Номер провадження: 11-кп/785/971/16
Номер справи місцевого суду: 497/2924/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.08.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретар судового засідання - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Болградського районного суду Одеської області від 23.05.2016 року, яким

ОСОБА_7 , який: народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Болграді Одеської області, є громадянином України, має вищу освіту, одружений, не працює, раніше не судимий, проживає по АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.) з позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на два роки,

встановив:
Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він, перебуваючи на посаді начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Болградському районі ГУДФС в Одеській області, в серпні 2015 року, не маючи повноважень на проведення будь-яких перевірок фізичних осіб-підприємців (ФОП) з обсягом доходу до 20 млн. грн. за попередній календарний рік протягом 2015 та 2106 років, у своєму службовому кабінеті по АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, шляхом обману ФОП ОСОБА_10 про наявність у нього повноважень на перевірку його фінансово-господарської діяльності, запропонував ОСОБА_10 надати йому 4000 грн. за не проведення такої перевірки, а 23.09.2015 року о 09 год. 25 хв. у своєму кабінеті отримав від нього зазначену суму коштів.

В апеляційній скарзі прокурор, зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і обґрунтовано кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 190 КК України, але призначив надто м`яке покарання.

При цьому, суд безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 щире каяття, оскільки обвинувачений визнав себе винуватим лише після зміни прокурором обвинувального акту з ч. 3 ст. 368 на ч. 1 ст. 190 КК України.

За таких обставин прокурор просив скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді двох років обмеження волі з позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на три роки.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився потерпілий ОСОБА_10 , але надіслав заяву, у якій повідомив, що він був належним чином сповіщений про час та дату розгляду справи, але зявитись у судове засідання не може у зв`язку із зайнятістю на роботі, тому просить розглянути справу за його відсутності.

Потерпілий зазначив також у заяві, що просить залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

За обставин, наведених вище, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу прокурора за відсутності потерпілого, явка якого не визнана обов`язковою.

Вина обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена дослідженими судом першої інстанції доказами, аналіз яких наведений у мотивувальній частині вироку (а.с. 222-223), а фактичні обставини справи та кваліфікація дій ОСОБА_7 прокурором не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості злочину, його суспільну небезпеку та особу ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції врахував також позитивну характеристику обвинуваченого, його стан здоров`я, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав визнання обвинуваченим вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, суд не встановив.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого за умови призначення йому покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 190 КК України, а саме штрафу.

Згідно з приписами ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

З вироку суду першої інстанції видно, що суд належним чином мотивував своє рішення в частині призначення покарання, саме з посиланням на приписи ст. 65 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає доводи прокурора безпідставними, оскільки обвинувачений не зобов`язаний визнавати себе винуватим у разі незгоди з обвинуваченням.

До того ж, після того, як прокурор у судовому засіданні змінив обвинувачення, ОСОБА_7 визнав себе винуватим та щиро розкаявся, а прокурор у апеляційній скарзі посилається на невизнання ОСОБА_7 вини по обвинуваченню, яке сам визнав необґрунтованим і змінив.

За таких підстав, колегія суддів вважає доводи прокурора, викладені у апеляційній скарзі, необґрунтованими, покарання призначено обвинуваченому за правилами ст. 65 КК України правильно, тому підстав для скасування вироку суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:
У задоволенні апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , - відмовити, а вирок Болградського районного суду Одеської області від 23.05.2016 року стосовно ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4