Єдиний унікальний номер 725/5587/16-к
Номер провадження 1-кп/725/251/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.12.2016 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000544, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м.Москви, Російської Федерації, мешканки АДРЕСА_1 , неодруженої, інвалід третьої групи, з вищою освітою, раніше не судимої, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.317 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_5 вчинила умисне кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
Так, з червня 2016 року до 9 вересня 2016 року ОСОБА_5 організувала, утримувала та надавала приміщення своєї квартири, за місцем проживання: АДРЕСА_1 , з метою систематичного незаконного виготовлення та вживання наркотичних засобів як нею самою, так і іншими особами.
В період часу з 15 год. 30 хв. по 17 год. 10 хв. 09.09.2016 року в приміщенні вказаної квартири, власником якої являється ОСОБА_5 в присутності понятих проведено обшук. В результаті проведення слідчої (розшукової) дії з різних кімнат вилучено медичні шприци з рідиною та її залишками, скляні ампули, посудина з порошкоподібною речовиною, пляшки з рідиною, сірники та картонна коробка від таблеток з надписом «Пенталгін».
Згідно висновку експерта НДЕКЦ № 382-Х від 19.10.2016 року надані на дослідження вилучені предмети містять речовини, стосовно яких встановлені заходи контролю - прекурсори, а також речовину, яка є наркотичним засобом, обіг якої обмежено.
Надана на дослідження рідина світло-жовтого кольору в двох шприцах з розміткою на 20 мл. є прекурсором, стосовно якого встановлюються заходи контролю - соляною кислотою, об`ємом 27,5мл.
Надана на дослідження рідина в пляшці з етикеткою «СМК-6. Змивка для каменю...» є прекурсором, стосовно якого встановлюються заходи контролю -соляною кислотою, об`ємом 665мл.
Нашарування речовини коричневого кольору, що знаходилось на наданій на дослідження тарілці, містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - кодеїн, маса якого становить 0,0016 г.
Надана на дослідження рідина світло-жовтого кольору в пластиковій пляшці, об`ємом 0,5 л, містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - кодеїн, маса якого становить 0,0011 г.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому злочині визнала повністю та суду пояснила, що дійсно в приміщенні її квартири збиралися особи, з якими вони спільно виготовляли та вживали наркотичні засоби. Їй не було відомо, що це заборонено. У вчиненому щиро кається.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового слідства правильно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч.1 ст.317 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вона організувала та утримувала місце для незаконного вживання та виготовлення наркотичних засобів, а також надавала приміщення з цією метою.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, зокрема те, що злочин, передбачений ч.1 т.317 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, а також відомості про особу обвинуваченої, зокрема те, що вона раніше не судима, є інвалідом третьої групи, перебуває на диспансерному обліку Чернівецької обласної психіатричної лікарні.

Суд враховує, що ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася.

Наведену обставину суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 .

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 судом не встановлено.

Окрім того, суд враховує, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 11.11.2016 за №525, ОСОБА_5 на даний час виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у форми шизофренії параноїдної форми, безперервний перебіг, помірно виражений змішаний тип дефекту. За своїм психічним станом вона не може в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На період часу, до якого відноситься інкриміноване діяння, ОСОБА_5 теж виявляла ознаки хронічного психічного захворювання у формі шизофренії параноїдної форми, безперервний перебіг, помірно виражений змішаний тип дефекту, за своїм психічним станом вона не може в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, що відповідає поняттю «обмеженої осудності».

За своїм психічним станом на даний час ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку (в умовах психіатричного диспансеру ЧОПЛ).

Відповідно до положень ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто такою яка під час вчинення злочину , через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Також згідно положень ст.ст. 93, 94, 96 КК України передбачено, що примусове лікування може бути застосоване судом, незалежно від призначеного покарання, до осіб, які вчинили злочини та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб; залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати в якості примусового заходу медичного характеру надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили в стані обмеженої осудності злочин.

На підставі усталеної судової практики - надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним особам у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду. Тому слід вважати, що ця допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання: якщо воно пов`язане з позбавленням волі, то здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане, - на психіатричні заклади органів охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

Згідно ч. 2 ст. 504 КПК України, суд ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, та особу винної, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченій мінімального покарання в межах санкції статті обвинувачення.
Крім того, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції її від суспільства, застосувавши відносно неї ст.ст.75,76 КК України та звільнивши від призначеного покарання з випробуванням. із застосуванням примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_5 за вчинені протиправні діяння, а й для його виправлення.
Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 484 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.317 КК України і за його вчинення призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного їй покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши її протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

У відповідності до ст.ст. 20, 93, 94 КК України, ч. 2 ст. 504 КПК України застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Виконання вироку в частині застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку - здійснювати за місцем проживання засудженої.

Стягнути з засудженої ОСОБА_5 на користь держави судові витрати у розмірі 6350 грн. 88 коп.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1