Справа №589/4289/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/528/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне заволодіння транпортним засобом
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 квітня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 29 жовтня 2002 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309. ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці;

- 13 грудня 2005 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;

- 15 лютого 2017 року Новгород Сіверським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 289, 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією 1/6 майна,

обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України

з участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій останній просить:

- вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 квітня 2017 року відносно нього змінити, в частині призначеного покарання;

- призначити покарання за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України із застосування ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Як вбачається з вироку суду, 08 липня 2016 року, близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_6 проходячи біля будинку № 23 по вул. Свободи в м. Шостка, Сумської області помітив з боку магазину «XXI Век» транспортний засіб - мопед марки «SUZUKI - CEPIA» яким, діючи повторно, незаконно заволодів, чим власнику майна ОСОБА_9 спричинив майнову шкоду на суму 4 838 грн. 89 коп.

Крім того, ОСОБА_6 20 серпня 2017 року, близько 14 год. 00 хв. проходячи біля будинку АДРЕСА_2 помітив біля 1- го під`їзду даного будинку транспортний засіб - скутер марки «HONDA DIO 28» яким, діючи повторно, незаконно заволодів, чим власнику майна ОСОБА_10 спричинив майнову шкоду на суму 6 699 грн. 86 коп.

Не зупиняючись на вчиненому, ОСОБА_6 02 вересня 2016 року, близько 15 год. 00 хв. знаходячись біля учбового корпусу Шосткинського хіміко технологічного коледжу по АДРЕСА_3 помітив на площадці біля даного учбового корпусу знаходиться транспортний засіб - скутер марки «SUZUKI - CENTRO» яким, діючи повторно, незаконно заволодів, чим власнику майна ОСОБА_11 спричинив майнову шкоду на суму 5 323 грн. 19 коп.

Також, ОСОБА_6 31 липня 2016 року, близько 14 год. 10 хв. проходячи біля будинку АДРЕСА_4 помітив велосипед «Black Diamond» який, діючи повторно, таємно викрав, чим власнику майна ОСОБА_12 спричинив майнову шкоду на суму 11 900 грн.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна.

Запобіжний захід не застосовувався.

Ухвалено покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто фактичного затримання за цим вироком.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 4 685 грн. 97 коп. на користь держави, в рахунок відшкодування процесуальних витрат.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги своєї апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 мотивує тим, що:

- вирок суду підлягає зміні у зв`язку з надмірною суворістю і не врахування визнання вини, щирого каяття, сприяння розкриттю злочинів, визнання цивільного позову, вибачення перед потерпілими;

- судом не враховано стан здоров`я, а саме факт перебування з 2000 року на обліку у лікаря інфекціоніста та отримання АРТ терапії з травня 2008 року (підтвердження цього довідка лікаря від 08 вересня 2016 року, яка є в матеріалах справи).

Зазначає, що проходити належне лікування в умовах ізоляції від суспільства практично не зможе.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь головуючого судді про зміст оскарженого судового рішення, захисника, який повністю підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого з мотивів наведених в ній, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого та вважав, що вирок суду є законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглянув вказане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК України, з урахуванням зазначеного вирок суду в частині фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується.

Санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Санкцією ч. 2 ст. 289 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягнення справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Застосований захід примусу повинен найбільше сприяти досягненню передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України мети покарання - виправлення засуджених та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 - 1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Так, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції, з урахуванням саме вказаних норм матеріального права, дав належну оцінку всім обставинам, які мають правове значення при обранні виду та розміру покарання.

Зокрема, суд урахував пом`якшуючі покарання обставини - повне визнання вини, щире каяття, сприяння досудовому та судовому слідству, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Поряд з цим, судом обґрунтовано враховано формальну характеристику те, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, не одружений, характер скоєних правопорушень та кількість злочинних епізодів, наявність судимостей за аналогічні злочини та факт неодноразового засудження до реального відбуття покарання за їх вчинення, факт вчинення нових умисних злочинів, що свідчить про вперте небажання ставати на шлях виправлення та схильність до вчинення злочинів.

Ураховуючи те, що кримінальне правопорушення винним в якому визнано обвинуваченого, вчинено ним до постановлення попереднього вироку, суд першої інстанції призначаючи покарання, законно та обґрунтовано застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України, призначивши покарання за сукупністю злочинів.

Таким чином, судом першої інстанції з урахуванням даних про особу обвинуваченого зроблено обґрунтований висновок про відсутність підстав для застосування положень передбачених ст. 69 КК України, у зв`язку з чим було призначено покарання у виді позбавлення волі у розмірі наближеному до мінімального за санкціями статей.

Тому підстав вважати призначене покарання судом суворим не має, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги, в цій частин є необґрунтованими.

Доводи про не врахування стану здоров`я обвинуваченого судом першої інстанції, також обґрунтованими вважати не можна, оскільки дані про особу обвинуваченого судом досліджувалися, що підтверджується журналом судового засідання від 30 березня 2017 року (а.п. 82) та звукозапису за відповідну дату (а.п. 109), при цьому з довідки на яку посилається апелянт (а.п. 70) вбачається, що зазначені в ній хвороби наявні у ОСОБА_6 вже тривалий час і датовані 2000 роком та 2008 роком, крім того з 1993 року ОСОБА_6 (а.п. 69) перебуває на обліку у лікаря нарколога з д/з РППВВ опіоїдів (синдром залежності), таким чином обвинувачений вчиняючи злочини вже мав ряд захворювань, однак вказані обставини не стали перешкодою при вчинення суспільно небезпечних діянь, які посягали на права інших осіб. Тому, з урахуванням зазначеного доводи апеляційної скарги в цій частині жодним чином не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо виду та строку призначеного покарання.

На підставі вище викладеного, призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам статті 50 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів та не є явно несправедливим унаслідок суворості. Відповідне рішення суду є вмотивованим та не викликає сумнівів у своїй правильності.

Порушень чинного законодавства, які б істотно вплинули на правильність прийняття рішення у справі не вбачається.

З урахуванням зазначеного відсутні обґрунтовані підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та зміни вироку суду першої інстанції.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 квітня 2017 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.