Справа № 456/3998/16-к
Провадження № 1-кс/456/874/2016
УХВАЛА

30 грудня 2016 року слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області з клопотанням про арешт майна, а саме автомобіля марки Фольксваген Транспортер р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , мешканцю АДРЕСА_1 , на час досудового розслідування кримінального провадження. Місцем зберігання автомобіля марки Фольксваген Транспортер р/н НОМЕР_1 визначити територію майданчику Стрийського ВП ГУ НП України у Львівській області, що за адресою м. Стрий вул. Коссака, 11. Покликається на те, що 28.08.2016 року приблизно о 08 годині 10 хвилин на автодорозі Стрий-Івано-Франківськ в районі 8 км у с. Станків Стрийського району Львівської області водій автомобіля Фольксваген Транспортер р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 допустив зіткнення із автомобілем, що рухався йому назустріч марки Кіа Rіо, р/н НОМЕР_3 , внаслідок чого водій ОСОБА_7 та пасажири отримали тілесні ушкодження, автомобілі зазнали технічних пошкоджень. Пасажир ОСОБА_5 внаслідок ДТП отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. За даним фактом 28.08.2016 року було розпочато досудове розслідування, про що внесено відомості до ЄРДР за №0001797 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. На час досудового розслідування автомобіль марки Фольксваген Транспортер р/н НОМЕР_1 має суттєве значення, так як містить на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення.

Старший слідчий Стрийського ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали клопотання повністю та просять його задоволити.

Відповідно до ч.1 ст. 107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. Клопотань учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування не поступило, а тому фіксування клопотання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення слідчого, думку прокурора, суд вважає, що клопотання про арешт майна не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Суд вважає, що в порушення вимог ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого не зазначено достатньо підстав, у зв`язку з якими потрібно накласти арешт на майно, а лише додано копію висновку експерта №538 від 13.10.2016 року, що ніяким чином не доводять наявність підстав для арешту вказаного майна.

Крім того, стороною обвинувачення не доведено в судовому засіданні необхідність здійснення такого арешту, не обґрунтовано правову підставу для арешту майна, жодній особі не повідомлено про підозру, а відтак, матеріали клопотання не містять достатніх доказів, що вказують на вчинення певною особою кримінального правопорушення, не зазначений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не зазначено про наслідки арешту майна для інших осіб.

Враховуючи вищенаведене, вважаю необхідним відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1