КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Провадження № 4/552/5/13
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2012 року судця Київського районного суду м. Полтави Кузіна Ж.В., при секретарі Мирній Ю.Л., з участю прокурора Ткаченка К.А., скаржника ОСОБА_1, розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого помічника прокурора Київського району м. Полтави ОСОБА_2 про відмову в порушенні кримінальної справи від 13 січня 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 13 січня 2012 року. У скарзі посилався на те, що при проведенні досудового слідства мало місце незаконного психологічного тиску на свідка ОСОБА_3 з боку слідчого Федоренко М.В. Експертом Варавою Т.М. порушено процесуальний порядок при проведенні експертизи. Просив суд скасувати постанову від 13 січня 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи, а матеріали справи направити прокурору Київського районк м. Полтави для вирішення в порядку ст. 97 КПК України.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1, думку прокурора, який вважає постанову про відмову в порушенні кримінальної справи законною та обґрунтованою, просив в задоволенні скарги відмовити, дослідивши матеріали скарги, відмовний матеріал № 01-4/10, матеріали кримінальної справи № 1-101/04, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органів, де вказував на незаконні дії слідчого СВ УМВС України в Полтавській області Федоренко М.В. під час проведення досудового слідства по кримінальній справі відносно нього, а саме тиск на свідка ОСОБА_3, примушування до надання неправдивих показань. Крім того, вказував, що експерт НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4, у 1999 році, у ході досудового слідства по вказаній кримінальній справі провела почеркознавчу експертизу без використання оригіналів документів, що є порушенням КПК України та свідчить про наявність в їх дій перевищення посадових обовязків, зловживання службовим становищем, халатності.

Згідно ст. 4 КПК України суд, прокурор, слідчий і орган дізнання зобов'язані в межах своєї компетенції порушити кримінальну справу в кожному випадку виявлення ознак злочину, вжити всіх передбачених законом заходів до встановлення події злочину, осіб, винних у вчиненні злочину, і до їх покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України справа може бути порушена тільки в тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

13 січня 2012 року старшим помічником прокурора Київського району в м. Полтаві винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у звязку з відсутністю в їх діях будь-якого складу злочину.

Як вбачається з постанови від 13 січня 2012 року, додаткова перевірка проводилась на виконання вказівок згідно постанови Київського районного суду м. Полтави від 02 грудня 2011 року. В ході перевірки встановлено, що в ході розслідування кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 87, 191, 194 КК України (в редакції 1960 року), 26.04.1999 року, винесено постанову про призначення почеркознавчої експертизи, проведення якої доручено експертам НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області. За результатам проведення експертизи експертом ОСОБА_4 складено висновок експерта №156 від 30.04.1999 р.

Після закінчення досудового слідства, зазначена кримінальна справа зобвинувальним висновком направлена до Київського районного суду м. Полтави для розгляду по суті.

12 червня 2003 року в ході судового слідства під час розгляду справи судом підсудний ОСОБА_1 в порядку ст. 234 КК України подавав скаргу щодо незаконних дій слідчого Федоренка М.В. під час проведення досудового слідства по справі та експерта ОСОБА_4.

Питання щодо незаконних дій слідчого Федоренка В.М. та експерта ОСОБА_4 були предметом розгляду Київським районним судом м. Полтави при розгляді кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1 та згідно з вимогами КПК України не підлягають вирішенню поза межами даної кримінальної справи.

Зокрема, відповідно до ст. 65 КПК України доказами в кримінальні справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: показаннями свідка, показаннями потерпілого, показаннями підозрюваного, показаннями обвинуваченого, висновком експерта, речовими доказами, протоколами слідчих і судових дій, протоколами з відповідними додатками, складеними уповноваженими органами за результатами оперативно-розшукових заходів, та іншими документами.

07 липня 2004 року Київським районним судом м. Полтави винесений вирок відповідно до якого ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.358, ч.3 ст. 358, ч.1 ст. 192, ст. 353 КК України в редакції 2001 року та згідно ст. 70 КК України визначено покарання у вигляді одного року обмеження волі та 1530 грн. штрафу на користь держави.

22 вересня 2004 року ухвалою Апеляційного суду Полтавської області вирок суду змінено в частині виключення з обвинувачення ч. 3 ст. 358 КК України, в іншій частині вирок залишено без змін.

09 червня 2005 року ухвалою Верховного Суду України відмовлено засудженому ОСОБА_1 у задоволенні його скарги. Ухвалою суду встановлено, що висновок про винуватість засудженого ОСОБА_1 в вчиненні злочинів з урахуванням внесених змін суд обґрунтував викладеними у вироку доказами.

Відповідно до ст. 67 КПК України суд, прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, оцінюють докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Заявник ОСОБА_1 фактично не погоджується з тими доказами, які були оцінені слідчим, та в подальшому, судом, в межах кримінальної справи та фактично були розглянуті в межах кримінальної справи по його обвинуваченню.

Суд звертає увагу, що вирок Київського районного суду м. Полтави від 07 липня 2004 року вступив в законну силу, був предметом як апеляційного так і касаційного розгляду.

Кримінальним процесуальних законом на час винесення спірної постанови не передбачено вирішення питання щодо належності, допустимості доказів в кримінальних справах, які вирішені по суті.

Також суд приймає до уваги, що при проведенні додаткової перевірки опитані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 пояснили, що при розслідуванні кримінальної справи всі слідчі дії проводилися відповідно до чинного законодавства, після закінченні слідства всі матеріали були пред'явлені ОСОБА_1 для ознайомлення. Почеркознавча експертиза по справі проведена за оригіналами документів відповідно до вимог законодавства.

Згідно вироку суду від 07 липня 2004 року та відповідно до проведеної у послідуючому додаткової перевірки факти, які б свідчили на застосування недозволених методів слідства слідчим Федоренко М.В. під час розслідування кримінальної справи, а також фактів, які б вказували на складання ОСОБА_4 завідомо неправдивого висновку експерта по даній кримінальній справі не встановлено.

Приймаючи до уваги матеріали проведеної перевірки за зверненнями ОСОБА_1, встановлені обставини при проведенні перевірки, які підтверджені відповідними матеріалами, виконання при проведенні перевірки вказівок суду, обставини на які посилався заявник в судовому засіданні , підстав для визнання скарги обґрунтованої та як наслідок скасування постанови старшого помічника прокурора Київського району від 13 січня 2012 року судом не вбачається.

Матеріали перевірки не містять жодних даних, які б вказували на наявність ознак злочину, зокрема даних, які б свідчили про наявність певних кримінально караних дій чи бездіяльності ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Також судом враховуються положення ст. 236-2 КПК України та приймається до уваги, що постанова про відмову в порушенні кримінальної справи підлягає скасуванню лише у разі, коли витребувані матеріали свідчать про достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

Керуючись ст.ст. 94, 99, 236-1, 236-2 КПК України (1961 року), -

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без задоволення скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого помічника прокурора Київського району м. Полтави ОСОБА_2 про відмову в порушенні кримінальної справи від 13 січня 2012 року.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Полтавської області.

Суддя Ж.В.Кузіна