Провадження № 1-кп/748/279/17
Єдиний унікальний № справи 748/1950/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 серпня 2017 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Чернігові кримінальне провадження №0000078 від 19 липня 2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Батурин Бахмацького району Чернігівської області, громадянина України, одруженого, з повною загальною середньою освітою, працюючого на посаді слюсара-ремонтника у ТОВ «Тиниця Агро», раніше не судимого, проживаючого у АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10 квітня 2014 року №72, зарахований до списків особового складу вказаної військової частини та призначений на посаду старшого водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення.
Відповідно до п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань. В свою чергу, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 сержант ОСОБА_3 грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 27.11.2014, в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 , діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на ухилення від військової служби, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , з метою ухилитися від військової служби, без наміру її проходити взагалі. 19.07.2017 року сержант ОСОБА_3 самостійно прибув до військової прокуратури Чернігівського гарнізону із зізнанням. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2017 №17 сержанта ОСОБА_3 звільнено з військової служби у запас .
Таким чином, сержант ОСОБА_3 обов`язки військової служби у період з 27.11.2014 до 19.07.2017 не виконував, будь-яких заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 не вживав, в зазначений період перебував за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_3 , проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінуємого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.408 КК України, визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені у обвинуваченні, не оспорював, у скоєному щиро розкаявся, та по суті обвинувачення пояснив, що дійсно проходив військову службу на посаді старшого водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів у військовій частині НОМЕР_1 , а повернувшись з зони АТО до казарми у смт. Гончарівське, побачив, що там відбувається повний безлад, всі розпивають спиртні напої і перспективи для нього ніякої немає, і тому 27.11.2014 року поїхав додому.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність наслідків злочину, особу винного - його вік, сімейний стан, стан здоров`я, освіту, те, що ОСОБА_3 працює, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та є учасником бойових дій.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне визнати з`явлення із зізнанням та щире каяття, а обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, враховуючи наявність у обвинуваченого обставин, що пом`якшують його покарання, визнання ним своєї вини, враховуючи його особу, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах мінімальної санкції частини статті, якою передбачена відповідальність за вчинений ним злочин, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, слід покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався і відсутні підстави для його обрання до вступу вироку у законну силу. Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації і повідомляти в цей орган про зміну місця проживання і роботи.
На вирок може бути подана через суд, який ухвалив судове рішення апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Роз`яснити учасникам судового провадження право на помилування, право отримати в суді копію вироку, ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1