1-кс/154/548/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 р. слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.190 КК України,-
в с т а н о в и в :
Слідчий Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області звернувся із клопотанням про арешт майна, котре у встановленому законом порядку погоджено прокурором Володимир-Волинської місцевої прокуратури.
Клопотання обґрунтовує тим, що восени 1998 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 склав завідомо неправдивий документ, а саме протокол установчих зборів № 1 від 11.09.1998, в котрий вніс неправдиві відомості про те, що такі збори відбулися у м. Володимирі-Волинському, на яких були присутні 49 громадян та якими нібито було прийнято рішення про заснування кредитної спілки «Самопоміч», затверджено статут даної спілки та обрано конкретних громадян в утворені органи управління правління спілки, наглядову раду, кредитний комітет і при цьому самого ОСОБА_4 обрано Президентом кредитної спілки, хоча насправді зазначені збори взагалі не проводились.
Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, тобто у підробленні документа.
Крім того в період з листопада 1998 року по січень 2003 року, ОСОБА_4 , створюючи вигляд офіційної діяльності кредитної спілки «Самопоміч» та виступаючи в ролі голови правління або президента вказаного громадського об`єднання, неодноразово входив у довір`я громадян з метою залучення їх до вступу у члени даної спілки, зловживаючи їх довірою, приймав від них грошові кошти під виглядом вступного внеску та вкладів, на які обіцяв перерахувати відсотки та з метою залучення більшої кількості громадян та заволодіння їх майном, частково виплачував гроші у вигляді часткових відсотків, не маючи намірів повертати вклади у повному обсязі, в результаті чого за вказаний період привласнив шляхом шахрайства кошти в особливо великих розмірах, що перевищує 600 та більше неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, в особливо великих розмірах.
12 березня 2004 року, ОСОБА_4 було оголошено у розшук, на даний час його місце перебування не відоме.
Згідно довідки комунального підприємства «Волинське обласне Бюро технічної інвентаризації», право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 .
Оскільки є наявність достатніх підстав вважати, що квартира АДРЕСА_1 може бути використана для забезпечення цивільного позову чи конфіскації, тому слідчий просить накласти арешт на вищевказану квартиру.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по них, заслухавши думку слідчого, котрий підтримав клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно може бути використане для забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим кодексом порядкуна рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. Арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до довідки комунального підприємства «Волинське обласне Бюро технічної інвентаризації», право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Оскільки санкція ч.4 ст. 190 КК України передбачає застосування покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна тому, з метою забезпечення можливості виконання покарання у вигляді конфіскації майна та відшкодування завданих збитків, слід накласти арешт на вищевказане нерухоме майно.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , підлягає арешту із забороною відчуження, розпорядження та користуванням, оскільки має значення для забезпечення можливості виконання покарання у вигляді конфіскації майна та відшкодування завданих збитків.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.163, 164 КПК України,
у х в а л и в :
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_4 , заборонивши відчуження, розпорядження даним майном.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти діб з дня її постановлення.
Слідчий суддя:/підпис/
Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_1