Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/990/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" липня 2017 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,.
представника установи виконання покарань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в режимі відеоконференцзв`язку між Гусятинським районним судом Тернопільської області та Державною установою «Копичинська виправна колонія № 112» справу про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого до засудження не працюючого, раніше судимого:
02.04.2013 року Краматорським міським судом Донецької області за ст..ст.185 ч.2, 260 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст..71 КК України за сукупністю вироків, приєднано до призначеного покарання за даним вироком частково невідбуту частину покарання за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 02.04.2013 року і остаточно призначено покарання у виді 4 років 3 місяця позбавлення волі.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 04.05.2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 20.05.2015 року, строк попереднього ув`язнення з 03.02.2015 року по 11.08.2015 року, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк покарання.
В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання про умовно-дострокове звільнення. Представник установи, прокурор вважали, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення не підлягає до задоволення.
Суд, заслухавши пояснення засудженого, представника установи виконання покарань, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання з 03.02.2015 року.
За час утримання в УВП №3 з 06.02.2015 року характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав. Заохочень та стягнень не мав.
Міру призначеного судом покарання у державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)» відбуває з 23.12.2015 року.
Па виробництві установи не працевлаштований.
Згідно довідки, виданої Державною установою «Копичинська виправна колонія №
112» від 13 липня 2017 року, засуджений з заявами про працевлаштування не звертався, хоча на виробництві установи була можливість забезпечення його роботою.
За час відбування покарання у державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)» характеризується негативно, допустив 4 (чотири) порушення встановленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності, які погашені у встановленому законом порядку. Адміністрацією установи не заохочувався, заохочень не має.
У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний. Намагається утримувати спальне місце та приліжкову тумбочку в чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. На даний час безвідповідально ставиться до виконання робіт по благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Участі у програмах виховного диференційованого впливу засуджених не приймає. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Соціально корисні зв`язки з рідними та близькими підтримує шляхом листування. Вину у скоєному злочині визнав повністю. Позову на виконанні за виконавчими листами не має.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді заміни умов тримання, у відповідності до ст. ст. 100, 101 КВК України, підлягав після фактичного відбуття 1/2 частини призначеного судом строку покарання 21.10.2016 року. Постійно діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» не розглядався.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, у відповідності до ст. 82 КК України, підлягав після фактичного відбуття 1/2 частини призначеного судом строку покарання 10.09.2016 року. Постійно - діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» засудженому відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми, як такому, що не став на шлях виправлення ( протокол № 24 від 16.09.2016 року).
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у виді умовно дострокового звільнення від відбування покарання, згідно ст.81 КК України, підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання 26.05.2017 року. Постійно- діючою комісією державна установа «Копичинська виправна колонія (№112)» (протокол №13 від 02.06.2017 року), засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не довів свого виправлення.
Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. З огляду на роз`яснення, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Крім того, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, суди повинні враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання, а також приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що засуджений ОСОБА_5 не надав суду конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а тому в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, ст. 154 КВК України,-
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляції до апеляційного суду Тернопільської області.
Суддя: підпис
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1