Категорія:ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2017 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горохів Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з вищою освітою, не працює, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого,

засуджено:

- за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 майнову шкоду в сумі 4367 (чотири тисячі триста шістдесят сім) гривень 11 коп., моральну шкоду в сумі 30000 ( тридцять тисяч) гривень та процесуальні витрати в сумі 5000 (п`ять тисяча) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Комунального закладу «Луцька міська клінічна лікарня» 13720 (тринадцять тисяч сімсот двадцять) гривень витрат на лікування ОСОБА_10 .

В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 15 березня 2016 року близько 20 год 00 хв він, перебуваючи за кермом автомобіля марки «Volksvagen Caddy», д.н. НОМЕР_1 , та рухаючись зі швидкістю 40 км.год., на дорозі, що перед виїздом на проспект Соборності біля Торгово-розважального центру «Порт Сіті», порушив вимоги п.п.2.3(б), 12.3,18.1 Правил дорожнього руху України, проявивши безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, не зменшив швидкості аж до зупинки транспортного засобу, щоб дати дорогу пішоходу, для якого була створена небезпека, що перетинав перехід з ліва на право відносно руху транспортного засобу, та скоїв наїзд на ОСОБА_10 , заподіявши останній тілесні ушкодження, які належать до категорії середнього ступеня тяжкості.

У поданій апеляції захисник оскаржує вирок суду у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує на те, що у рішенні суду невмотивовано застосування до його підзахисного додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, оскільки пом`якшуючими покарання обставинами визнано активне сприяння в розкритті злочину та наявність в обвинуваченого малолітніх утриманців. Крім того, ОСОБА_7 частково відшкодував моральну та матеріальну шкоду, завдану злочином, а керування транспортним засобом є єдиним джерелом його існування. Посилається на те, що процесуальні витрати у сумі 5000 гривень, стягнуті з обвинуваченого на користь потерпілої, є документально непідтвердженими та недоведеними. Тому просить змінити вирок суду першої інстанції шляхом виключення з нього додаткової міри покарання у вигляді керування транспортними засобами на 1 (один) рік та процесуальних витрат у сумі 5000 гривень.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляцію у повному обсязі, прокурора та представника потерпілої, які її заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до висновку, що апеляційні скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ґрунтується на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і яка ніким з учасників судового провадження не оспорюється.
В силу вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Посилання, наведені в апеляційній скарзі про невмотивоване застосування до обвинуваченого додаткового покарання, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.
При призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що вчинений злочин належить до категорії невеликої тяжкості.

ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно.

З достатньою повнотою судом взято до уваги обставини, що пом`якшують покарання активне сприяння розкриттю злочину, наявність малолітніх утриманців та часткове відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Слід також врахувати позицію потерпілої, яка у своїй заяві просить залишити рішення місцевого суду без змін.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність застосування до обвинуваченого додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік з метою його перевиховання та недопущення можливості здійснювати такі правопорушення в майбутньому.

В силу ч. 1 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, позивач ОСОБА_10 додала квитанцію прибуткового касового ордеру про надання їй правової допомоги адвокатом ОСОБА_9 , де вказаний розмір процесуальних витрат у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень (а.к.п. 36).

Таким чином, процесуальні витрати потерпілої сторони є документально підтвердженими, а наведені в апеляції твердження про необґрунтоване стягнення з ОСОБА_7 процесуальних витрат, апеляційний суд вважає голослівними та небгрунтованими.

Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.
Законних підстав для зміни вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді