ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянула у судовому засіданні у м. Києві 02 березня 2017 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 05 вересня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,

За вказаним вироком засуджено
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянку України, раніше не судиму,
- за ч. 4 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;
- за ч. 2 ст. 304 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Постановлено стягнути солідарно на користь потерпілої ОСОБА_11 : - із засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди 49 500 грн, - із засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 321 000 грн.
Постановлено стягнути на користь потерпілої ОСОБА_11 на відшкодування моральної шкоди із засуджених: ОСОБА_12 20 000 грн, ОСОБА_7 20 000 грн, ОСОБА_10 15 000 грн, ОСОБА_9 15 000 грн, ОСОБА_8 15 000 грн.
Вирішено питання про речові докази.
Ухвалою апеляційного суду вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 змінено, ухвалено стягнуто із кожного по 608 грн судових витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 визнані винуватими у вчиненні злочинів за наступних обставин.
Так, на початку червня 2009 року ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_11 , таємно викрали належні останній 12 500 грн.
У середині червня 2009 року ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , перебуваючи в зазначеному вище будинку, таємно викрали належні ОСОБА_11 21 000 грн.
На початку липня 2009 року ОСОБА_7 , за попередньою змовою із ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , перебуваючи у вказаному будинку, таємно викрали 16 000 грн.
У середині липня 2009 року ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_13 і ОСОБА_8 , через заздалегідь відчинене ОСОБА_10 вікно, проникли в середину приміщення будинку ОСОБА_11 , де таємно викрали належні потерпілій 51 000 грн.
У липні 2009 року ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_13 і ОСОБА_8 , через заздалегідь відчинене ОСОБА_10 вікно, проникли в середину приміщення будинку ОСОБА_11 , де таємно викрали належні потерпілій 270 000 грн.
02 жовтня 2009 року о 10 год. у с. Розівка Ужгородського району, ОСОБА_13 та ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_15 , шляхом розбиття скла на вікні першого поверху, належного ОСОБА_11 будинку, з метою вчинення крадіжки намагалися проникнути у будинок, однак були виявлені потерпілою, та з місця події втекли.
Крім того, ОСОБА_6 , дізнавшись приблизно в березні 2009 року про те, що в будинку ОСОБА_11 у с. Розівка Ужгородського району, знаходиться значна сума грошей, з метою заволодіння ними, шляхом вмовлянь, схилила свою доньку ОСОБА_10 до вчинення злочину, внаслідок чого в період червня липня 2009 року ОСОБА_10 разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 з будинку ОСОБА_11 викрали гроші в розмірі 370 500 грн, частину з яких передали ОСОБА_6 .

У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 та направлення справи на нове розслідування у зв`язку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону. Вважає, що органами досудового слідства було порушено право засудженої ОСОБА_6 на захист, застосовані недозволені методи слідства, вирок місцевого суду не відповідає вимогам ст. 334 КПК України 1960 року, оскільки нечітко сформульоване обвинувачення, яке визнане судом доведеним за ч. 2 ст. 304 КК України, Зазначає також, що судом неправильно кваліфіковані дії засудженої за ч. 4 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України, оскільки її умисел не охоплював вчинення крадіжки в особливо великих розмірах, а апеляційний суд свою ухвалу належним чином не мотивував.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, який зазначив про її необґрунтованість, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст. 395 КПК України 1960 року касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними у справі і додатково поданими матеріалами в тій частині, в якій воно було оскаржене.
Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі засудженого.

Як убачається із змісту касаційної скарги захисника ОСОБА_5 , він з-поміж іншого фактично посилається на однобічність і неповноту судового слідства, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та наявним у справі доказам, визначення яких дано у статтях 368 та 369 КПК України 1960 року, тоді як перевірка цих обставин до повноважень касаційного суду законом не віднесена. Отже, касаційний суд при касаційному розгляді виходить із обставин справи, встановлених судом.
При перевірці матеріалів справи касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 5 ст. 185; ч. 2 ст. 304 КК України та кваліфікації її дій за даними нормами кримінального закону судами зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності, із дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, у тому числі з точки зору їх належності, допустимості та достатності для вирішення питань, визначених ст. 324 КПК України 1960 року, про що у вироку суду наведено докладні мотиви.
Висновки місцевого суду, у тому числі щодо оцінки доказів, належним чином обґрунтовані, мотивувальна частина вироку за змістом відповідає вимогам ст. 334 КПК України 1960 року.
В основу вироку обґрунтовано покладені дані, установлені, зокрема, із показань засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які під час судового слідства повністю визнали вину та детально розповіли про обставини вчинення злочинів, за які їх засуджено. При цьому засуджена ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомила, що її мати ОСОБА_6 просила позичити у ОСОБА_11 гроші, а в подальшому запропонувала їх викрасти, для погашення кредиту, після чого ОСОБА_10 разом з іншими засудженими протягом 2009 року неодноразово вчиняли крадіжки грошових коштів у ОСОБА_11 , частину яких віддавали ОСОБА_6 .
Також винуватість ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів за які її засуджено підтверджується її свідченнями, даними нею в ході досудового слідства та дослідженими судом у порядку ст. 301 КПК України, згідно з якими вона запитала у доньки ОСОБА_10 чи зможе вона позичити гроші у ОСОБА_11 для погашення кредиту, однак отримавши заперечення, запропонувала взяти гроші самій, тобто викрасти, взявши з собою брата ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , в подальшому ОСОБА_16 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 віддавали їй різні суми грошей, які викрали з будинку ОСОБА_11 . Зазначені покази ОСОБА_6 були оцінені у сукупності з іншими доказами, наявними у матеріалах справи та на них обґрунтовано послався у вироку суд. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що зміна ОСОБА_6 показань в судовому засіданні, викликана намаганням уникнути відповідальності за скоєне, а тому прийняв до уваги, як докази винуватості показання ОСОБА_6 , надані нею в ході досудового слідства.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів підтверджуються також даними, установленими із аналізу письмових доказів по справі, результати оцінки яких детально обґрунтовані судом.
Зібраним по справі доказам суд дав належну оцінку, повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_6 злочинів, у яких вона обвинувачувалася.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за обставин, установлених судом, у тому числі й за ч. 4 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України, є правильною.

Твердження сторони захисту про те, що вирок місцевого суду не містить формулювання обвинувачення ОСОБА_6 , визнаного судом доведеним за ч. 2 ст. 304 КК України не знайшло свого підтвердження під час вивчення матеріалів справи.
Так, з вироку вбачається, що ОСОБА_6 визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 304 КК України, а саме за втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність, яке полягало у тому, що ОСОБА_6 з корисливих спонукань, шляхом вмовлянь, схилила свою доньку ОСОБА_10 до вчинення злочинів разом із сином ОСОБА_7 .
Доводи захисника щодо застосування до засудженої ОСОБА_6 недозволених методів слідства також не ґрунтуються на матеріалах справи.
Згідно з постановою старшого слідчого Ужгородської міжрайонної прокуратури від 17 квітня 2013 року кримінальне провадження за фактом застосування до ОСОБА_6 психологічного насильства з боку працівників міліції закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Зазначена постанова міститься в матеріалах справи.
Є безпідставними і посилання захисника на порушення права ОСОБА_6 на захист під час досудового слідства, оскільки остання відмовилася від захисника та виявила бажання самостійно представляти свої інтереси, про що свідчить її підпис в протоколі про відмову від захисника та постанові про прийняття відмови від захисника від 03 жовтня 2009 року.
Апеляційний суд, ретельно перевіривши матеріали справи, дійшов висновку про безпідставність доводів апеляцій захисників ОСОБА_17 та ОСОБА_5 , котрі діяли в інтересах засудженої ОСОБА_6 , і зазначив про правильне встановлення місцевим судом фактичних обставин скоєних злочинів, доведеність вини засудженої у їх вчиненні, на спростування доводів апеляцій навів в ухвалі докладні мотиви прийнятого рішення, які ґрунтуються на матеріалах справи.
Висновки суду про залишення апеляції захисника ОСОБА_5 без задоволення усупереч доводам його касаційної скарги, судом апеляційної інстанції належним чином мотивовані, а ухвала апеляційного суду є достатньо обґрунтованою відповідно до вимог ст. 377 КПК України 1960 року, з зазначеними у ній висновками погоджується і колегія суддів.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, за матеріалами справи не встановлено.
У зв`язку з наведеним, підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_5 колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та п. п. 11, 15 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 05 вересня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 без задоволення.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3