АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/1623/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.ст.185, 186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

під час розгляду в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінального провадження №0000437 від 13 липня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополь Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції із Запорізьким СІЗО,

ВСТАНОВИЛА:
обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2016 року, яким його засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч.3 ст.186 КК України - до 5 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2013 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання постановлено обчислювати з моменту фактичного затримання обвинуваченого, тобто з 13 липня 2014 року, зараховано строк попереднього його ув`язнення з 13 липня 2014 року по 15 липня 2016 року у строк покарання, з розрахунку, визначеному у ч.5 ст.72 КК України.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

За змістом апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи обставини провадження, доведеність вини та кваліфікацію його дій, вказуючи на безпідставне неврахування судом у строк відбування покарання періоду з 29 березня 2013 року по 13 липня 2014 року, просив вищевказаний вирок змінити, врахувати зазначений період у строк відбування покарання та обмежитися вже відбутим покаранням.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 13 липня 2014 року приблизно о 03-45 год., діючи з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу пройшов на територію багатокімнатного двоповерхового дачного будинку, розташованого на узбережжі Азовського моря по АДРЕСА_2 , де через незачинені двері проник у приміщення кімнати АДРЕСА_3 , звідки таємно повторно викрав майно, що належить ОСОБА_8 , чим завдав останньому матеріальну шкоду на загальну суму 6 380 грн.

Окрім того, 13 липня 2014 року приблизно о 04-00 год., ОСОБА_6 , діючи з єдиним умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, через відчинену хвіртку пройшов на територію багатокімнатного двоповерхового дачного будинку, розташованого на узбережжі Азовського моря по АДРЕСА_2 , де через незачинені двері проник у кімнати АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , розташовані на 2-му поверсі, звідки таємно повторно викрав майно, що належить ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , після чого, при спробі покинути місце вчинення злочину, був помічений відпочиваючою ОСОБА_11 , через що його дії стали носити відкритий характер, однак, не відмовившись від доведення злочинного наміру до кінця, з викраденим майном залишив місце події, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 5 200 грн., та потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 6 000 грн.

До початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про відмову від своєї апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав свою заяву; прокурора, яка вважала, що відмова обвинуваченого від поданої апеляційної скарги підлягає прийняттю, а апеляційне провадження - закриттю, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши вищевказану заяву обвинуваченого, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що зазначений вище вирок суду першої інстанції іншими особами не оскаржений. У судовому засіданні заперечень проти закриття провадження не надійшло.

Згідно з вимогами ч.2 ст.403 КПК України, якщо ухвала суду першої інстанції не була оскаржена іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Враховуючи викладене, провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає закриттю.

Керуючись ч.ч.1, 2 ст.403 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, закрити у зв`язку із відмовою обвинуваченого від поданої апеляційної скарги.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4