АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/4373/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/768/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула 13 грудня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2016 року у кримінальному провадженні, відомості якого внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002642 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Орджонікідзе Дніпропетровської обл., громадянина України, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , не працюючого, з неповною середньою освітою, одруженого, маючого малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого:
- 12.07.2006 р. Орджонікідзевським міським судом за ч.1 ст. 186 КК України до 2 р. позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.. 75, 104 КК України з іспитовим строком 2 р.;
- 30.03.2007 р. Орджонікідзевським міським судом за ч.1 ст. 187, ч.1 ст. 71 КК України до 3 р. 2 міс. позбавлення волі, звільнений 12.03.2019 р. умовно-достроково;
- 09.12.2009 р. Орджонікідзевським міським судом за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до 2 р. 6міс. позбавлення волі;
- 11.08.2011 р. Синельниківським міськрайонним судом за ст. 391, ч.1 ст. 71 КК України до 1 р. 2 днів позбавлення волі, звільнений - 08.06.2012 р. по відбуттю строку покарання;
- 06.06.2013 р. Нікопольським міськрайонним судом за ч.2 ст. 185 КК України до 2 р. позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 р.;
- 19.02.2014 р. Орджонікідзевським міським судом за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 3 р. 3міс. позбавлення волі, звільнений 26.05.2016 р. по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, якого визнано винним і засуджено за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 місяців.
Питання з речовими доказами вирішене.
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду відносно нього змінити, призначивши йому покарання за ч.2 ст.190 КК України із застосуванням ст.75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням.
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2016 року ОСОБА_6 було визнано винним та засуджено за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за наступних обставин.
Так, Обвинувачений ОСОБА_6 14.07.2016 року приблизно о 02-20 год. знаходився в районі будинку АДРЕСА_3 , де побачив потерпілого ОСОБА_8 та запитав у останього, котра година. Коли ОСОБА_8 дістав свій мобільний телефон «Sony Xperia» та відповів, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на заволодіння його телефоном шахрайським шляхом.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи умисно повторно з корисливих мотивів, повідомивши неправдиві відомостей, а саме під приводом подзвонити, взяв у ОСОБА_8 вищезазначений мобільний телефон, тим самим шляхом обману заволодів мобільним «Sony Xperia», вартістю 6000 грн., який належить ОСОБА_8 , чим спричинив йому матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця злочину втік, викраденим розпорядився на власний розсуд.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 , зазначає про те, що судом при обранні йому міри кримінального покарання не враховано ряд обставин, у зв`язку з чим вирок слід визнати занадто суворим. Так, ОСОБА_6 вину визнав у повному обсязі, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, потерпілому було повернуто його майно без ушкоджень, таким чином шкода відшкодована повністю, а у судовому засіданні претензій ні морального на матеріального характеру потерпілий не мав. Крім того, на утриманні у нього перебуває малолітній син, 2015 року народження. Просить призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, надавши можливість стати на шлях виправлення.
В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , просив колегію суддів вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.190 КК України в апеляційній скарзі також не оскаржується.
В той же час, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо необхідності призначення йому покарання із застосуванням ст.75 КК України, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд дотримався вимог ст.65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого який раніше неодноразово судимий, не працевлаштований, на обліках в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, обставини які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, визнання вини та активне сприяння в розкритті злочину. Врахована судом і думка потерпілого, який вважає, що обвинуваченого необхідно направити в місця позбавлення волі, так як він раніше неодноразово судимий, але належних висновків не робить. При цьому, суд прийшов до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст.190 КК України.
За змістом наведеного вище, призначаючи обвинуваченому покарання, суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини, за яких його скоєно, форму вини, наслідки скоєного діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення цієї особи до вчинених дій та інші обставини справи, які впливають на дотримання відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Наведені ж в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи, в тому числі про наявність на його утриманні малолітньої дитини, не спростовують правильності визначення йому судом першої інстанції кримінального покарання, оскільки, попри їх сукупність та зміст, вони не зменшують ступінь тяжкості вчиненого останнім злочину настільки, щоб можна було прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому, судом враховано усі обставини, в тому числі ті, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі. Підстав для призначення ОСОБА_6 за ч.2 ст.190 КК України покарання із застосуванням ст.75 КК України, колегія суддів не вбачає.
Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст. 190 КК України без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3