Справа № 563/1332/16-к
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року смт.Гоща Рівненської області

Гощанський районний суд Рівненської області в особі

судді ОСОБА_1

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисика обвинуваченої адвоката ОСОБА_5

секретар судового засідання ОСОБА_6

під час розгляду у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 від 28.01.2014 року , відносно обвинуваченої

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Харалуг Корецького району, зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 , громадянки України, одруженої, з повною загальною середньою освітою, пенсіонерки, інваліда ІІІ групи, раніше не судимої

за ч. ч.1,3,4 ст. 358 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:
02 березня 2017 року до Гощанського районного суду Рівненської області апеляційним судом Рівненської області , згідно ухвали від 27 лютого 2017 року, якою підсудність даного кримінального провадження визначено Гощанському районному суду , було направлено кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,3,4 ст. 358 КК України.

Ухвалою суду від 06 березня 2017 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що у період з 30.07.2008 року по 29.12.2008 року, у невстановленому слідством місці, умисно, незаконно, з метою подальшого використання підробленого документу як доказу під час розгляду цивільної справи в суді про її право власності на частину земельної ділянки (проїзду), що знаходиться між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , а також для подачі підробленого документу до Рівненського обласне бюро технічної інвентаризації для проведення поточної інвентаризації з метою подальшого вироблення права власності на домоволодіння свого чоловіка за адресою: АДРЕСА_1 , яке б включало вищевказану земельну ділянку загального користування (проїзд), внесла завідомо неправдиві відомості до трьох екземплярів Акта про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 року на ім`я забудовника ОСОБА_7 , шляхом дописування в графу п.5 кожного із екземплярів вказаного документу «Благоустройство усадьбы состоит» - слова «брама», яка фізично позначала межу між присадибною ділянкою ОСОБА_7 та землями загального користування.
Крім цього, в період з 30.07.2008 року по 29.12.2008 року, у невстановленому слідством місці, ОСОБА_4 , умисно, незаконно, повторно, з метою подальшого використання підробленого документу як доказу під час розгляду цивільної справи в суді про її право власності на частину земельної ділянки (проїзду), що знаходиться між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_3 , внесла дописування слова «ДВІР» на тій частині схематичного плану господарства ОСОБА_7 , де відображено межі проїзду, який розташований між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , і відноситься до земель загального користування.
В подальшому, виконуючи свій злочинний умисел на заволодіння землею загального користування - проїздом, який знаходиться між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , яка здійснювала представництво свого чоловіка ОСОБА_7 в судових інстанціях та інших органах державної влади, використала вказані підроблені документи, а саме:Акт про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 року на ім`я забудовника ОСОБА_7 та Генеральний план забудови земельної ділянки гр. ОСОБА_7 у АДРЕСА_1 , від 25.09.2007 року, в якості доказів того, що проїзд, який розташований між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_4 є частиною приватного господарства її чоловіка ОСОБА_7 , а не землями загального користування, шляхом їх пред`явлення головуючому судді у судовому засіданні під час розгляду 29.12.2008 р. заяви ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення по цивільній справі №2-340/08 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні землями загального користування (заїзду) та присадибною земельною ділянкою.
Крім цього ОСОБА_4 використала вказані підроблені документи, а саме: Акт про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 року на імя забудовника ОСОБА_7 та Генеральний план забудови земельної ділянки гр. ОСОБА_7 у АДРЕСА_1 , від 25.09.2007 року, в якості доказів того, що проїзд, який розташований між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_3 є частиною приватного господарства її чоловіка ОСОБА_7 , а не землями загального користування, шляхом їх подання в якості додатків до апеляційної скарги від 30.01.2009 р. та посилаючись на них як на докази у тексті апеляційної скарги направленої до судової палати в цивільних справах Рівненського апеляційного суду на рішення Корецького районного суду від 21.10.2008 року по цивільній справі №2-340/08 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні землями загального користування (заїзду) та присадибною земельною ділянкою.

В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, використала вказані підроблені документи, а саме : Акт про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 року на ім`я забудовника ОСОБА_7 та Генеральний план забудови земельної ділянки ОСОБА_7 у АДРЕСА_1 , від 25.09.2007 року, в якості доказів того, що проїзд, який розташований між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_3 є частиною приватного господарства її чоловіка ОСОБА_7 , а не землями загального користування, які знаходилися при матеріалах цивільної справи №2-195/09 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про усунення перешкоди відповідача ( ОСОБА_7 ) у користуванні позивачем ( ОСОБА_3 ) проїздом між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_3 , під час судового розгляду цієї справи у Корецькому районному суді.

В подальшому, виконуючи свій злочинний умисел на заволодіння землею загального користування, ОСОБА_4 використала підроблений Генеральний план забудови земельної ділянки від 25.09.2007 року в якості доказу того, що проїзд, який розташований між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 є частиною приватного господарства її чоловіка ОСОБА_7 , а не землями загального користування, шляхом посилання на нього у своїй апеляційній скарзі на рішення Корецького районного суду від 29.10.2009 р. у цивільній справі №2-195/09 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні землями загального користування та присадибною земельною ділянкою, посилаючись у скарзі як на один із доказів невірності прийнятого Корецьким районним судом рішення від 29.10.2009 р., яким позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні землями загального користування та присадибною земельною ділянкою були повністю задоволені.

Крім цього, реалізовуючи свій умисел на незаконне заволодіння землею загального користування - проїздом, який знаходиться між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 від імені свого чоловіка ОСОБА_7 13.03.2008 року подала до Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації для проведення поточної інвентаризації, з метою подальшого вироблення права власності на домоволодіння свого чоловіка за адресою: АДРЕСА_1 , яке б включало вищевказану земельну ділянку, разом із іншою документацією один із підроблених екземплярів Акта про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 року на ім`я забудовника ОСОБА_7 .

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про повернення обвинувального акта прокурору. Своє клопотання мотивував тим , що 21.11.2016 року у кримінальному провадженні складено новий обвинувальний акт, так як 17 червня 2016 року у цьому провадженні було повернуто обвинувальний акт прокурору, так як він не відповідав вимогам закону. Проте , всупереч вимогам КПК України , а саме вимогам п.5 ч.1 ст.291 КПК України, пред`явлене обвинувачення і надалі не є конкретним та не містить чіткої правової оцінки, а правова кваліфікація, за якою органи досудового слідства кваліфікували дії ОСОБА_4 за частинами 1,3 та 4 статті 358 КК України, не дає можливості встановити за якою редакцією ст.358 КК України кваліфіковані дії обвинуваченої, оскільки зміни до даної статті вносились згідно Закону №1508-УІ від 11.06.2009 року (зміни втратили чинність згідно Закону №2808-УІ від 21.12.2010 року), згідно Закону №2808-УІ від 07.04.2011 року та згідно Закону №1666-УІІІ від 06.10.2016 року.

Вважає, що за таких порушень обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення порушень вимог КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання свого захисника.

Судом було поставлено на обговорення питання про повернення обвинувального акта прокурору в зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Прокурор , потерпіла ОСОБА_3 заперечували щодо повернення обвинувального акта, так як вважають, що при складанні обвинувального акта було дотримано вимоги КПК України, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України і у даному кримінальному провадженні слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, прийшов до висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурору.

Статтею 314 КПК України глави 27 цього Кодексу врегульовано порядок проведення підготовчого судового засідання.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги до обвинувального акта та додатків, що до нього додаються, встановлені ст.291 КПК України.

Згідно положень п.13 ч. 1 ст.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в обвинувальному акті , як процесуальному рішенні , який відповідно до п.5 ч.1 ст.291 КПК України має містити, зокрема, такі відомості: виклад фактичних обставин злочину , які прокурор вважає встановленими , правову кваліфікацію злочину з посиланням на положення Закону і статті (частини статті) КК України і формулювання обвинувачення.
Редакція ст. 358 КК України, яка була чинна на час вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй діяння (до 07.04.2011 року) , містила тільки три частини.
Згідно із ч.ч.2,3 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
ОСОБА_4 органом досудового розслідування обвинувачується у скоєнні злочинів , у період з 30.07.2008 року по 29.12.2008 року, таким чином підлягає до застосування закон про кримінальну відповідальність , який діяв на момент скоєння нею злочинів - в редакції з 30.07.2008 року по 29.12.2008 року.
Тому , правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які не діяли на час вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй діяння , не відповідає вимогам кримінального Закону.

Таким чином, прокурором при складанні нового обвинувального акта допущено суттєві порушення КПК України, які виключають можливість здійснення обвинуваченою ОСОБА_4 свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі, оскільки згідно положень ч. 1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.
Так, в рішенні Європейського суду з прав людини „Абрамян проти Росії від 09.10.2008 року, зазначено, що у тексті підпункту „а п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошується на необхідності приділення особливої уваги роз`ясненню „обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі „Камасінскі проти Австрії № 9783/82).

Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту „а п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі „Пелісьє та Сассі проти Франції).

Таким чином, оскільки правова кваліфікація, за якою орган досудового розслідування кваліфікував дії ОСОБА_4 за частинами 1, 3 та 4 статті 358 КК України, не відповідає викладу фактичних обставин правопорушення, то за таких обставин обвинувальний акт суперечить вимогам п.5 ч.1 ст.291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору для усунення порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 109, 291, 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні , відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 від 28.01.2014 року , по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.ч.1,3,4 ст.358 КК України - повернути прокурору Корецького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури.

Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Рівненської області через Гощанський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Суддя: