Справа 688/155/17
№ 1-кс/688/21/17
Ухвала
Іменем України
24 січня 2017 року м. Шепетівка

Слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , потерпілої ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу потерпілої ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 29.12.2016р. про закриття кримінального провадження №0001323,

встановив:

Потерпіла ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 29.12.2016 року про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування скарги вказала, що в провадженні слідчого СВ Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області перебувало кримінальне провадження №0001323 від 10.10.2013 року за ст. 120, ч. 1 ст. 115 КК України.

29.12.2016р. слідчим ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вважала постанову необґрунтованою та передчасною, просила її скасувати, оскільки слідчий не вжив всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Зокрема, виконана додаткова комісійна судово-медична- криміналістична експертиза за №70 від 17.06.2015 року, на її думку, є неповною та необ`єктивною, оскільки фактично її висновок обґрунтований лише на припущеннях, оскільки конкретні чіткі медичні факти, література, досліди, які б не залишали місце сумнівам того, що при вільній довжині ременя 30 см., могла настати механічна асфіксія від якої настала смерть у висновку не наведені; 31.08.2015 року вона подала письмове клопотання про проведення додаткових слідчих дій, а саме: провести в її присутності зі свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слідчі експерименти обставин, які мали місце 09.10.2013 року із застосуванням відеозапису на іншому дереві з аналогічно приблизною висотою гілки із використанням манекену та не в домоволодінні родини ОСОБА_8 , а в іншому місці на розсуд слідчого та після проведення слідчих експериментів призначити комісійну судово-медичну експертизу до Головного Бюро СМЕ МОЗ України. На вказане клопотання вона отримала повідомлення про проведення слідчих дій, жодних постанов про часткову чи повну відмову у задоволенні клопотання не отримувала, а тому відповідно є підстави вважати про задоволення в цілому її клопотання, однак слідчі дії проведені не були. Зазначила, що її сина вбили та інсценували самогубство, а проведене досудове розслідування є неповним та необ`єктивним.

Заслухавши пояснення потерпілої, яка скаргу підтримала, слідчого та прокурора, які заперечили проти задоволення скарги, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню.

10.10.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001323 було внесено відомості за фактом смерті ОСОБА_9 , кваліфіковані за ч. 1 ст. 120 КК України. Крім того, 14.10.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000945 було внесено відомості за фактом смерті ОСОБА_9 , кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України. 16 жовтня 2014 року кримінальні провадження №0001323 та №0000945 об`єднані в одне провадження та присвоєно №0001323.

Згідно з витягом із кримінального провадження №0001323 10 жовтня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про те, що 09 жовтня 2013 року близько 17 години 50 хвилин в чергову частину Шепетівського МВ УМВС Хмельницької області від диспетчера невідкладної медичної допомоги надійшло повідомлення про те, що за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , намагався покінчити життя самогубством через повішання. Останній був госпіталізований у відділення інтенсивної терапії та анестезіології Шепетівської ЦРЛ. ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись на лікуванні у вказаному відділенні, ОСОБА_9 помер.
29.12.2016р. слідчим ОСОБА_4 , в черговий раз, винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен перевірити наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження.

Пункт 2 частини 1 статті 284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

В разі, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить ця постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважає, що вчинено кримінальне правопорушення та доводи слідчого на їх спростування.

Так, відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі постановлені нею питання.

Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього кодексу, інших актів законодавства, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскаржувана постанова зазначеним вимогам закону не відповідає.

В обґрунтування постанови слідчий послався на показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_9 зустрічався із ОСОБА_7 , постійно її ревнував, через що остання розірвала з ним стосунки. При цьому ОСОБА_9 повідомляв, що покінчить життя самогубством, якщо ОСОБА_7 не відновить з ним стосунки. 09.10.2013 року до них на подвір?я прийшов ОСОБА_9 , а згодом побачили його повішаним на дереві. ОСОБА_6 перерізала ножем ремінь, на якому він повісився, а ОСОБА_7 викликала швидку; показання свідка ОСОБА_3 про те, що її син ОСОБА_9 зустрічався з дівчиною на ім?я ОСОБА_11 та хотів з нею одружитися, проте її батько ОСОБА_10 був проти їхніх стосунків, через що ОСОБА_9 мав психологічні проблеми; показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про те, що зі слів ОСОБА_7 . ОСОБА_9 погрожував їй самогубством; показання свідка ОСОБА_15 про те, що під час її стосунків з ОСОБА_9 останній її ревнував та погрожував вчинити самогубство; показання свідка ОСОБА_16 , яка не бачила на тілі ОСОБА_9 інших пошкоджень, крім странгуляційної борозни та подряпити з правої строни шиї на рівні странгуляційної борозни; показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 про те, що під час огляду речей ОСОБА_9 виявили рапорт про звільнення та прощальну записку; показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 про наявність на шиї ОСОБА_9 однієї странгуляційної борозни та відсутність інших пошкоджень; висновок експерта № 271 від 11.12.2013 року про те, що смерть ОСОБА_9 настала внаслідок механічної асфексії через повішання, будь-яких інших тілесних ушкоджень, які б свідчили про боротьбу чи самооборону, на його тілі не виявлено; висновок експерта № 18 від 25.03.2014 року, згідно якого у ОСОБА_9 виявлене тілесне ушкодження у виді одиночної нерівномірно-вираженої незамкненої косо-висхідної странгуляційної борозни в ділянці шиї, яка явилась причиною розвитку механічної асфексії від стиснення шиї, коматозного стану, гострого порушення мозкового кровообігу з розвитком ділянок некрозу речовини головного мозку та набряку його, запалення легень, патологічних змін внутрішніх органів, поліорганної недостатності, від яких настала смерть ОСОБА_9 . Виявлена странгуляційна борозна могла виникнути внаслідок здавлення тканинним ремінем 3,5 см; висновок експерта № 37-мк від 17.03.2014 року про те, що на одягу ОСОБА_9 будь-яких проникаюче-наскрізних чи непроникаючих поверхневих пошкоджень тканин та з?єднуючих швів, які б свідчили про насильницькидії, не виявлено; висновки експерта № 496, 497, 498 від 06.12.2013 року про те, що на лицевих поверхнях светра, правої штанини, куртки та лівого рукава одягу ОСОБА_9 виявлені плями крові, яка може належати потерпілому, причиною виникнення яких була кровотеча з носа ОСОБА_9 внаслідок різкого стиснення петлею органів шиї і судин; огляд мобільного телефону ОСОБА_9 , яким виявлено смс-повідомлення, надіслані на абонентський номер ОСОБА_7 з погрозами вчинити самогубство; прощальну записку ОСОБА_9 , рапорт про звільнення, рукописний текст яких згідно висновку почеркознавчої експертизи №101п виконаний ОСОБА_9 ; висновок додаткової комісійної судово-медично-криміналістичної експертизи № 70 від 17.06.2015 року, згідно якого при самовільному піднятті чи відкиданні ніг померлого ОСОБА_9 в момент повішання з вільною довжиною ремня 30 см, з урахуванням довжини його тіла 190 см, могла розвинутись механічна асфексія, від якої помер ОСОБА_9 , через додаткове натягнення петлі на шиї та її стиснення. Факт можливого самовільного підняття чи відкидання ніг померлим може підтверджуватись наявністю сліду ковзання шириною 14 см, довжиною 25 см. який був розташований на грунті від дерева, на якому повісився ОСОБА_9 , та накладення засохлого бруду сірого кольору на підметковій частині подошви обох туфель у вигляді паралельно розташованих повздовжніх смуг, спрямованих в напрямку спереду назад довжиною від 28 до 81,4 мм, шириною від 6,5 до 14 мм; висновок судової-хімічної експертизи №892 про те, що рідина у пляшці не містить отруйних та сильнодіючих засобів, що відкидає можливість отруєння ОСОБА_9 ; висновок судово-психіатричної експертизи №154 від 26.12.2015р. про те, що в період, що передував самогубству ОСОБА_9 перебував в стані підвищеного психоемоційного збудження (стан фрустрації), що обумовило те, що протягом останнього часу він перебував у пригніченому стані, який носив ситуативно обумовлений характер, була присутня наявність несприятливих обставин (тривале загострення конфлікту у сфері любовних відносин, застрягання на негативних переживаннях) і психологічний стан останнього перед смертю міг схилити його до самогубства.

На підставі вказаних доказів слідчий дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 120, ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки ОСОБА_9 сам заподіяв собі смерть, при його огляді тілесних ушкоджень кримінального характеру не виявлено, крім странгуляційної борозни у вигляді крововиливу в ділянці шиї та прощальна записка, виконана ним власноручно до загибелі. Будь-яких даних, які б вказували на доведення до самогубства сторонніми особами не встановлено.

Однак, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України не дослідив повно та всебічно обставини кримінального провадження.

Так, порушуючи кримінальне провадження за статтею умисне вбивство, слідчим не розглянуто версію потерпілої про інсценування самого самогубства.
В резолютивній частині постанови слідчий вказує на закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, тим самим підтверджуючи, що фактично мала місце дана подія - умисне вбивство, розслідування по якій проводилось.
Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Як вбачається з матеріалів справи, про результати розгляду клопотання потерпілої від 31.08.2015р. слідчий повідомив про проведення слідчих дій, постанови про відмову або часткову відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту та призначення комісійної експертизи матеріали справи не містять. Однак, слідчі дії проведені не були. А тому, слідчий суддя вважає, що слідчому слід усунути ці суперечності, та, в разі задоволення клопотання провести вказані дії або винести вмотивовану постанову про відмову в задоволенні клопотання потерпілої.

Крім того, слідчим не з`ясовано питання щодо причин відсутності на ремені, представленому на судово-цитологічне дослідження, слідів крові та епітеальних клітин людини з ядрами (їх немає або недостатньо для встановлення, обставини за яких вони не лишаються тощо). Вказані питання, щодо яких у потерпілої є сумніви і на що вона неодноразово вказувала слідчому, слід з`ясувати шляхом проведення допиту експерта в порядку, визначеному КПК України.

Також, як вбачається з показань потерпілої, перед смертю ОСОБА_9 звертався до психолога навчального закладу, однак вказане було залишено поза увагою слідчого, який особу психолога не встановив та його допит не провів.

В матеріалах кримінального провадження міститься висновок службового розслідування за фактом спроби самогубства №165/2013 від 15.10.2013р. з додатками (Т. 1, а. 108-183), якому слідчий будь-якої оцінки не надав.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено неповноту проведення досудового розслідування, в цілому слідчим не використано такої сукупності доказів, яка б не залишала місця сумнівам і обґрунтовувала би зроблений висновок про те, що в даному випадку немає події або складу злочину.

Суд акцентує увагу і на тому, що чинний кримінальний процесуальний закон зобов`язує орган досудового розслідування всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм відповідну правову оцінку, в тому числі відповісти на всі поставлені питання особи, яка звернулася із відповідною заявою про злочин, а тому слідчому необхідно більш ретельно перевірити доводи ОСОБА_3 , викладені в її скарзі та провести інші слідчі (розшукові) дії, необхідність у яких виникне під час розслідування кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Слідчий суддя наголошує, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора.
Державні органи влади повинні діяти за своєю власною ініціативою у випадку, коли вже якесь питання звернуло їх увагу. Вони не можуть перекласти це на ініціативу родичів чи чекати подання формальної скарги або взяття кимось на себе відповідальності за проведення слідчої процедури (рішення Європейського суду у справі «Ilham v. Turkey»).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 91-92, 94, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Скаргу потерпілої ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.

Постанову слідчого СВ Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 29.12.2016 року про закриття кримінального провадження №0001323 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1