Єдиний унікальний номер 233/1631/16-к
Номер провадження 11-кп/775/745/2016

У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
14 вересня 2016р. колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Донецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому в місті Бахмуті апеляційну скаргу прокурора на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2016 року, яким,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не судимого, працюючого за цивільно правовими договорами, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , -
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
в с т а н о в и л а :
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у тому, що 03 березня 2016 року приблизно о 15 годині 45 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 проходив по полю, розташованому неподалік вулиць Фрунзе, Калмикова та Європейської в. Костянтинівка Донецької області, де на відстані приблизно 100 метрів від автомобільної дороги з боку вулиці Фрунзе побачив ОСОБА_8 , після чого у нього виник злочинний намір, спрямований на напад на останню з метою заволодіння її майном. З метою реалізації вказаного злочинного наміру ОСОБА_7 , діючи умисно, із корисливих спонукань, з метою заволодіння майном напав на ОСОБА_8 , нанісши їй кулаком правої руки удар в обличчя, а саме в ліве око, внаслідок чого потерпіла впала на землю, а ОСОБА_7 присів на неї зверху та продовжив наносити їй удари в область голови і обличчя та застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_8 , став здавлювати її шию руками, внаслідок чого потерпілій було заподіяно крововилив у білкову оболонку лівого ока, який за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Подавивши таким чином волю потерпілої ОСОБА_8 до опору, ОСОБА_7 діючи умисно, із корисливих мотивів, напав на потерпілу та застосувавши до неї насильство небезпечне для життя та здоров`я, заволодів майном останньої, а саме: мобільним телефоном «Nokia X-2» вартістю 333 гривні 33 копійки із сім-картою вартістю 12 гривень 50 копійок, картою пам`яті об`ємом 2Гб вартістю 57 гривень 33копійки, грошовими коштами в сумі 6 гривень та зв`язкою ключів, що не становлять для потерпілої матеріальної цінності, заподіявши ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 409 гривень 16 копійок, після чого з викраденим з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор із посиланням на те, що судом першої інстанції належним чином не вмотивоване рішення щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки, та необґрунтовано призначене надто м`яке покарання, просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати. В обґрунтування своїх доводів прокурор посилається на те, що судом, як пом`якшувальну обставину, не обґрунтовано враховано психічне захворювання обвинуваченого, не надано оцінку низці обставин, які мають юридичне значення для призначення покарання та суворість призначено покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили про залишення вироку суду першої інстанції без змін, думку прокурора ОСОБА_5 , який підтримав доводи принесеної апеляційної скарги та просив про її задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не обґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні злочину за наведених у вироку суду першої інстанції доведена сукупністю об`єктивних доказів, встановлених на досудовому слідстві та досліджених під час судового розгляду, визнавалась обвинуваченим на досудовому слідстві, судовому розгляді та не оскаржується у апеляційній скарзі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1. ст. 187 КК України кваліфіковані вірно.

Згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Тому вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку в цій частині не переглядається.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції належним чином врахована ступінь тяжкості вчиненого злочину і з урахуванням цього, йому призначена міра кримінального покарання у вигляді позбавлення волі. Тому доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд належним чином не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину є безпідставним.

Суд першої інстанції врахувавши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме те, що він раніше не судимий, свою вину у скоєному злочині визнав повністю та щиросердно розкаявся, займається суспільно корисною працею, за місцем мешкання характеризується позитивно, тяжких наслідків після скоєння злочину для потерпілої ОСОБА_8 не настало, майно їй повернуто і вона не наполягала на призначенні суворої міри покарання, обґрунтовано прийшов до висновку про можливість його соціальної реабілітації та виправлення без відбування покарання. Належним чином враховано, стан здоров`я обвинуваченого як обставину, що пом`якшує покарання, який перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом легка розумова відсталість з незначними порушеннями поведінки (Олігофренія легка дебільність з емоційно-вольовою неустойчивістю). Суд також обґрунтовано визнав активне сприяння розслідуванню справи, оскільки обвинувачений, як під час досудового розслідування в ході слідчого експерименту за його участю, так і в ході розгляду справи судом, не намагаючись уникнути відповідальності за скоєне, детально розповів про обставини скоєння злочину.

Після звільнення з під варти, яке мало місце 21 квітня 2016 року, ОСОБА_7 за результатами огляду МСЕК від 11 серпня 2016 року серії АВ № 0703149 призначена 2-га група інвалідності.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те що з урахуванням сукупності наведених пом`якшуючих обставин та критичного ставлення обвинуваченого ОСОБА_7 до скоєного ним злочину, про можливість його соціальної реабілітації та виправлення без відбування покарання та прийняв мотивоване рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Тому доводи апеляційної скарги прокурора про невмотивованість такого рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає безпідставними.

Керуючись ст.ст. 405, 407,419, 422 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення .

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2016 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 187 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі трьох місяців з дня отримання копії ухвали обвинуваченим, а іншими учасниками у той же строк з дня її проголошення.

Колегія суддів: