печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001054, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2017 року.
В обґрунтування клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.04.2014 року було задоволено клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001054 та накладено арешт на автомобіль, який знаходиться в користуванні підозрюваного ОСОБА_4 , марки Volkswagen Passat, сірого кольору, 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 , заборонивши розпоряджатися будь-яким чином вказаним майном та використовувати його. Зазначає, що арешт накладено необґрунтовано, а існування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження порушує її права та інтереси, як законного власника автомобіля, оскільки згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва № 752/8501/14 від 16.05.2017 року за нею визнано право особистої приватної власності на вказаний автомобіль, а тому він не є спільною сумісною власністю подружжя відповідно до ст. 62 Сімейного кодексу України. Також наголошує на тому, що за наявною у неї інформацією, в матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про визнання автомобіля «Volkswagen Passat» речовим доказом. Звертає увагу, що у даному випадку автомобіль не підлягає конфіскації, оскільки не є власністю підозрюваного. Вважає, з огляду на ст. 170 КПК України, що вжитий захід забезпечення кримінального провадження перешкоджає реалізації права власності особи. За таких обставин просить скасувати арешт на вказаний автомобіль та зобов`язати старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 негайно вжити заходів щодо повернення автомобіля власнику.
Заявник ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_5 , за клопотання якого було заарештовано майно, в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином, про поважність причини своєї невяки суд не повідомили, а тому слідчим суддею визнано можливим розглядати клопотання у відсутності вкзаних осіб, враховуючи положення ч.2 ст. 174 КПК України та строки розгяляду справ данної категорій.
Згідно ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступних висновків.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Таким чином, виходячи з наведених положень ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.
В судовому засіданні встановлено, що Департаментом з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001054, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2017 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України та за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.04.2017 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та накладено арешт на автомобіль, який знаходиться в користуванні підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , марки Volkswagen Passat, сірого кольору, 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 , заборонивши розпоряджатися будь-яким чином вказаним майном та використовувати його.
При судовому розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен перевірити відповідність змісту клопотання вимогам закону, з`ясувати питання наявності правових підстав для накладення арешту та доцільності його накладення в межах даного кримінального провадження (ст. ст. 171, 173 КПК України).
Натомість, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали від 11.04.2017 року про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює доводи клопотання в частині обґрунтованості підстав для скасування раніше накладеного арешту.
Так, відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.
При накладенні арешту на автотранспортний засіб, слідчий суддя, з огляду на надані дані, погодився з доводами органу досудового розслідування про те, що він відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом.
Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2017 року ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.04.2017 року скасовано, та прийнято нову ухвалу, якою вищевказане клопотання органу досудового розслідування задоволено частково. Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, колегія судів вважає необґрунтованими підстави для накладення арешту саме з метою збереження речового доказу. Однак, враховуючи, що санкція статті, за якою ОСОБА_4 пред`явлено підозру, передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого з метою можливої конфіскації майна як виду покарання у даному кримінальному провадженні. Змінюючи підставу для накладення арешту на автомобіль, колегія суддів виходила з відсутності у доданих до клопотання матеріалах постанови слідчого про визнання майна речовим доказом, а оскільки вказаний автомобіль був придбаний ОСОБА_3 під час шлюбу, і є їхньою спільною сумісною власністю, то може підлягати конфіскації.
Разом з тим, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна, встановлено, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна, оскільки рішенням Голосіївського районного суду м. Києва № 752/8501/17 від 16.05.2017 року, яке набрало законної сили 27.05.2017 року, за ОСОБА_3 визнано право особистої приватної власності на автомобіль марки Volkswagen моделі «Passat», сірого кольору, 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , видане РСЦ МВС в м. Київ № 8046 від 29.09.2016 року). Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, оскільки встановлені обставини виключають можливість застосування конфіскації до транспортного засобу, яке не є власністю підозрюваного (засудженого), виходячи з положень статті 59 КК України.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі викладеного, слідчий суддя виходить з принципу змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, а відтак приходить до висновку, що доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, а наданими матеріалами доведено відсутність підстав для подальшого арешту транспортного засобу.
Разом з тим, щодо вимог клопотання про зобов`язання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 негайно вжити заходів щодо повернення автомобіля власнику, то вони є безпідставними, оскільки, виходячи з положень ст. 174 КПК України не входять до компетенції слідчого судді при розгляді клопотання про скасування арешту, а тому клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.
За таких обставин, керуючись ст.ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити частково.
Скасувати арешт на автомобіль марки Volkswagen Passat, сірого кольору, 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 , та заборону будь-яким чином користуватися та розпоряджатися вказаним автомобілем, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року у справі № 757/20708/17-к у кримінальному провадженні № 0001054, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2017 року.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1