АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 528/1096/15-к Номер провадження 11-кп/786/56/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участі
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000363 щодо
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця хутору Орєшкін Каменського району Ростовської області Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 13.06.2016 року
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_9 засуджений:
-за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт;
-за ч.2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначене остаточне покарання у виді семи років позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_9 , із внесеними доповненнями вбачається, що він не згоден з вироком суду в частині засудження за ч.2 ст.121 КК України. Апелянт стверджує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відсутні належні докази його вини в спричиненні потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень від яких настала його смерть. Просить змінити вирок суду, та в зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_9 за ч.2 ст.121 КК України закрити в цій частині кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284, ст.417 КПК України.
Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.
Згідно вироку суду, ОСОБА_9 17 липня 2015 року, у вечірній час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у будинку за місцем проживання ОСОБА_11 по АДРЕСА_2 , під час сварки умисно наніс останньому численні удари по тулубу, в результаті чого спричинив ОСОБА_11 ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, численних синців грудної клітки, обширної кровопідтічності м`яких тканин грудної клітки по передній поверхні, перелом ребер справа 3-8 по середньо-ключичній лінії, 3-7 по лопатковій лінії з розривами пристінкової плеври по ви стоянням уламків ребер у плевральну порожнину, перелом ребер зліва 5-8 по білягрудинній лінії, 7-9 по задньо-підмишечній лінії з розривами пристінкової плеври та ви стоянні уламків ребер у плевральну порожнину, поперечному перелому тіла грудини, травматичних розривів верхньої долі лівої легені з крововиливами у тканину легень у місцях переломів та кровотечею у плевральні порожнини, кровопідтічності м`яких тканин голови в тьмяно-скроневих ділянках справа, тім`яної по середині, скроневої зліва, забитої рани лівої та правої вушної раковини, численних синців та саден голови, тулуба, кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя у момент спричинення та які призвели до смерті потерпілого.
Крім того, 17 липня 2015 року близько 23 години обвинувачений ОСОБА_9 , в стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання ОСОБА_12 по АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин умисно наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_12 , чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока з садном на нижній повіці лівого ока, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги із внесеними до неї доповненнями; заперечення проти її задоволення прокурора ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 ; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

У відповідності до вимог ст.404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги. Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 та кваліфікації його дій за ч.1 ст.125 КК України ніким не оспорюються в цій частині вирок суду не переглядається.

Доводи апелянта щодо його непричетності до заподіяння потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень від яких настала його смерть є тотожними тим, що перевірялись та спростовані судом першої інстанції.

Зокрема, доводи ОСОБА_9 про те, що під час сварки він наніс потерпілому лише два удари в обличчя спростовуються наведеними у вироку суду показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про те, що між потерпілим та обвинуваченим виник конфлікт в ході якого обвинувачений ударив потерпілого по обличчю та в груди. На вимогу потерпілого, який почав всіх виганяти з хати свідки пішли й там залишився лише ОСОБА_9 .. При цьому свідок ОСОБА_14 , який одразу ж пішов до ОСОБА_15 , стверджує, що туди ж приблизно через півгодини прийшов ОСОБА_9 , який вимагав випити горілки.

В цій частині показання свідка ОСОБА_14 об`єктивно узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_16 та потерпілого ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_9 прийшов до них додому приблизно через 30-40 хвилин після ОСОБА_14 ..

Про те, що обвинувачений часто залишався ночувати у потерпілого ОСОБА_11 підтвердили в суді потерпіла ОСОБА_17 та свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .

Показання свідка ОСОБА_13 про те, що він вийшовши разом з ОСОБА_14 з будинку потерпілого ОСОБА_11 одразу ж пішов до себе додому, а до будинку де був виявлений труп потерпілого повернувся лише вранці узгоджуються як з показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , так і з висновком додаткової судово-медичної експертизи № 183-Д від 31.03.2016 року (т.2 а.с.10-11) згідно якого смерть ОСОБА_11 настала за 10-14 год до часу документації трупних явищ у протоколі огляду трупу ОСОБА_11 від 18.07.2016 року.

Вище наведений висновок експертизи, разом з іншими наведеними в мотивувальній частині вироку доказами (протоколом огляду місця події, протоколом огляду трупу, показаннями експерта ОСОБА_24 в суді, тощо) спростовують доводи апелянта щодо не встановлення часу смерті потерпілого ОСОБА_11 .

Твердження сторони захисту щодо недопустимості покладених в основу вироку письмових доказів колегія суддів вважає неспроможними. Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 добровільно видав свій одяг в якому був одягнутий у вечір 17.07.2015 року в будинку ОСОБА_11 отже у органу досудового розслідування не було необхідності звертатись до слідчого судді року за дозволом на проведення обшуку з метою вилучення цього одягу. За таких обставин безпідставними доводи апелянтів щодо визнання недопустимими доказами висновків судово-імунологічної експертизи № 820 щодо походження на штанах ОСОБА_9 крові яке можливе лише за рахунок домішок крові ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

Також судом першої інстанції шляхом аналізу проведення слідчого експерименту, даних судово-медичної експертизи трупу та в ході допиту судово-медичного експерта перевірялась та не знайшла свого підтвердження версія обвинуваченого щодо утворення смертельних тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 в результаті падіння.

Натомість, згідно висновку судово-медичного експерта № 213 (т.1 а.с.130-131) виявлені на тильній поверхні правої кисті ОСОБА_9 тілесні ушкодження (які відповідають часу спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 ) утворились від дії тупого/тупих предмету/предметів або при ударі об такий та могли утворитись як під час бійки, так і при захисті руками від ударів.

Таким чином, сукупність зібраних стороною обвинувачення та перевірених в суді доказів, яким суд дав належну оцінку, поза межами розумного сумніву викривають ОСОБА_9 як особу, що умисно заподіяла ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Такі дії правильно кваліфіковано судом за ч.2 ст.121 КК України.

З урахуванням вище наведеного, доводи апелянта щодо недоведеності вини ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочині та вимоги апелянта щодо зміни вироку суду в частині визнання ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та закриття в цій частині кримінального провадження колегія суддів вважає безпідставними.

Покарання обвинуваченому, як за ч.2 ст.121 КК України, так і за сукупністю злочинів, належним чином обґрунтоване у вироку суду, його вид та розмір відповідають загальним засадам призначення покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення колегією суддів не встановлено. Відтак, підстави для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Строк попереднього ув`язнення після ухвалення вироку та до набрання ним законної сили підлягає зарахуванню в строк відбування покарання.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418 КПК України колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 13.06.2016 року щодо ОСОБА_9 -
без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 13.06.2016 року по 12.01.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
С У Д Д І:
ОСОБА_25 ОСОБА_26 ОСОБА_27