справа № 208/8712/15-к
№ провадження 1-кп/208/177/16
ВИРОК
Іменем України
22 березня 2016 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курилівка, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працюючий, розлучений, зареєстрований: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 23.06.2011 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. 164 ч.1 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки:
- 22.06.2013 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. 164 ч.2, 71 ч.1,2,4 КК України до 2 років 3 місяців обмеження волі. Звільнився 13.08.2014 року умовно-достроково на 11 місяців 29 днів,
який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 164 ч.2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 маючи не зняту не погашену в установленому законом порядку судимість за ч.2 ст. 164 КК України, на шлях виправлення не став та знов вчинив аналогічний злочин.
Так, згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 07 травня 2001 року, Кучер зобов`язаний до сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, до досягнення нею повноліття, на користь матері ОСОБА_4 .
Достовірно знаючи про свій обов`язок щодо утримання дитини шляхом виплати аліментів, ОСОБА_8 будучи попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), діючи умисно, вдався до ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини, допустивши таким чином заборгованість зі сплати аліментів.
В період часу з 01.09.2014 року по 01.11.2015 року ОСОБА_5 , працював у приватних осіб за усною домовленістю, виконуючи тимчасові роботи і маючи заробіток в середньому близько 2 000 гривень на місяць, аліменти добровільно не виплачував, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, в службу зайнятості населення м. Дніпродзержинська з питання працевлаштування не звертався, вихованням дитини не займався і допустив заборгованість зі сплати за зазначений період, а саме: вересень 2014 року. - 860 грн., жовтень 2014 року - 860 грн., листопад 2014 року - 860 грн., грудень 2014 року - 860 грн.. січень 2015 року - 992 грн., лютий 2015 року - 992 грн., березень 2015 року - 992 грн., квітень 2015 року - 992 грн., травень 2015 року - 992 грн., червень 2015 року - 992 грн., липень 2015 року - 992 грн., серпень 2015 року - 992 грн., вересень 2015 року 992 грн., жовтень 2015 року 992 грн., всього на загальну суму 13 360 гривень 00 коп.
Відповідно до довідки про заборгованість по аліментам на боржника ОСОБА_5 , наданою Заводським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, ОСОБА_5 , нараховано до сплати аліменти в наступному розмірі: з 01.09.2014 року по 01.01.2015 року, в розмірі 860,00 грн. щомісячно, з 01.01.2015 року по 01.11.2015 року, в розмірі 992,00 грн., щомісячно, але ОСОБА_5 не зробив жодної виплати в рахунок аліментів.
Таким чином, ОСОБА_5 , злісно ухилявся від сплати аліментів за період часу з 01.09.2014 року по 01.11.2015 року, в зв`язку з чим допустив заборгованість зі сплати аліментів в сукупності 14 місяців, або у твердій грошовій сумі 13 360 гривень 00 коп.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні злочину визнав повністю, пояснив суду, що з потерпілою знаходився в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку, 1997 року народження. Йому відомо, що рішенням суду, у 2001 році його зобов`язано до сплати аліментів на утримання доньки. Він позбавлений батьківських прав відносно ОСОБА_9 , і вважав, що він звільнений від сплати аліментів на її утримання. У нього є ще стягнення на інших дітей. З донькою не спілкувався. Коли звільнився з колонії в серпні 2014 року більше не платив аліменти. На теперішній час він частково сплатив заборгованість. Вину визнає повністю, щиро кається у скоєному.
Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердила пояснення обвинуваченого, щодо знаходження у шлюбі, народження доньки, розлучення, встановлення обвинуваченому обов`язку утримання доньки, про що йому було достеменно відомо. Підтверджує, що заборгованість по справі сплачена частково. Просила суд визначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.
Окрім зазначених пояснень, вина ОСОБА_8 також підтверджується наступними доказами, які були предметом дослідження у судовому засіданні:
- довідкою про заборгованість, згідно якої визначена заборгованість обвинуваченого по сплаті аліментів у твердій грошовій сумі 13 360 гривень (т.2 а.с. кримінального провадження 9);
- копією виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, рішенням суду, яким обвинувачений зобов`язаний до сплати аліментів на утримання доньки (т.2 а.с. кримінального провадження 12);
- копією свідоцтва про народження, згідно якого обвинувачений зазначений як батько ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.с. кримінального провадження 13);
- довідкою Дніпродзержинського міського центру зайнятості, відповідно до якої ОСОБА_5 станом на 18.03.2015 року в міському центрі зайнятості на обліку як безробітний не перебуває (т.2 а.с.15)
Суд вважає, що винність обвинуваченого у судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії у скоєнні кримінального правопорушення вірно кваліфіковані за ст. 164 ч.2 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд вважає визнання ним свої вини, часткову сплату заборгованості.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає рецидив злочинів.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, враховуючи характер скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив аналогічне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення, вину визнав, враховуючи обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, принцип індивідуалізації покарання, вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо тільки шляхом призначення йому покарання у вигляді обмеження волі.
На думку суду зазначене покарання є законним, справедливим та цілком достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нового злочину.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у скоєнні пред`явленого обвинувачення за ст. 164 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі.
На підставі ст. 71 ч.1, 4 КК України, до призначеного покарання, частково, у вигляді 1 місяця обмеження волі, приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.06.2013 року, остаточно визначивши ОСОБА_5 покарання у вигляді 2 років 1 місяця обмеження волі.
Заходом забезпечення кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_5 , до набрання вироком законної чинності, залишити особисте зобов`язання.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1