Апеляційний суд Черкаської області
Справа №11-57/2011р. Головуючий по 1 інстанції Kaтегорія ч.2 ст.121, ч.2 ст.263, ОСОБА_1 70 КК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА IMEHEM УКРАЇНИ

"25" січня 2011 р. колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Щепоткіної В.В.

суддів Літвінцева В.М., Соломки I.A.

за участю прокурора Кругляк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в порядку апеляції кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2010 року, яким:

БОНДАРЕНКО BIKTOP СТЕПАНОВИЧ, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець i житель ІНФОРМАЦІЯ_2 (вул. Горького, 4), ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, не працюючий, не судимий в силу ст.89 КК України,-

визнаний винним в скоєнні злочинів i засуджений:

*за ч.2 ст. 121 КК України - до 7-ми років позбавлення волі,

*за ч.2 ст.263 КК України - до 2-х років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено до відбуття ОСОБА_3 - 7 років позбавлення волі, з початком строку - з 7.06.2010 року (моменту його затримання).

Вирішена доля речових доказів у справі: одягу засудженого та його загиблого брата, відрізку шпалер iз слідами крові, розкладного ножа, - які постановлено знищити.

Стягнуто iз засудженого судові витрати за проведения експертизи холодної зброї.

Згідно до вироку, ОСОБА_3 на початку червня місяця 2006 року, перебуваючи на ринку в смт. Маньківка, Черкаської області по вул. Шевченка, 1, придбав у невстановленої особи розкладного мисливського ножа, який умисно, без передбаченого законом дозволу переніс до місця свого проживания в ІНФОРМАЦІЯ_4, де зберігав його без передбаченого законом дозволу. Ніж віднесено експертизою до холодної зброї мисливського призначення, виготовленого заводським способом у Німеччині.

6.06.2010 року ОСОБА_3 застосував цього ножа, коли близько 23 год. 15 хв. перебуваючи в приміщенні веранди будинку №4 по вул. Друга молодіжна в с.Дзензелівка, який належав його брату, ОСОБА_4, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, в ході сварки з останнім на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, яка переросла у бійку, діючи умисно i цілеспрямовано, з метою спричинення брату тілесних ушкоджень, наніс останньому один удар цим ножем у верхню внутрішню частину лівого стегна, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя у виді колото-різаної рани верхньої третини лівого стегна з пошкодженням стегнової артерії та стегнової вени, що ускладнилися зовнішньою кровотечею та геморагічним шоком i внаслідок чого настала смерть потерпілого ОСОБА_4 (вирок. друк.текст - т.2 а.с.80).

При повному визнанні ОСОБА_3 своєї вини, за згодою всіх учасників процесу, включаючи підсудного, після роз'яснення змісту та наслідків застосування відповідної правової норми, суд в частині дослідження фактичних обставин справи, після допиту підсудного, обмежився спрощеною процедурою, передбаченою ч.3 ст.299 КПК України, зазначивши про це у вироку i у протоколі судового засідання (т.2 а.с. 78: 81).

В «апеляційній скарзі» засуджений ОСОБА_3, не заперечуючи правильності встановлених судом фактичних обставин справи, доведеності своєї вини, правильності кваліфікації та вирішення судом інших питань постановленого ним вироку, не погоджується з останнім в частині призначеного йому покарання, яка вважае занадто суворим. 3 посиланням на поганий стан здоров'я, шире каяття, допомогу слідству у встановленні істини у справі, позицію потерпілих, які просили суворо його не карати, а також на свою поведінку після нанесения ножового поранения братові,- просить чомусь через скасування вироку про своє засудження «дати йому мipy покарання нижче вищого». На доставці до суду апеляційної інстанції апелянт не наполягає (т.2 а.с. 93, 94-95).

Копія вироку отримана засудженим 17.11.10 р. (т.2 а.с.83), тобто в день його проголошення; за заявою засудженого (т.2 а.с. 86, 87) останній у повному обсягу i без будь-яких зауважень був ознайомлений з матеріалами справи, включаючи протокол судового засідання. (т.2 а.с. 98,99).

Інші учасники процесу вирок суду не оскаржили. Прокурор-учасник судового розгляду, позиція якого судом була врахована у повному обсягу, в своїх запереченнях на апеляцію засудженого вважає її доводи безпідставними i такими, що задоволенню не підлягають. Вирок суду, як законний i обгрунтований, просить залишити в силі (т.2 а.с. 101-102).

Змін чи доповнень до апеляції засудженого до суду не надходило, будь-яких клопотань з приводу розгляду апеляції - теж.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, стверджуючи про законність та обгрунтованість вироку про засудження ОСОБА_3; перевіривши відповідно до вимог ст. 365 КПК України матеріали даної 2-х томної кримінальної справи з цього питания i обговоривши доводи апеляції засудженого, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи iз встановлення нею слідуючого.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_5 у смертельному травмуванні ножем свого брата та у незаконному носінні цієї холодної зброї, що мало місце ще у 2006 році та 6.06.2010 року при вказаних у вироку обставинах i наслідках, а також правильність юридичної оцінки (кваліфікації) таких дій винного за ч.2 ст. 121, ч.2 ст.263 КК України - базуються на зібраних по справі i досліджених судом в порядку ч.З ст.299 КПК України доказах i ніким, включаючи апелянта, не оспорюються (ст.365 КПК України).

Не припустився суд помилки i при призначенні покарання цій oco6i, яке відповідає вимогам ст.ст. 65, 70 КК України, є розмірним до скоєного ним i справедливим.

За місцем проживания ОСОБА_3 характеризується негативно: ніде не працюєе, зловживає спиртними напоями, після розпивання яких має схильність до скандвлів (т.1 а.с. 166); 11.06.1991 року вже був судимий Маньківським райсудом Черкаської області за ч.1 ст.215-1 КК України (в редакції 1960 року) i знову вчинив умисний злочин, який визнаеться законом як тяжкий (ч.4 ст. 12 КК України), позбавивши у такий спосіб життя свого рідного брата.

Знаходився при цьому в стані алкогольного сп'яніння, який став для нього вже звичайним, що підставно було враховано слідством i судом в якості обтяжуючої його покарання обставини.

Тому, не переоцінюючи теперішніх тверджень апелянта щодо обставин, які пом'якшують його відповідальність i які, до того ж, вже були враховані місцевим судом, колегія суддів погоджується iз судом першої інстанції i вважає, що виправлення цієї особи i попередження вчинення нею нових злочинів має відбуватися тільки в умовах ізоляції його від суспільства, в місцях позбавлення волі i в межах визначених судом термінів-мінімально можливих за своїм розміром i способом призначення покарань за сукупністю злочинів, передбачених застосованою нормою кримінального закону.

Підстав для пом'якшення призначеного ОСОБА_3 покарання, в т.ч. через застосування положень ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України, - по даній справі не має. Застосування ж покарання «нижче вищої» межі за своїм розміром, тобто нижче 10-ти років позбавлення волі за санкцією ч.2 ст. 121 КК України, як про це просить апелянт, - фактично вже зроблено судом i повністю співпадає iз виказаним бажанням цього засудженого-апелянта.

Тому, виходячи з наведеного i керуючись ст.ст. 365, 366 ч.1, 377 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2010 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляцію засудженого ОСОБА_3 - без задоволення.

Головуючий

Судді