Справа №639/3746/17
Провадження №1-в/639/485/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2017 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4

представника Холодногірської ВК №18 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гвардійське Калінінградської області, РФ, українця, громадянина України, до арешту не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 14.11.2014 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, відбуваючого покарання у Холодногірській ВК №18, -

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відповідності до вимог ст. 81 КК України звернувся засуджений ОСОБА_4 .

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що на теперішній час засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Представник Холодногірської ВК №18 ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 .

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий: 1) 12.06.2012 року Зачепилівським районним судом Харківської області за ч.ч. 2, 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 2) 27.08.2013 року Зачепилівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт; 3) 01.10.2013 року Зачепилівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 110 годин громадських робіт; 4) 16.01.2014 року Зачепилівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 389 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 14.11.2014 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Початок строку: 06.02.2015 року, кінець строку: 06.05.2018 року.

На момент розгляду клопотання, тобто станом на 14.07.2017 року засуджений ОСОБА_4 відбув 2 роки 5 місяців 8 днів, лишилось 9 місяців 22 дні.

Як вбачається з характеристики засудженого, ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 09.02.2015 року. За час тримання в Харківській УВП №27 характеризувався задовільно, режим не порушував, заохочень та стягнень не мав. З 02.03.2015 року відбуває покарання у ДУ «Холодногірська ВК №18». За час перебування в установі характеризується посередньо. З метою стимулювання право слухняної поведінки 1 раз заохочувався адміністрацією установи. Стягнень не має. Працевлаштований прибиральником у відділенні СПС №2, до праці ставиться добре, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, не має достатнього рівня навичок. Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у програмі диференційного впливу «Професія», до реалізації якої ставиться задовільно. Підтримує родинні стосунки з батьком та сином шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі. За вироком суду позову не має. Вину у вчиненні злочину визнав у повному обсязі.

Суд зазначає, що сам по собі факт сумлінного ставлення засудженого до праці та задовільного реагування на заходи виховного впливу, не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Згідно матеріалів наданих до суду, до ОСОБА_4 за час перебування останнього в установі було застосовано одне заохочення, зокрема 26.04.2017 року, з метою стимулювання право слухняної поведінки. Стягнень не мав.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_4 відноситься до умисних тяжких злочинів. Крім того, вказаний злочин ОСОБА_4 вчинив у період іспитового строку.

Таким чином, суд враховує тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_4 умисного тяжкого злочину та форму вини, а саме вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, значний строк невідбутого покарання, посередню характеристику, несумлінне виконання законних вимог персоналу установи, відтак приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення, оскільки наданими матеріалами не доведено виправлення засудженого на даний час, а тому суд вважає дане клопотання передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Відповідно до ч. 7 ст. 539 КПК України роз`яснити засудженому, що повторне звернення з приводу умовно-дострокового звільнення від відбування покарання може мати місце не раніше ніж через шість місяців з дня винесення ухвали суду про відмову.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а засудженим, який тримається під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1