Справа №705/5157/15-к
1-кс/705/887/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2015 року м. Умань Черкаської області

Слідчий суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Уманського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_4 від 28.08.2015 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000211 від 05.12.2012, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:
12.09.2015 ОСОБА_3 направив на адресу Уманського міськрайонного суду Черкаської області скаргу від 12.09.2015, в якій просить: скасувати постанову слідчого СВ Уманського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_4 від 28.08.2015 про закриття кримінального провадження № 0000211, внесеного до ЄРДР 05.12.2012. Потерпілий вважає, що зазначена постанова підлягає скасуванню через її незаконність і необґрунтованість; винесення її з підстав, які не грунтуються на доказах, зібраних під час досудового розслідування; з порушенням норм процесуального права; без здійснення слідчим необхідних і достатніх слідчих (розшукових) дій для встановлення обставин кримінального правопорушення та притягнення винних осіб до відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подану скаргу з наведених у ній підстав та просив скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження і по вернути справу слідчому для продовження досудового розслідування.

Слідчий СВ Уманського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, подавши суду заяву про розгляд скарги за її відсутності, в якій зазначила, що рішення про закриття кримінальної справи вона прийняла законно, тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Прокурор прокуратури міста Умані, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився.

Неявка слідчого і прокурора відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги по суті.

Дослідивши матеріали скарги і матеріали кримінального провадження № 0000211, яке надійшло від СВ Уманського МВ УМВС України в Черкаській області, , слідчий суддя встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначений главою 26 Кримінального процесуального кодексу України параграф 1, ст. 303308.

Пунктом 3 частини 1 ст. 303 КПК України передбачено, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з матеріалами кримінального провадження № 0000211, досудове розслідування в якому здійснювала слідчий СВ Уманського МВ УМВС України в Черкаській області, ОСОБА_3 є потерпілим.

28.08.2015 слідчий СВ Уманського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_4 винесла постанову про закриття зазначеного кримінального провадження «по факту вимагання, вчиненого відносно ОСОБА_3 » у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. При цьому в мотивувальній частині постанови зазначено, що приймаючи таке рішення слідчий керується п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У цьому кримінальному провадженні на час винесення оскаржуваної постанови не було особи, якій би було повідомлено про підозру, тому відповідно до частини 4 ст. 284 КПК України слідчий мала повноваження прийняти постанову про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої цієї статті.

Оскаржувана постанова слідчого про закриття кримінального провадження не відповідає всім вимогам щодо її змісту, які закріплені нормами частини 5 ст. 110 КПК України, та є необґрунтованою, немотивованою, винесеною передчасно.

У мотивувальній частині постанови відсутні відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; про мотиви прийняття цієї постанови, їх обґрунтування, посилання на положення цього кодексу (п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України); а в резолютивній частині викладене процесуальне рішення, яке не узгоджене із мотивувальною частиною постанови, а також вона не містить відомості про можливість та порядок її оскарження (п. 3 ч. 5 ст. 110 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зазначених вимог КПК України слідчий не дотрималася.

У пункті 4 ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, і обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ч. 1 ст. 91 КПК України, згідно зі ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених КПК випадках потерпілого.

Нормами ч. 2 ст. 93 КПК України визначено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Зі змісту норм частин 1, 2 ст. 223 КПК України вбачається, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, та які проводяться для досягнення певної мети. Тобто слідчий, прокурор, обираючи вид слідчої (розшукової) дії або інший спосіб збирання доказів, зобов`язаний враховувати ступінь ймовірності досягнення певної мети у кримінальному провадженні саме за допомогою такої слідчої (розшукової) дії або іншого обраного способу, зважаючи на конкретні обставини провадження.

Слідчий суддя встановив, що під час проведення перевірки обставин, викладений у заяві ОСОБА_3 , слідчий у порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України не здійснив аналіз тих обставин, на які посилається потерпілий, не провів всього обсягу слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення, та прийняв рішення про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 198 КК України, у зв`язку із відсутністю в діях гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення , передбаченого ст. 189 КК України.

Оскаржувана постанова не містить достатніх підстав для закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. При цьому в резолютивній частині постанови слідчий обмежився лише висновком про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, не зробивши посилання на відповідну норму КК України і не зазначено щодо якої особи чи осіб прийнято оскаржуване рішення.

Постанова слідчого від 28.08.2015 за своїм змістом є ідентичною з постановою слідчого про закриття цього кримінального провадження від 11.09.2013 (том 3 а.к.п. 166-167), яка була скасована ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.05.2015 як незаконна та необґрунтована (том 3 а.к.п. 172-173). Так, в постанові від 28.08.2015 наявні такі самі граматичні помилки, наприклад, в імені гр. ОСОБА_7 : у абзаці четвертому на аркуші другому постанов зазначено « ОСОБА_8 »; а також невідповідність у фактичних обставинах, про які зазначено в тексті, зокрема, в абзаці другому на аркуші четвертому постанов мається формулювання: «…так як затримання гр. ОСОБА_6 відбулося до моменту передачі ним грошей гр. ОСОБА_3 », хоча в тексті постанови вище йшлося про передачу грошей від ОСОБА_3 гр-ну ОСОБА_6 , так само як і в заяві ОСОБА_3 про злочин від 06.12.2003.

У постанові слідчого від 28.08.2015 не наведені ті дії гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які слідчий вважає встановленими під час досудового розслідування, і щодо яких слідчий встановила відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. Посилаючись на відсутність у діянні (в якому саме діянні в постанові не вказано) складу кримінального правопорушення, слідчий у постанові не мотивувала такий висновок вказівкою на конкретний елемент складу злочину, який є відсутнім.

Висновок слідчого «про необхідність закриття даного провадження в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 189 ч. 2 КК України стосовно гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 » (абзац п`ятий сторінки четвертої постанови), не узгоджується із твердженням, наведеним у попередньому абзаці постанови. Перед висновком слідчий зазначила, що окрім показів потерпілого ОСОБА_3 здобути будь-які інші докази вини гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відносно незаконних дій щодо ОСОБА_3 не представилося можливим, а показів самого ОСОБА_3 , який є зацікавленим у кінцевому результаті по справі, не достатньо для притягнення вказаних осіб до кримінальної відповідальності. Невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримати є самостійною підставою для закриття кримінального провадження, що передбачена п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. Наведені обставини свідчить про те, що слідчий неналежним чином мотивував своє рішення про закриття кримінального провадження, його твердження та висновки є неоднозначними, не грунтуються на наведених у постанові обставинах кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження № 0000211 вбачається, що слідчий ОСОБА_4 формально підійшла до виконання своїх процесуальних обов`язків, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження. Так, після того, як слідчий суддя 21.05.2015 скасував попередню постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий СВ Уманського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_9 05.08.2015 дала начальнику карного розшуку міськвідділу Доручення № 1 про проведення слідчий (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України. На виконання цього Доручення 17.08.2015 слідчому надійшли матеріали виконання три рапорти оперуповноваженого СКР про неможливість виконати частину пунктів доручення (том 3 а.к.п. 175-178). Жодних матеріалів, які б підтверджували реальне вжиття заходів з виконання доручення слідчого, до рапортів не додано, так само як і відсутнє у них посилання на обставини, що перешкодили виконати вимоги доручення. Частина вимог Доручення взагалі була проігнорована карним розшуком, а саме: про встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 і його доставку до СВ Уманського МВ УМВС для проведення з ним слідчих дій; про встановлення наявності у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 мобільних телефонів у період вчинення злочину; про встановлення місцепроживання і допит в якості свідка ОСОБА_10 . Жодних слідчих (розшукових) дій між дачею Доручення та прийняттям постанови про закриття кримінального провадження від 28.08.2015 слідчий не здійснила.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення слідчого постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу, яка може бути, зокрема, про скасування рішення слідчого; зобов`язання вчинити певну дію. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення слідчого не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

За наведених вище обставин слідчий суддя дійшов висновку, що постанова слідчого від 28.08.2015 про закриття кримінального провадження № 0000211 підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю вимогам КПК України, суперечливістю наведених висновків слідчого, необґрунтованістю і відсутністю достатніх мотивів прийнятого рішення; невжиття органом досудового розслідування всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування.

Керуючись ст. 303, 306, 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.

Постанову слідчого СВ Уманського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_4 від 28.08.2015 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000211 від 05.12.2012, скасувати.

Матеріали кримінального провадження за № 0000211 від 05.12.2012 повернути до слідчого відділу Уманського МВ УМВС України в Черкаській області для проведення досудового розслідування.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1