Справа № 414/2253/16-к
Провадження № 11-кп/782/123/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2017 року м. Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області в приміщенні апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 17 лютого 2017 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кремінна Луганської області, громадянин України, який має середню-спеціальну освіту, не працюючий, інвалід 2 групи, раніше не судимий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнаний винним та засуджений за ч.1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

В с т а н о в и л а :
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 за наступних обставин.

27 січня 2016 року приблизно о 10 годині ОСОБА_9 через раніше виниклі неприязні відносини, з метою спричинення тілесних ушкоджень, прийшов до лісу поблизу буд. АДРЕСА_3 де знаходилася потерпіла з онуком, та за допомогою палиці, яка у нього була в руці, умисно наніс їй удар у поясницю, в результаті чого останній були спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу поперекової області справа.

На вказаний вирок суду захисником ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подана апеляційна скарга, в якій вона просить скасувати вирок суду у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 125 КК України виправдати.

Зазначає, що органами досудового розслідування та судом допущена однобічність та неповнота дослідження обставин справи.

Суд безпідставно послався у якості доказу вини ОСОБА_9 на показання потерпілої та її малолітнього онука ОСОБА_10 , які не можуть бути об`єктивними.

Свідок ОСОБА_11 про побиття дізналася зі слів матері, а тому її пояснення не можуть свідчити про доведеність вини обвинуваченого, свідок ОСОБА_12 нібито пояснила про те, що обвинувачений повідомив їй про побиття потерпілої, хоча насправді такого не було.

Суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_13 та не врахував покази свідка ОСОБА_14 , які свідчать про алібі обвинуваченого.

Дії потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 при проведенні слідчого експерименту не співпадають з їх показаннями, при цьому на місті злочину слідів та предметів побиття не виявлено.

Згідно висновкам судово-медичної експертизи тілесне ушкодження у ОСОБА_6 могло, а не було спричинене в строк та при зазначених нею обставинах.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні доводи та надали аналогічні змісту апеляційної скарги пояснення; прокурора, який просив апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення; потерпілу ОСОБА_6 і її представника ОСОБА_7 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Вина ОСОБА_9 в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 доведена сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що вона з онуком була у лісі та раптом побачила ОСОБА_9 з яким у неї неприязні стосунки. В руці він тримав палицю від лопати. Обвинувачений став кричати на неї. На її вимоги, онук став тікати з цього місця. ОСОБА_9 догнав її та вдарив палицею по спині, спричинивши їй тілесні ушкодження.

Також малолітній ОСОБА_10 пояснив, що бачив як ОСОБА_9 вдарив потерпілу ОСОБА_6 палицею від лопати.

Дії потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 при проведенні слідчого експерименту не містять суттєвих протирічь з їх показаннями у судовому засіданні. Розбіжності в їхніх показаннях щодо локалізації удару, а саме по якій частині спини наніс удар обвинувачений, не є суттєвими і на встановлення істини не впливають.

Показання потерпілої ОСОБА_6 та малолітнього ОСОБА_10 підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 63 згідно якої на поперекової області з права у ОСОБА_6 встановлено крововилив, який відноситься до легких тілесних ушкоджень. Дане тілесне ушкодження могло бути спричинено в строк та при обставинах вказаних потерпілою та малолітнім свідком при їх допиті та слідчому експерименті за участю ОСОБА_6 (а.к.п. 62,63).

Згідно довідки лікаря від 27.01.2016 року ОСОБА_6 встановлено діагноз: забій поперекового крижового відділу хребта (а.к.п.58).

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що зі слів потерпілої, її матері, їй відомо про побиття останньої ОСОБА_9 , у зв`язку з цим вона викликала матері швидку медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_15 пояснила у судовому засіданні, що під час розмови з обвинуваченим, останній повідомив їй, про те що він побив потерпілу.

Допит даного свідка здійснено судом першої інстанції в повному обсязі і без порушень, в умовах змагальності, а тому передбачених ч.3 ст. 404 КПК України підстав для повторного допиту цього свідка колегія суддів не вбачає.

Суд правильно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_13 та не врахував покази свідка ОСОБА_14 , оскільки журнали відвідування занять студентів вказують на те, що на час вчинення злочину ОСОБА_13 знаходився на заняттях, тобто, далеко від місця подій, при цьому свідок ОСОБА_14 спростувати цей факт не може.

Відповідно до обставин вчинення злочину, а саме нанесення одного удару по спині палицею, відсутність на місці злочину його слідів, а також предмету побиття, самі по собі не свідчать про відсутність події злочину або недоведеність вини обвинуваченого.

Досліджені у судовому засіданні та проаналізовані у вироку докази у їх сукупності суд обґрунтовано визнав достатніми для висновку щодо винуватості ОСОБА_9 у нанесенні потерпілій ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст. 125 КК України.

Всупереч доводам апеляції, колегія суддів не вбачає підстав ставити під сумнів достовірність та допустимість наведених доказів.

Доводи захисника ОСОБА_8 щодо однобічності та неповноти досудового та судового слідства є необґрунтованими, оскільки будь-яких порушень вимог КПК України під час розгляду кримінального провадження, колегією суддів не встановлено, всі надані сторонами доказами досліджені судом в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що при призначенні ОСОБА_9 міри покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який є інвалідом 2 групи, вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, відсутність обставин які пом`якшують та обтяжують покарання, та вірно дійшов висновку щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді штрафу, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції таким, що відповідає вимогам ст. 370 КПК України, тобто законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Порушень матеріального чи процесуального права, які згідно ст. 409 КПК України тягнуть за собою скасування чи зміну вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Кремінського районного суду Луганської області від 17 лютого 2017 року щодо ОСОБА_9 за ч.1 ст.125 КК України залишити без змін.

На ухвалу суду учасниками кримінального провадження може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_____________ ________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2