Справа № 146/1017/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" квітня 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
В середині квітня 2016 року біля 08:00 год ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні складу, що направі оренди належить ОСОБА_4 , який розташований в с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області, набираючи на прохання ОСОБА_4 зерно сої у мішки, побачили в приміщенні даного складу рулони сітки «рябиці», яка належить останньому.
В подальшому в ОСОБА_6 виник умисел на викрадення даної сітки, при цьому він запропонував ОСОБА_5 здійснити крадіжку сітки, нащо останній погодився. Далі ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_4 , таємно викрали 16 рулонів оцинкованої сітки «рябиці» вічком 60Х60 мм, розміром 1,50х10 м, вартість одного рулона якої становить 260 грн, на загальну суму 4160 грн, які перенесли у під навіс, що розташований на території вказаного складу, де з метою подальшого їх переміщення, замаскували соломою, завдавши потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2017 року матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 виділено в окреме провадження у зв`язку з оголошенням його у розшук.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні ОСОБА_5 вину в пред`явленому обвинуваченні визнв повністю, щиро розкаявся у вчиненому і вважає, як і інші учасники судового розгляду за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом, допитом потерпілого та характеризуючими матеріалами.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню визначити допитом обвинуваченого, потерпілого та характеризуючими матеріалами.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 пояснив, що в квітні 2015 року ОСОБА_4 попросив його та ОСОБА_6 набрати зерно в складі. Перебуваючи в приміщенні складу ОСОБА_6 запропонував йому здійснити крадіжку сітки, яка там знаходилася. Погодившись на дану пропозицію, він разом із ОСОБА_6 винесли зі складу по вісім рулонів сітки та залишили її на вулиці, прикидавши при цьому соломою. Через деякий час приїхав ОСОБА_4 та розрахувався з ними за роботу, після чого вони порозходилися по домівках. В вечері біля 22:00 год до нього прийшов ОСОБА_6 та запропонував піти забрати викрадену зі складу сітку, однак він відмовився іти з останнім.
Заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2080 визнав.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 вказав, що ним було придбано 300 рулонів сітки «рябиці», аби обгородити садок, яку зберігав в приміщенні складу в с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області. Весною 2016 року під час посівного сезону, він попросив ОСОБА_6 допомогти набрати сої у мішки. Погодившись на його пропозицію ОСОБА_6 сказав, що візьме із собою ОСОБА_5 , з яким вони удвох набирали сою. Ввечері він розрахувався з останніми за роботу та зачинив приміщення складу. В лютому 2016 року до нього зателефонувала племінниця та повідомила, що на складі зірвано навісний замок, після чого він одразу пішов до поліції та повідоми про даний факт, а потім разом із працівниками поліці прибув на місце вчинення злочину. Приїхавши до складу вони помітили зірваний навісний замок, а зайшовши в середину, помітили, що не вистачає рулонів сітки, яка там зберігалася. Як згодом з`ясувалося крадіжку сітки вчинив обвинувачений ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі.
Дії ОСОБА_5 державним обвинуваченням вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановленні.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який виховує двох неповнолітнії дітей, є учасником АТО, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на диспансерному психіатричному та на наркологічному обліку не перебуває, компрометуючі матеріали відсутні, позицію державного обвинувача та потерпілого щодо міри покарання обвинуваченому, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі та одночасно звільнити його від покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого.
Крім того, ОСОБА_4 зверувся до суду з цивільним позовом про стягнення із ОСОБА_5 на його користь матеріальної шкоди завданої злочином в сумі 2080 грн.
Так, згідно ч. 2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
У відповідності до ст.ст. 22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Виходячи із наведенного, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню в повному обсязі.
Оскільки ОСОБА_5 вчиняв злочин спільно із ОСОБА_6 , матеріали щодо якого ухвалою Томашпільського районного суду від 24 квітня 2017 року виділено в окреме провадження, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь держави половину судових витрат, що становить 263,88 грн.
Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України суд не вбачає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченогоч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покаранняу виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обовязки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні в сумі 263,88 грн (двісті шістдесят три гривні 88 коп).
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2080 (дві тисячі вісімдесят) гривень відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1