Справа №592/8853/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/355/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000703 від 22 січня 2013 року за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 лютого 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Підлипне м. Конотоп, Сумська область, мешканку м. Київ, раніше не судиму,

визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 358; ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 222, ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції від 05.04.2001 року); ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 222 КК України (в редакції від 15.04.2008 року), призначивши покарання:

за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 222 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн., без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;

за ч. 2 ст. 358 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин;

за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 222 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн., без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

У відповідності з вимогами ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_8 звільнено від покарання за ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 222, ч. 2 ст. 358 КК України ( в редакції від 05.04.2001 року); ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 222 КК України (в редакції від 15.04.2008 року) на підставах передбачених статтею 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 2 211 грн. витрат на залучення експерта.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 виконуючи обов`язки бухгалтера ПП "Парт і К", без офіційного працевлаштування, пособляючи директору даного підприємства ОСОБА_11 отримати у АКІБ "УкрСиббанк" в кредит грошові кошти в сумі 349 тис. грн., у невстановлений органом досудового розслідування час та місце, маючи доступ до печатки ПП "Парт і К" та володіючи навиком виконувати підпис від імені ОСОБА_11 , підробила рішення № 4 засідання засновника ПП "Парт і К" від 29 січня 2008 року про взяття кредиту в СУ ВРД АКІБ "УкрСиббанк" в сумі 349 тис. грн., та надання в забезпечення даного кредиту волчек "MEISSNER MASCHINER D 3560 Biedenkopf-Wallau SR-160/2" та куттер "MEISSNER MASCHINER RSM-200", розписавшись в рішенні від імені ОСОБА_11 та поставивши на ньому відтиск печатки ПП "Парт і К". У подальшому дане підроблене рішення ОСОБА_8 у невстановленому в ході досудового розслідування часі та місці, передала ОСОБА_11 , який на підставі з іншими документами, 06 лютого 2008 року уклав з АКІБ "УкрСиббанк" в особі в.о. начальника відділення АКІБ "УкрСиббанк" № 926 ОСОБА_12 кредитний договір № 0, згідно якого ПП "Парт і К" був наданий кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в національній валюті України в сумі ліміту кредитної лінії 349 тис. грн., терміном до 05.02.2009 року для поповнення обігових коштів; договір застави № 111694, згідно якого забезпечується вимога АКІБ "УкрСиббанк", які виникають з кредитного договору № 0 від 06.02.2008 року, предметом застави - волчек "MEISSNER MASCHINER D 3560 Biedenkopf-Wallau SR-160/2"; договір застави № 111686, з предметом застави - куттер "MEISSNER MASCHINER RSM-200". На час закінчення терміну дії кредитного договору, тобто станом на 06.02.2009 року, заборгованість по кредиту становила: 139 071 грн. 40 коп. за самим кредитом, 5251 грн. 10 коп. за відсотками по ньому.

У невстановлений в ході досудового розслідування час та місце, ОСОБА_8 , маючи доступ до печатки ПП "Парт і К", та володіючи навиком виконувати підпис від імені ОСОБА_11 , повторно, пособляючи останньому в отриманні кредиту у АКІБ "УкрСиббанк" грошових коштів, шляхом відкриття мультивалютної кредитної лінії з лімітом на суму 84 200 євро, підробила рішення № 4 засновника ПП "Парт і К" від 29 травня 2008 року про взяття кредиту в СУ ВРД АКІБ "УкрСиббанк" в сумі 84 200 євро та надання в забезпечення кредиту, зокрема, універсальної установки АСКА-2200/4 та машини для масажу м`яса М 850; склала бухгалтерську довідку про перебування на балансі ПП "Парт і К" на рахунку 10 "Основні засоби" машини для масажу м`яса М НОМЕР_1 та універсальної установки АСКА-2200/4; складську довідку про те, що у виробничо-складському приміщенні ПП "Парт і К", за адресою: м. Суми, вул. Путивльська, 19, обліковується машина для масажу м`яса М 850 та універсальна установка АСКА-2200/4, тобто внесла до даних документів неправду інформацію про наявність у ПП "Парт і К" вказаного обладнання, розписалась у них від імені засновника та директора ОСОБА_11 , та поставила відтиски печатки підприємства. У подальшому, дані підроблені документи ОСОБА_8 у невстановлені в ході досудового розслідування часі та місці передала ОСОБА_11 , який діючи як директор ПП "Парт і К" разом з документами, які містять правдиву інформацію уклав з АКІБ "УкрСиббанк" в особі в.о. начальника відділення АКІБ "УкрСиббанк" № 926 ОСОБА_12 : кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії № 0 з лімітом 33826 євро, еквіваленту 260 592 грн. 36 коп., терміном до 03.07.2009 року для поповнення обігових коштів; договір застави № 132064, згідно якого забезпечується вимога АКІБ "УкрСиббанк", які виникають з кредитного договору, предметами застави - машина для масажу м`яса М 850 та універсальна установка АСКА-2200/4. На час закінчення терміну дії кредитного договору, тобто станом на 04.07.2009 року, заборгованість по кредиту становила 167 464 грн. за самими кредитом і 23 985 грн. 24 коп. за відсотками по ньому, що є великою матеріальною шкодою, оскільки перевищує 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Захисник ОСОБА_9 відповідно поданої апеляційної скарги просить вирок скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким ОСОБА_8 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні, через істотні порушення вимог кримінального процесуального та кримінального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Суд визнаючи вину ОСОБА_8 послався на докази, які не відповідають вимогам ст. 86 КПК України, зокрема відповідно до досліджених судом процесуальних документів вбачається, що ОСОБА_8 24 травня 2013 року була притягнута до кримінальної відповідальності, а 23 лютого 2017 року засуджена по тій самій справі, що вже раніше, за тим самим фактом, обвинувачення відносно неї було закрито постановою старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України в Сумській області ОСОБА_13 від 02 липня 2012 року, яке чинне та не скасоване. В порушення вимог процесуального закону та положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, попри наявне у справі рішення про закриття матеріалів в кримінальній справі № 12800019 щодо ОСОБА_8 від 02.07.2012 року у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 222 КК України, 22 січня 2013 року, тобто поза межами 10 денного строку впровадження реєстру, без винесеного рішення про відновлення провадження, до ЄРДР за № 0000703 слідчим були внесені щодо ОСОБА_8 відомості за тим самими фактами та обставинами, що пов`язані із отриманням кредитних коштів у АКІБ "УкрСиббанк" ПП "Парт і К", згідно кредитних договорів від 06.02.2008 року та 04.07.2008 року. З витребуваних судом у слідчому управлінні УМВС України в Сумській області даних про рух кримінальної справи № 12800019, вбачається, що дана справа не могла перебувати у слідчого СУ УМВС ОСОБА_13 саме 02 липня 2012 року, оскільки отримав він її у провадження лише місяць потому, а тим паче виносити постанову про закриття матеріалів в кримінальній справі. Також встановлено, що ОСОБА_8 не отримувала копію даної постанови. Матеріали провадження не містять документів, що підтверджують про направлення справи з прокуратури Сумської області до слідчого підрозділу УМВС України у Сумській області, про зміну прокуратурою підслідності при її розслідуванні, про доручення слідчому ОСОБА_13 розслідувати дану справу, про повідомлення старшим слідчим підозрюваних ОСОБА_11 та ОСОБА_8 про закриття щодо них кримінальної справи, про скасування їм запобіжного заходу. Із статистичних карток форми Ф.1, Ф.1.1, Ф.3 складених (заповнених) та підписаних по справі слідчими, у провадженні яких вона перебувала в період їх розслідування, а також підписаних прокурорами, які мали наглядати за її розслідуванням, вбачається, що досудове слідство, слідчими СУ МВС України в Сумській області у тому числі ОСОБА_13 у 2012 році не зупинялося, строк слідства не продовжувався, досудове слідство не закривалося і не відновлювалося. Оскільки справа щодо ОСОБА_8 була порушена 11.06.2012 року, запобіжний захід їй обрано 11.06.2012 року, у встановленому законом порядку вона не зупинялася, не закривалася, і строк слідства прокурором не продовжувався, то визначений КПК України (1960 року) двох місячний строк досудового слідства у справі збіг 11.08.2012 року, а загальний шести місячний процесуальний строк, передбачений КПК України (1960 року), КПК України (2012 року), збіг 11.12.2012 року. Тобто повідомлення ОСОБА_8 підозри у травні 2013 року суперечить і КПК (1960 року), і статті 219 КПК України (2012 року). Виготовлення та використання під час досудового слідства по даному кримінальному провадженню незаконних постанов від 02.07.2012 року стало незаконною підставою проведення слідства понад одинадцяти місяців, замість двох місячного строку, який мав прокурором неодноразово продовжуватися згідно ст. 120 КПК України (1960 року), з урахуванням Перехідних положень до КПК України (2012 року). Отже докази, які були зібрані в ході розслідування по кримінальному провадженню від 22.01.2013 року є недопустимими.

Ні повідомлена підозра, ні обвинувальний акт не містять даних про те, в якій саме редакції застосовані інкриміновані статті кримінального закону, адже ст. 358 КК України має дві редакції, ст. 222 КК України має три редакції. Обвинувачена не пам`ятає обставини підписання документів від імені ОСОБА_11 , підроблення яких їй інкримінується, даний текст вона не вносила, також не ставила відтиск печатки підприємства. ОСОБА_11 у судовому засіданні щодо нього не відмовився від підпису у документах, від проставлення печатки, йому було відомо про їхній зміст і саме він надавав їх до банку для отримання кредиту. Обвинувачена пояснила, що за умови добровільної домовленості осіб, закон не забороняє, коли особа доручає підписати якийсь документ іншій особі за неї, і вважає, що це не злочин, а відноситься до цивільно-правових відносин. Аналіз показань осіб допитаних у судовому засіданні свідчить, що незважаючи на те, що дані особи були заявлені як свідки обвинувачення, їхні свідчення не містять даних про винуватість ОСОБА_8 у інкримінованих злочинах.

Диспозиція ч. 1 ст. 222 КК України в редакції 2008 року, передбачає суб`єкт злочину "спеціальний", відповідно ОСОБА_8 не підпадає під наведені у ст. 222 КК України ознаки спеціального суб`єкта, що може нести відповідальність за вказаною статтею, через відсутність в неї таких ознак. Крім того дії обвинуваченого ОСОБА_11 по цьому провадженню не були кваліфіковані як вчинені у співучасті. Обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358 КК України не відповідає кримінальному закону, оскільки в обвинуваченні йдеться про те, що особа, від імені якої підроблено документ, і особа, яка має його використати, є однією й тією ж особою ОСОБА_11 .

Згідно поданої апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового слідства. Суд перераховуючи ряд доказів, не надав їм належної оцінки. Клопотання прокурора про витребування з прокуратури Сумської області постанови про скасування закриття справи, судом було безпідставно відхилено. Крім того, рішення суду в частині вирішення цивільного позову ПАТ "УкрСиббанк" про відшкодування матеріальної шкоди є необґрунтованим та належним чином не вмотивованим, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, наявна заява представника ПАТ "УкрСиббанк" про розгляд справи за їх відсутність та підтримання своїх позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи долю цивільного позову, суд взагалі не посилався на норми Цивільного Кодексу та цивільно-процесуального Кодексу. Відповідно, прокурор просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження спрямувати на новий судовий розгляд.

Захисник ОСОБА_9 не погоджуючись з апеляційною скаргою прокурора, надав заперечення, вказавши, що саме захист обвинуваченої, всупереч запереченням прокурора, клопотав перед судом про долучення до справи після їх дослідження у суді, тих матеріалів, які надійшли за запитом із слідчого управління УМВС України в Сумській області, з Управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Сумській області. Жодної потреби у витребуванні постанови про скасування закриття справи не має, адже згідно досліджених під час судового розгляду процесуальних документів кримінального провадження, у тому числі реєстру матеріалів досудового розслідування, що є додатком до затвердженого прокурором обвинувального акту, постанова про скасування рішення слідчого про закриття матеріалів в кримінальній справі, прокурором не виносилась. Доводи про порушення прав цивільного позивача є абсолютно необґрунтованими, оскільки ПАТ "УкрСиббанк" будучи належним чином сповіщеним про вирок не оскаржив його, а прокурор в супереч вимогам кримінального процесуального закону перебрав на себе функції "іншого учасника кримінального провадження" цивільного позивача, функції якого визначені параграфом 5 КПК України. Відповідно, захисник просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, в частині направлення справи на новий судовий розгляд.

Вислухавши доповідь судді, захисника з обвинуваченою, прокурора, які вимоги апеляційних скарг підтримали, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 374 КПК України мотивувальна частина вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. Тобто, в цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного з засуджених, із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази. Формулювання обвинувачення повинно містити точний опис обставин справи з зазначенням об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, визнаного судом доведеним, та його кваліфікуючих ознак. У цій частині вироку необхідно викласти весь обсяг обвинувачення, обставини, які визначають ступінь винності особи, його роль у вчиненні злочинів, а потім докази в обґрунтування цих висновків.

Крім того, суд у вироку має зазначати фактичні дані, що стосуються доказуваної обставини, а також зазначити, які обставини даними доказами спростовуються або підтверджуються. Остаточну оцінку доказам суд дає з точки зору їх допустимості, належності, для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України, а висновки суду щодо оцінки доказів повинні бути викладені в точних категоричних судженнях, які б виключали сумніви в допустимості і належності.

Однак, як убачається з вироку, суд не дотримався вимог кримінального процесуального закону щодо аналізу та оцінки доказів.

У вироку щодо ОСОБА_8 , суд перерахував докази, коротко розкрив зміст лише їх частини, не зазначаючи, які обставини ними підтверджуються або спростовуються.

Судом не була надана оцінка показанням обвинуваченої ОСОБА_8 , яка не визнає своєї вини, заперечуючи свою причетність до підробки документів, на підставі яких ОСОБА_11 отримував кредити, кошти які були використані на власний розсуд.

Тобто суд в обґрунтування своїх висновків щодо винуватості ОСОБА_8 , не проаналізував докази в справі та фактично не дав їм ніякої оцінки, а також не дослідив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи та застосування кримінального закону.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 2930). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (параграф 32 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Крім того, колегією суддів встановлено, що під час судового розгляду, суд не дослідив в повному обсязі процесуальні документи, на підставі яких можливо зробити висновки про правомірність процесуальних рішень прокурора та слідчого.

Дана кримінальна справа була порушена в порядку, передбаченому КПК України 1960 року. В межах цієї справи порушувалась кримінальна справа відносно директора ПП "Парт і К" ОСОБА_11 за ознаками вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 222 КК України та відносно ОСОБА_8 за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 222 КК України.

Постановою старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України в Сумській області від 02 липня 2012 року, матеріали кримінальної справи № 12800019 стосовно ОСОБА_11 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 222 КК України, та стосовно ОСОБА_8 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 358 та ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 222 КК України, закрито за відсутністю в їх діях складу злочину.

Відомості про скасування даної постанови відсутні, хоча з дослідженого запису фіксації кримінального провадження та матеріалів справи, встановлено, що прокурор у кримінальному провадженні звертався до суду з клопотанням про витребування з прокуратури Сумської області інформації про скасування постанови старшого слідчого про закриття кримінальної справи, у задоволенні якого головуючим по справі було відмовлено, що на думку колегії суддів є порушення КПК України, які стосуються неналежного дотримання судом таких основних засад кримінального провадження, як змагальність сторін, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, що гарантуються нормами ст. ст. 17,22 КПК України.

За таких обставин суд не дослідив правомірність дій слідчого, в контексті дотримання процесуальних строків досудового слідства, і правомірності внесення відомостей про вчинений злочин за тими самими фактами та обставинами до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.416 КПК України, після скасування судом апеляційної інстанції вироку або ухвали про закриття кримінального провадження чи про застосування, відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру суд першої інстанції здійснює судове провадження згідно з вимогами розділу IV цього Кодексу в іншому складі суду.

Згідно з вимогами ст.314 глави 27 розділу IV КПК України судове провадження в суді першої інстанції розпочинається з підготовчого провадження, в ході якого проводиться підготовче судове засідання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 05 серпня 2014 року вирок Ковпаківського районного суду м. Суми щодо ОСОБА_8 було скасовано і призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Після отримання справи для нового судового розгляду, як свідчать матеріали кримінального провадження, місцевий суд, в порушення вимог ч.1 ст.314 КПК України, підготовче судове засідання не призначив, відповідну ухвалу не постановив.

Отже, колегією суддів встановлено, що при розгляді даного кримінального провадження, судом першої інстанції були проігноровані положення ст.314 КПК України, оскільки відсутня одна із стадій кримінального процесу, так як підготовче судове засідання у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 проведено не було, що у відповідності до ст.ст. 409, 412 КПК України є порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування вироку суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Частиною 1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, представник потерпілого АТ "УкрСиббанк" заявив цивільний позов про відшкодування обвинуваченою заподіяної нею матеріальної шкоди. Суд першої інстанції у вироку не відобразив заяву представника АТ "УкрСиббанк", який просить розглядати справу без їх участі, тому колегія суддів вважає, що суд безпідставно залишив цивільний позов без розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів внаслідок наявності низки встановлених істотних порушень КПК України, дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного вироку, що обумовлює задоволення апеляційних вимог прокурора, оскільки таке скасування судового рішення узгоджується з нормами п.п. 1,3 ч. 1 ст. 409, п. 2 ст. 410, ч. 1 ст. 412 КПК України.

При новому розгляді суду необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, належним чином перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі, з дотриманням вимог КПК України, повно та всебічно дослідити обставини, які належать до предмету доказування, та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 416,418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити повністю, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 лютого 2017 року відносно ОСОБА_8 скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, і призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5