АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/1577/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/215/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

при секретарі - ОСОБА_8

розглянула в режимі відеоконференцзвязку у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі 01 червня 2016 р. кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Гусятинського відділу Чортківської місцевої прокуратури Тернопільської області на вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз вироком Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 25 листопада 2015 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі

засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

за ч.2 ст.289 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховано покарання, відбуте повністю за вироком Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 25 листопада 2015 року у виді 3-х років позбавлення волі і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців із конфіскацією майна.

В апеляційній скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи свою вину у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, просить вирок місцевого суду в частині обвинувачення його за ч.2 ст.289 КК України скасувати через недоведеність вини.

Вказує, що суд не в повній мірі дослідив всі обставини справи, зокрема, не взяв до уваги його пояснення та пояснення свідків, надані ними в судовому засіданні суду першої інстанції, які підтверджують його невинуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України;

-прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати через мякість призначеного обвинуваченому покарання та постановити новий, яким призначити ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст.289 КК України 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.ч. 1,4 ст.70 КК України визначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 6 років з конфіскацією майна.

В обгрунтування своїх доводів прокурор зазначає, що ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, свою вину не визнавав, не розкаявся у вчиненому та перешкоджав встановленню істини по справі, намагаючись в такий спосіб уникнути відповідальності.

Так,згідно вироку суду 23 травня 2015 року ОСОБА_6 в будинку ОСОБА_9 , що по вул. Центральна, с. Чабарівка Гусятинського району, розпивав спиртні напої разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .. Біля 18 години у зв`язку з виниклою потребою заправити запальничку він разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 зайшли в приміщення гаража, в середині якого він помітив електропилу "Дружба".

Біля 23 години цього ж дня, коли ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 пішли відпочивати в будинок, він, будучи судимий за умисний корисливий злочин, у якому судимість не знята і не погашена, вирішив повторно скоїти крадіжку електропили «Дружба». Надалі, реалізуючи свій злочинний намір на умисне протиправне викрадення чужого майна, вчиненого з приміщення з корисливою метою, пересвідчився, що за його діями ніхто не спостерігає та вони являються непоміченими, підійшов до гаража, рукою потягнув за навісний замок, цим самим відчинивши його, проник в дане приміщення, звідки таємно викрав електропилу «Дружба», після чого покинув господарство ОСОБА_9 . Автомобілем дане майно доставив до себе додому. Внаслідок крадіжки ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 600 гривень.

Крім того, в ніч з 21 на 22 червня 2015 року у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений з проникненням у приміщення.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння мотоциклом, ОСОБА_6 , скориставшись відсутністю очевидців, шляхом вільного доступу зайшов у домогосподарство ОСОБА_13 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , де надалі, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишається непоміченим, підійшов до вхідних дверей господарського приміщення, пристосованого для зберігання траспортних засобів, відчинив защіпку та з корисливих мотивів і з метою обертання їх на свою користь умисно проник в середину. Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 умисно таємно поза волею власника викотив з господарського приміщення та протиправно незаконно заволодів транспортним засобом - мотоциклом ММВ3 Минск 31121 д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору, що належить ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 1758, 92 грн.

На протязі однієї доби ОСОБА_6 , вказаним транспортним засобом користувався в особистих цілях.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і просить задовольнити її в повному обсязі, скасувавши вирок суду за мякістю і постановивши новий, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які просять задовольнити скаргу обвинуваченого і скасувати вирок в частині його засудження за ч.2 ст.289 КК України за недоведеністю його участі у вчиненні даного злочину, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого підлягають до часткового задоволення.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у скоєнні ним крадіжки електропили Дружба 23 травня 2015 р. з господарства ОСОБА_9 , що розташоване в с. Чабарівка Гусятинського району Тернопільської обл., за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались в судовому засіданні суду першої інстанції і в апеляційних скаргах обвинуваченого і прокурора не оскаржуються.

Дії ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України кваліфіковані правильно, як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

При призначенні покарання обвинуваченому за ч.2 ст. 185 КК України суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України врахував ступень тяжкості скоєного злочину, який у відповідності зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані, які характеризують засудженого, а тому обгрунтовано дійшов висновку про призначення покарання останньому у вигляді позбавлення волі.

Будь-яких порушень при розгляді судом кримінального провадження за цим обвинуваченням колегією суддів не встановлено. Так, під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений повністю визнав висунуте йому обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України, не заперечував, що дійсно викрав в потерпілого ОСОБА_9 електропилу, яку з часом продав знайомому.

Разом з тим колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо законності і обгрунтованості засудження останнього за злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України, тобто за незаконне заволодіння ним мотоциклом ММВЗ Минск 31121, вчинене з проникненням у приміщення.

Висновки суду в цій частині є передчасними, суперечливими і не грунтуються на законі та матеріалах справи.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі обєктивно зясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З цього випливає, що суд при розгляді кримінального провадження повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з вироку, суд не дотримався цих вимог закону.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою у викраденні мотоцикла ММВЗ Минск 31121 д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, який належить ОСОБА_13 , не визнав і пояснив, що цей транспортний засіб йому за 700 грн продав ОСОБА_14 , що можуть підтвердити свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

В судовому засіданні дані свідки ОСОБА_17 і ОСОБА_16 підтвердили той факт, що дійсно 22 червня 2015 р. о 3 год до будинку ОСОБА_6 підїхав якийсь чоловік на мотоциклі червоного кольору, який запропонував його купити обвинуваченому.

Тим не менш, судом свідок ОСОБА_18 , який, зі слів обвинуваченого, проживає в смт. Гусятин, викликаний та допитаний не був, не дивлячись на заявлене клопотання, а показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_16 до уваги не прийняті як такі, що, як вбачається з вироку, ніяким чином не доводять невинуватості ОСОБА_6 та не спростовують інших доказів, здобутих судом у судовому засіданні, з чим колегія суддів погодитись не може.

За змістом ч.3 ст.374 КПК України мотивувальна частина вироку, серед іншого, повинна містити докази, на яких грунтується висновок суду щодо обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази. Висновки суду щодо оцінки доказів, зокрема, з точки зору їх належності, допустимості, достатності та достовірності належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Не зважаючи на це, обвинувачення суду обгрунтоване лише такими доказами, як протокол огляду місця події від 22 червня 2015 р., а саме приміщення, де зберігався мотоцикл, протокол огляду місця події від 22 червня 2015 р., - земельної ділянки, де цей мотоцикл був виявлений, висновками дактилоскопичної та автотоварознавчої експертиз.

Таким чином, як вбачається з судового рішення, в ньому відсутня оцінка доказів у їх сукупності, загальний висновок носить характер припущення, який ставить під сумнів винуватість обвинуваченого, що відповідно до вимог ст. 374 КПК України є неприпустимим і свідчить про порушення вимог ст. 412 КПК України про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У п.п.54,57 рішення Європейського суду з прав людини у справі Корнєв і Карпенко проти України від 21 жовтня 2010 р. зазначено, що Засудження не може грунтуватись виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Суд не є переконаним в тому, що заявникові надали адекватну і належну можливість заперечити показання, на яких грунтувалось його засудження. Отже, мало місце порушення пункту 3d статті 6 Конвенції.

За наведених обставин висновок суду про визнання винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, є передчасним, зроблений без повного, всебічного та обєктивного аналізу наявних у справі доказів, а тому не може визнаватися законним, у звязку з чим вирок підлягає скасуванню відповідно до ст. 415 КПК України в цій частині з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

При новому розгляді справи необхідно ретельно дослідити всі докази по справі, проаналізувати їх та дати оцінку з точки зору допустимості та належності й у разі доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом винести законний і обгрунтований вирок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні на вирок Теребовлянського районного суду від 11 березня 2016 р. задовольнити частково.

Вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської обл. від 11 березня 2016 р. відносно ОСОБА_6 , яким останній засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, залишити без змін.

В частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.289 КК України вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2016 року скасувати та призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала в частині залишення без змін вироку Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2