АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11-сс/796/499/2016 Слідчий суддя суду 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 182 КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Медвин, Богуславського району, Київської області, громадянина України, одруженого, який має на утриманні трьох дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362, ст.. 363, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 364 КК України.

Вирішуючи клопотання про зміну запобіжного заходу, слідчий суддя врахував тяжкість покарання, особу підозрюваного та вказав на недостатність доказів і обставин, які давали б підстав вважати, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а тому відмовив у задоволенні клопотання прокурора.

Не погодившись з ухвалою слідчої судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що підозрюваним під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не дотримано покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Прокурор зазначає і про те, що ухвалою суду встановлено недоведеним лише один ризик, проте іншим ризикам заявленим у клопотанні прокурора не надана оцінка. Вважає, що існування ризиків у даному кримінальному провадженні підтверджується ухвалами слідчих суддей про продовження строку домашнього арешту щодо ОСОБА_8 .

Сторона обвинувачення переконана, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, позицію захисника та підозрюваного, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та подані заперечення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з представлених апеляційному суду матеріалів, в провадженні ГСУ МВС України перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001181від 19.06.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362, ст.. 363, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи Українського центру оцінювання якості освіти зорганізувалися у стійке злочинне об`єднання, використовуючи своє службове становище, порушуючи правила захисту інформації, в інтересах третіх осіб, протиправно, систематично вносили зміни до реєстру осіб, які пройшли зовнішнє незалежне оцінювання.

28.07.2015 року у ході здійснення вказаного кримінального провадження, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.07.2015 року до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 30.09.2015 року, за адресою: АДРЕСА_1 та покладено обов`передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. В подальшому, строк застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу було неодноразово продовжено (востаннє ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року до 27.01.2016 року).

26.01.2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашьного арешту на тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора, слідчого та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання зміни запобіжного заходу.

При судовому розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні прокурора підстав для зміни запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , тяжкість покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється. Також слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, який одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, його матеральний стан та стан здоров`я.

Крім того, на спростування твердження прокурора стосовно порушення підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього, відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 30.07.2015 року, обов`язків, захисник підозрюваного в судовому засіданні надав колегій суддів лист-відповідь заступника начальника Ірпінського відділу поліції Національної поліції в Київській області, ОСОБА_10 , в якому зазначено про відсутність порушення громадянином ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.
Встановивши відсутність підстав, що виправдовують зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу на тримання під вартою, слідчий суддя відмовив в задоволенні клопотання прокурора. З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом на момент розгляду клопотання було прийнято обґрунтоване рішення про необхідність відмовити у його задоволенні.
Колегією суддів не встановлено, що з моменту обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, він порушив виконання обов`язків, покладених на нього ухвалою слідчого судді, а тому суд прийшов до висновку, що поведінка підозрюваного є належною та не потребує застосування щодо нього більш суворого запобіжного заходу.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Ухвала суду є законною і обґрунтованою, слідчий суддя, дотримавшись усіх вимог КПК України, розглянув клопотання слідчого всебічно, повно та об`єктивно, тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 194, 309, 404, 405, 407, 418, 422, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

_________________ ___________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4