгляду було встановлено, що потерпілий ОСОБА_11 під час словесного конфлікту із ОСОБА_10 дістав ніж, який постійно носив із собою та спричинив ним обвинуваченому легкі тілесні ушкодження у ділянці живота, що підтверджується оглянутими курткою та футболкою, в які був одягнутий обвинувачений в день подій. Наявність у потерпілого з собою ножа підтвердив також брат останнього ОСОБА_11 , а також підтверджується даними висновку судово-цитологічної експертизи №45 від 09.02.2016 року, відповідно до якого на ножі, який був вилучений під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 , була виявлена кров потерпілого ОСОБА_11 , хоча тілесних ушкоджень у вигляді порізів у потерпілого судово-медичним експертом не виявлено.
Таким чином, суд вважає, що в момент нападу потерпілого ОСОБА_11 на обвинуваченого у останнього виникло право на необхідну оборону від протиправного посягання на нього, однак останній не оцінивши небезпечності та обстановки нападу, допустив перевищення меж необхідної оборони, умисно заподіявши смерть потерпілому.
Оцінюючи обстановку нападу, суд враховує, що він вчинений в денний час, у громадському місці, поряд із житловими будинками. В момент нападу обвинувачений повністю усвідомлював свої дії, був тверезий на відміну від потерпілого, що давало йому можливість об`єктивно оцінювати обстановку захисту та співвідношення сил. Суд критично оцінює дані висновку судово-медичної експертизи відповідно до якого у крові трупу ОСОБА_11 не виявлено етиловий спирт, оскільки судово-токсикологічне дослідження крові від трупу ОСОБА_11 було проведено тільки 04.01.2016 року. Натомість, свідок ОСОБА_11 зазначив, що вони протягом усієї ночі та зранку 30.12.2015 року вживали спиртні напої.
Суд враховує також особу потерпілого ОСОБА_11 , який раніше судимий за тяжкі злочини проти власності та особи і відбував покарання у місцях позбавлення волі. З висновку судово-медичної експертизи №13 від 03.02.2016 року та фототаблиці до нього вбачається, що у ОСОБА_11 на плечах знаходяться татуювання у вигляді зірок. Такі символи татуювань, як тлумачить криміналістика, наносились кримінальним авторитетам або ув`язненим, що відкрито протидіяли адміністрації установи виконання покарань і не бажали жити за правилами.
Аналізуючи як доказ протокол огляду місця події від 30.12.2015 року, колегія суддів звертає увагу на безвідповідальність та поверховість дій слідчого при проведенні цієї слідчої дії. Так, місце події є відображенням певної події злочину і містить інформацію, виражену у зміні обстановки, слідах перебування злочинців, слідах їх дій, намірів та інших даних. Одними із ключових вимог при проведенні огляду місця події є об`єктивність і повнота огляду, оскільки на підставі цих встановлених і зафіксованих даних в подальшому будуються слідчі версії, які підлягають перевірці під час досудового розслідування. З долученої до протоколу огляду чорно-білої фототаблиці вбачається значне нашарування снігу на місці події та велика кількість слідів ніг. Проте, всупереч вказаним вище вимогам слідчим ці сліди взагалі не описані та не досліджені. Натомість, ці обставини могли б повідомити про кількість осіб, які перебували на місці події, їх взаєморозташування, переміщення, наявність слідів боротьби тощо. Не описана також обстановка навколо виявленої плями бурого кольору (крові), що могло б відповісти на питання про положення та розташування тіла потерпілого після падіння. Підтвердженням описаної вище безвідповідальності є знаходження на місці події третьої гільзи майже через два місяці після проведення огляду. При цьому не встановлено, на якій відстані від виявленої плями крові та двох інших гільз вона була виявлена. Не була вказана гільза і предметом судово-балістичного дослідження на відповідність двом іншим гільзам, виявленим раніше і дослідження того, чи вона також відстріляна з одного екземпляру зброї як і перші дві.
Відповідно до протоколу огляду від 30.12.2015 року на місці події виявлено пляму бурого кольору та дві гільзи - одну на відстані 3 метрів у північно-східному напрямі від плями, а іншу на відстані 5 метрів у північному напрямі від плями. Шляхом проведення розрахунків можна встановити, що відстань між виявленими двома гільзами становить близько 5,8 м. З урахуванням того, що згідно з висновком судово-балістичної експертизи №47 від 13.01.2016 року ці дві гільзи відстріляні з одного екземпляру зброї, а також того, що у потерпілого виявлені тілесні ушкодження у різних частинах тіла (тім`яній та лівій скроневій на голові та правому передпліччі) це означає, що постріли здійснені з різних місць, на невеликій відстані.
Вказані обставини свідчать про переміщення обвинуваченого та потерпілого в ході здійснення захисту і заподіяння тілесних ушкоджень на місці події, та ставлять під сумнів як показання свідка обвинувачення ОСОБА_19 про те, що обвинувачений нахилився до лежачого потерпілого і здійснив два постріли, так і показання свідків захисту ОСОБА_22 та ОСОБА_23 про те, що двічі вистрілила третя особа, яка стояла поруч із обвинуваченим та потерпілим. При цьому, оцінюючи критично показання свідка ОСОБА_19 , колегія суддів враховує, що остання повідомляла як ОСОБА_10 із надзвичайною силою наносив удари ногами лежачому потерпілому, що не відповідає фактичним обставинам, оскільки за результатами судово-медичної експертизи будь-яких тілесних ушкоджень на тілі потерпілого, крім вогнепальних поранень, не зафіксовано.
Таким чином, враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_10 потерпілим ОСОБА_11 із застосуванням ножа було заподіяно поранення в ділянці живота, що не спростовано під час судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що останній зазнав суспільно-небезпечного посягання з боку ОСОБА_11 та у нього виникла підстава для необхідної оборони, тобто виникло право на захист правоохоронюваних інтересів шляхом заподіяння шкоди тому, хто посягає, для припинення цього посягання.
Рішення про застосування зброї було прийнято ОСОБА_10 під впливом факторів, які зумовлювали вжиття заходів, необхідних для припинення протиправного посягання. Саме ці фактори були спонукальними і визначальними (домінуючими) у виборі поведінки, до якої ОСОБА_10 фактично вдався. При цьому слід врахувати емоційно-збуджений стан обвинуваченого, у якому не завжди можна визначити характер і обсяг необхідних заходів.

Водночас фактична ситуація, в якій перебував обвинувачений, не звільняла його від обов`язку вжити таких заходів, які б були співмірними (адекватними), необхідними і достатніми для припинення посягання. Зокрема, не зважаючи на можливість звернутись за допомогою до сторонніх осіб, в тому числі брата потерпілого чи третьої особи, яка перебувала на місці події та невстановлена слідством, ОСОБА_10 повинен був усвідомлювати, що здійсненням декількох пострілів із невеликої відстані у життєво важливу ділянку людини голову, він із достатньою ймовірністю заподіє смерть потерпілому, чим ОСОБА_10 і перевищив межі необхідної оборони.

Натомість, здійснивши постріли у кінцівки чи тулуб потерпілого, ОСОБА_10 міг би придушити агресію нападаючого та припинити посягання із заподіянням йому явно меншої шкоди. Перешкод у здійсненні такого способу захисту в судовому засіданні встановлено не було.

За змістом статті 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведення її вини, а обвинувальний вирок може грунтуватися тільки на переконливих та безспірних доказах.

Згідно з роз`ясненнями у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» недопустимим є обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Ст. 17 КПК України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумнім сумнівом.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, колегія суддів вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_11 при перевищенні меж необхідної оборони, і кваліфікує його діяння за ст. 118 КК України, вважаючи недоведеною кваліфікацію його діянь органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 115 КК України, як вчинення умисного вбивства.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Колегія суддів враховує, що обвинуваченим вчинено злочин, який віднесений до злочинів невеликої тяжкості. Обвинувачений є інвалідом ІІ групи з дитинства, за місцем проживання та утримання характеризується задовільно, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, не працює, неодружений, має незадовільний стан здоров`я, раніше не судимий.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_10 не встановлено.

На підставі викладеного, виходячи із загальних засад призначення покарання, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 118 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження (так званий Закон «Савченко»).

Таким чином, підлягає зарахуванню у строк відбування покарання строк тримання під вартою ОСОБА_10 в Полтавській установі виконання покарань, як запобіжний захід, обраний на стадії досудового розслідування.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

У зв`язку з відбуттям покарання, яке призначається, запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Визнати ОСОБА_10 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 118 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання за цим вироком зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_10 з 04.01.2016 року по 21.04.2017 року, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_10 такими, що відбув призначене покарання та звільнити його від відбування покарання у зв`язку з тим, що строк попереднього ув`язнення, відбутий ОСОБА_10 у межах кримінального провадження, перевищує фактично призначене йому основне покарання.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти негайно в залі суду.
Стягнути із ОСОБА_10 на користь держави витрати пов`язані із залученням експерта в сумі 1718 гривень 64 копійки.

Речові докази:

-гільзи, шапку, зіскоби речовин, зрізи нігтьових пластин, флакон, шприц, візитну картку, поліетиленовий пакет, пляшку з-під горілки, газету, які передані на зберігання до камери речових доказів Октябрського ВП ГУНП в Полтавській області знищити;

-футболку, куртку, джинсові штани, кросівки, які передані на зберігання до камери речових доказів Октябрського ВП ГУНП в Полтавській області повернути ОСОБА_10 за належністю;

-ксерокопію паспорту, CD-диск зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судді ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3