АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/774/35/16 Справа № 415/315/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_9 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у Шамшадинському районі Арменії, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляції потерпілий ОСОБА_9 , не оспорюючи призначене ОСОБА_7 покарання, просить змінити вирок суду в частині стягнення з ОСОБА_7 на його користь моральної шкоди у розмірі 150 000 гривень та витрат на правову допомогу у розмірі 1 000 гривень, в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляції обґрунтовує тим, що суд першої інстанції приймаючи рішення щодо його позовної заяви про стягнення моральної і матеріальної шкоди не прийняв до уваги, що від дій засудженого вони з дружиною залишилися без сина, від чого почав дуже хворіти і був відправленим на пенсію, у зв`язку з чим, не зміг працювати за станом хвороби.
Також, суд не врахував, що засуджений на протязі 6 років вину не визнавав і тільки 23 березня 2016 року, за день проголошення вироку, визнав свою вину, та не відшкодував ні матеріальної, ні моральної шкоди.
Крім того, суд першої інстанції не розглянув питання в частині стягнення витрат, понесених ним на правову допомогу у розмірі 1 000 гривень, що підтверджується наданою у судовому засіданні квитанцією № 218 від 07 вересня 2009 року з юридичної консультації Заводського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 296 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 10 (десять) місяців, за ч. 3 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 10 (десять) місяців, відповідно до ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у зв`язку з його повним відбуттям, також вирішено питання щодо цивільного позову, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 17 330 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 70 000 гривень.
За обставин, викладених у вироку, 10 липня 2009 року, приблизно о 02 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні нічного клубу «Фри Дом» по пр. Леніна, 42-«А» у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на скоєння хуліганських дій, грубо порушуючи громадський порядок, по мотивам явної неповаги до суспільства, знаходячись у громадському місті, підійшов до раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_10 , який також перебував у приміщенні вищевказаного нічного клубу, де відпочивав із своїми знайомими, та діючи незаконно з особливою зухвалістю, безпричинно штовхнув плечем останнього, а потім, наполегливо не зупиняючи своїх хуліганських дій, бажаючи продовження конфлікту, підійшов до однієї з колон приміщення нічного клубу і, діждавшись поки потерпілий ОСОБА_10 знову проходив мимо нього в прибиральню, ОСОБА_7 грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, умисно, публічно, з особливою зухвалістю, у присутності інших відвідувачів і персоналу клубу, завдав останньому долонями рук не менше двох ударів в область сонячного сплетіння та обличчя, на що ОСОБА_10 , вимагав припинити хуліганські дії. Однак, законну вимогу ОСОБА_10 . ОСОБА_7 проігнорував і, діючи умисно, беспричинно, в громадському місті, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, з хуліганських спонукань, вчиняючи опір особі, яка припиняла хуліганські дії, почав висловлювати на адресу ОСОБА_10 грубу нецензурну лайку та погрози фізичної розправи.

Побачивши протиправні дії ОСОБА_7 , персонал нічного клубу «Фри Дом» вимагав від нього покинути приміщення нічного клубу та вийти на вулицю, після чого ОСОБА_7 і ОСОБА_10 вийшли з приміщення нічного клубу «Фри Дом» на вулицю.

Перебуваючи на майданчику перед входом в нічний клуб «Фри Дом», 10 липня 2009 року, приблизно о 02 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 підійшов до потерпілого ОСОБА_10 , та продовжив конфлікт, на що ОСОБА_10 почав вимагати від ОСОБА_7 пояснити причину своїх хуліганських дій та припинити їх. Однак, законну вимогу ОСОБА_10 . ОСОБА_7 знову проігнорував та діючи умисно, публічно, безпричинно, знаходячись в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з хуліганських спонукань, з особливою зухвалістю, вчиняючи активний опір особі, яка припиняла хуліганські дії, завдав ОСОБА_10 кулаками рук множинні удари в область грудей та голови. В результаті одержаних ударів потерпілий ОСОБА_10 впав на землю, а ОСОБА_7 продовжував наносити потерпілому множинні удари руками і ногами по голові та тулубу, внаслідок чого йому були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з синцем на вушній раковині, які супроводжувались явищами струсу головного мозку, пістлятравматичним отитом, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень с короткочасним розладом здоров`я, що визвали розлад здоров`я на строк більш 6 днів, але менше 21 дня, а також саден на тулубі, лівій верхній кінцівці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, в той же день, приблизно о 02 годині 50 хвилин безпричинні хуліганські дії ОСОБА_7 по відношенню до потерпілого ОСОБА_10 були помічені присутнім на майданчику біля входу в нічний клуб потерпілим ОСОБА_11 , який зробив зауваження ОСОБА_7 і зажадав від нього припинити свої неправомірні дії та побиття ОСОБА_10 .

Але законну вимогу ОСОБА_11 , ОСОБА_7 проігнорував, та продовжуючи діяти умисно, публічно, безпричинно, знаходячись у громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з хуліганських спонукань, з особливою зухвалістю, вчиняючи активний опір особі, яка припиняла хуліганські дії, наблизився до нього і, реалізуючи свій виниклий раптово злочинний умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , наніс йому множинні удари кулаками рук в область грудей та голови. Від одержаних ударів ОСОБА_11 втратив рівновагу та впав на землю. ОСОБА_7 , бажаючи продовження своїх протиправних дій, наблизився до лежачого потерпілого та наніс йому множинні удари ногами в область голови і тулубу.

В результаті умисних злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_11 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: синців та саден на голові, обличчі (синці: у лівій заушній області, в лівій скуловій області, на нижній повіці лівого ока, в правій лобно-височній області з крапковими саднами на його фоні; в правій щоковій області, синець в області кута нижньої щелепи справа; садна - в лівій тім`яній і лівій тім`яно-потиличній областях), крововиливи у м`яких покривних тканинах голови зі значно вираженою лейкоцитарною реакцією; від рівня нижнього краю трепанаційного отвору зліва лінійний перелом, який поперечно проходить по середній черепній ямці зліва; субарахноїдальні дифузно-осередкові крововиливи зі значно вираженою лейкоцитарною реакцією, більш інтенсивно виражені в полюсі лівої лобної і лівої височної долей з областями забою мозку, в області лобно-височних долей справа; області забою мозку по боковій поверхні правої височної долі, в області середньої височної звивини лівої височної долі; набряк мозку (закрита черепно - мозкова травма), що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння; синців на грудній клітині, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після цього, злочинні дії ОСОБА_7 , були припинені ОСОБА_12 , і ОСОБА_7 з місця скоєння злочину втік.

Від отриманих тілесних пошкоджень потерпілий ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 13 годині 00 хвилин, помер у міській лікарні швидкої медичної допомоги м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Смерть ОСОБА_11 , настала в результаті закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломом кісток черепа зліва і ускладнилася крововиливами під оболонки та речовину мозку, набряком мозку. Дані тілесні ушкодження у живих осіб відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

В суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_9 підтримав доводи своєї апеляції, просив її задовольнити.

Прокурор заперечень щодо апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 не мала, оскільки вирок суду першої інстанції в частині вирішення питання про стягнення на користь потерпілого моральної шкоди є необґрунтованим.

Засуджений ОСОБА_7 та його захисник заперечували щодо вимог апеляції потерпілого в частині стягнення моральної шкоди, тому що долучене до апеляції свідоцтво про хворобу потерпілого не має причиннонаслідкового зв`язку із подією злочину, а в частині стягнення витрат, понесених на правову допомогу, з доводами апеляції погодились, оскільки вони підтверджуються наявною в матеріалах справи квитанцією.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція потерпілого підлягає задоволенню з таких підстав.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_7 ; кримінально-правова оцінка діяння за ч. 2 ст. 121, ч.3 ст.296 КК відповідно до вимог ст. 365 КПК 1960 року не перевірялись, оскільки законність та обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржувалися.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності й справедливості.
Що стосується вирішення судом цивільного позову, то, як убачається зі справи, потерпілий заявив цивільний позов про стягнення, крім іншого, моральної шкоди в розмірі 150000 гривень у зв`язку із втратою єдиного сина та витрат на правову допомогу в розмірі 1000 гривень. Свої вимоги обґрунтував положеннями ст.ст.28,29 КПК 1960 року, ЦК України, ЦПК України.
При вирішенні цивільного позову потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу місцевий суд вказаних вимог закону не дотримався. Так, не обґрунтованим є вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого, оскільки суд пославсь на врахування фактичних даних, однак не зазначив, яких саме. Також не вказав, у зв`язку з чим дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу.
Згідно з вимогами ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її заподіяла, при наявності вини вказаної особи.
Колегія суддів вважає, що позовні вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з позовних вимог, відповідно до яких при визначенні розміру моральної шкоди в сумі 150000 гривень потерпілий посилавсь на моральні страждання у зв`язку із втратою єдиного сина.
Доводи апеляційної скарги потерпілого щодо його хвороби не були предметом розгляду в суді першої інстанції та в обґрунтуванні позовних вимог не зазначались, крім того, відповідно до копії свідоцтва про хворобу №1730 від 01.12.2009 року, що досліджувалась в суді апеляційної інстанції (т.8, а.с.135) захворювання потерпілого пов`язані з проходженням військової служби , а тому колегія суддів не приймає їх до уваги.
Разом з тим, враховуючи, що смерть близької особи є непоправною втратою, та такою, що призвела до порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, колегія суддів приходить до висновку, що розмір моральної шкоди в сумі 150000 гривень є обґрунтованим.
Доводи потерпілого в частині стягнення витрат на правову допомогу в сумі 1000 гривень визнаються засудженим, його захисником, були заявлені в межах цивільного позову за нормами цивільного законодавства у зв`язку з тим, що потерпілий зазнав матеріальної та моральної шкоди від злочину, що узгоджується з положеннями ст. 28 КПК 1960 року, вказані витрати підтверджуються квитанцією (т.2, а.с.78), дослідженою в суді апеляційної інстанції, а тому на думку колегії суддів підлягають задоволенню.
Колегія суддів вважає, що у зв`язку із допущеними порушеннями вирок суду підлягає зміні на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК 1960 року в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 , збільшивши розмір стягнення моральної шкоди на його користь, стягнувши із засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 150000 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, та 1000 гривень на відшкодування витрат на правову допомогу, в решті вирок суду залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 365 - 367 КПК 1960 року, п.15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляцію потерпілого ОСОБА_9 на вирок Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року задовольнити.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2016 щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 змінити, збільшивши розмір стягнення моральної шкоди на його користь, стягнувши із засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 150000 (Сто п`ятдесят тисяч )гривень відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, та 1000 (Одну тисячу) гривень на відшкодування витрат на правову допомогу.
В решті вирок Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання ним законної сили.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4