Дата документу Справа № 317/2211/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/1099/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 317/2211/16-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 20 травня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні подання Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Мелітополь Запорізької області, до арешту мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалуЗапорізького районного суду Запорізької області від 20 травня 2016 року про відмову в задоволенні подання адміністрації Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99) щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_7 скасувати. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання адміністрації Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_7 .

Вказує, що засуджений ОСОБА_7 з лютого 2015 року по теперішній час працює різноробочим на виробництві установи. За час відбуття покарання засуджений ОСОБА_7 отримав три заохочення у вигляді подяки правами начальника відділення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Жодного стягнення не допустив.

Відповідно до характеристики на засудженого від 20.04.2016, затвердженої начальником установи, ОСОБА_7 характеризується позитивно, порушень вимог режиму відбування покарання не допускає. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки тільки позитивної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, чим надає позитивний приклад іншим засудженим. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор не підтримала апеляційну скаргу та просила залишити її без задоволення.

Вислухавши доповідача, прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено в ухвалі суду, адміністрація Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99), в якій засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, звернулась до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого від зазначеного покарання згідно положень ст. 81 КК України.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд обґрунтовано послався на те, що як вбачаться з матеріалів подання та особистої справи ОСОБА_7 , останній був засуджений вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05.03.2013 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання засудженим обчислюється з 09.03.2012 року, і на день розгляду подання засуджений вже дійсно відбув більше трьох четвертей призначеного судом покарання, що згідно ст.81 КК України свідчить про наявність формально-юридичної підстави для умовно-дострокового звільнення.

Перебуваючи з 17.11.2013 року в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99) засуджений ОСОБА_7 працював різноробочим на виробництві колонії з лютого по грудень 2015 року, в січні та лютому 2016 року. В інший час лише залучався до робіт з благоустрою колонії.

Незважаючи на те, що засуджений мас 3 заохочення, суд розцінює їх як не доведений та беззаперечний факт виправлення засудженого, оскільки останнє заохочення ОСОБА_7 отримав в березні 2016 року за сумлінне ставлення до праці саме в той час, коли він працевлаштований не був, а крім того безпосередньо перед настанням пільги. При цьому 2013 та 2014 роках засуджений взагалі жодних заохочувань не отримував.

10.09.2015 року комісією Біленьківської виправної колонії № 99 було відмовлено ОСОБА_7 в застосуванні заохочувальної норми у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації, як особі що не стає на шлях виправлення, (особова справа, а.с. 107). Крім того ОСОБА_7 має непогашений цивільний позов на суму 50 000 грн., будь яких спроб до відшкодування завданої злочином шкоди не приймав, що також не може свідчити про виправлення засудженого.

Саме по собі відбуття засудженим 3/4 частини покарання не зобов`язує суд звільнити таку особу від подальшого відбування ним покарання, оскільки це є перш за все правом, а не обов`язком суду.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги колегія не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 20 травня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні подання Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4