АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Китайської Народної Республіки, фактично мешкає у кв. АДРЕСА_1 , на території України тимчасово мешкає кімната АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114 КК України, -
ВСТАНОВИЛА :
Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16 години 55 хвилин 18 серпня 2017 року.
Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя заначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 114 КК України, врахував вимоги ч.5 ст. 176 та ст. 178 КПК України та дійшов висновку, що інший запобіжний захід ніж тримання під вартою не може бути застосовано до підозрюваного. З підстав, передбачених ч.5 ст. 176 КПК України заставу не визначив.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Обґрунтовуючи заявлені апеляційні вимоги, зазначає, що ухвала слідчого судді винесена з порушенням кримінального процесуального закону. Зазначає, що в порушення ст. 186 КПК України слідчий суддя виніс ухвалу після закінчення 72 годин з моменту затримання ОСОБА_7 , що підтверджується технічним записом фіксації судового засідання, а тому останнього потрібно було негайно звільнити з-під варти. Вказує, що під час розгляду клопотання слідчий суддя приймаючи рішення не послався на докази, які на його думку, свідчать про обгрунтованість підозри і не зазначив про їх вагомість. Крім того не було надано належної оцінки висновку державного експерта, яким встановлено відсутність в діях підозрюваного складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 114 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника і, з підстав зазначених в скарзі, просили її задовольнити, думку прокурора та пояснення слідчого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, з матеріалів провадження вбачається що, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114 КК України, при цьому, обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для обрання запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доводиться низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема протоколом обшуку місця тимчасового проживання підозрюваного від 20.06.2017 року; протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 21.06.2017 р.; протоколом допиту підозрюваного від 21.07.2017 р.; протоколами виготовлення несправжнього імітаційного засобу від 29.03.2017 р. та 30.03.2017 р.; протоколом передачі імітаційного матеріалу від 05.05.2017 р.; протоколом огляду від 21.06.2017 р.; висновками експертиз з питань державної таємниці від 06.03.2017 р. та 27.02.2017 р.

З огляду на вищевикладене, посилання захисника про необґрунтованість підозри як на підставу для скасування ухвали слідчого судді, колегія судді вважає необґрунтованими.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у рішенні ЄСПЛ від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання" (справа "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Зважаючи на вказані вище положення рішень ЄСПЛ, колегія суддів, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, оцінює вагомість вказаних доказів і вважає їх достатніми для висновку про ймовірність вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину та обрання щодо нього запобіжного заходу.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновків слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, апеляційним судом встановлено, що існують обґрунтовані ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній не має постійного місця проживання на території України, є громадянином іншої держави та має можливість перетину державного кордону, у разі не застосування запобіжного заходу. Також, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для інших кримінального провадження, може незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, слідчим суддею та апеляційним судом враховано тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, відсутність стійких соціальних зв`язків на території України, відсутність відомостей про наявність хвороб, які б виключали застосування до підозрюваного такого запобіжного захожу як тримання під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до положень абз. 2 ст. 19, 129 Конституції України, які знайшли своє відображення в ст. 9 КПК України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.
В силу ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.
Таким чином, законодавець Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо невідворотності покарання за окремі злочини проти основ національної безпеки, громадської безпеки та корупційні злочини» від 07.10.2014 року № 1689-VII, статтю 176 КПК України доповнив частиною п`ятою та встановив імперативну норму, що до підозрюваних (обвинувачених) у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, злочинів, пов`язаних з терористичною діяльністю, та деяких інших злочинів проти громадської безпеки (статті 260 і 261 КК), безальтернативно застосовується запобіжний захід виключно у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею та апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114 КК України, а також підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим та виходячи з вказаних положень процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення можливості застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу.

Рішення слідчого судді щодо невизначення, в даному випадку, розміру застави є законним та відповідає вимогам ч. 5 ст. 176 КПК України.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4