Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/827/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.09.2016 м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому в режимі відеоконференції матеріали клопотання засудженого ОСОБА_6 за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2016 року, якою клопотання засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Донецька область, українець, громадянин України, проживає

АДРЕСА_1 .

Засуджений вироком Оржонікідзевського районного суду м. Маріуполя, Донецька область за ч.2 ст.186, ч.3 ст.187 ст.70, ст.71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишено без задоволення.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2016 року клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишено без задоволення. Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 за час відбування призначеного покарання хоча і характеризується задовільно, проте до праці ставиться негативно, не приймає участі у благоустрої місць позбавлення волі, що свідчить про недостатнє бажання засудженого ставати на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить, ухвалу районного суду скасувати і задовольнити його клопотання щодо його умовно-дострокового звільнення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що за час відбування покарання стягнень не має, перебуває на обліку у медичній частині Петрівської ВК №49, оскільки хворіє на туберкульоз та ВІЛ-інфекцію. За місцем відбування покарання навчався в учбовому центрі виправної колонії, на автомобільного слюсара. Висновки викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції щодо не приймання ним участі в благоустрої місць позбавлення волі вважає безпідставними, оскільки він повинен придбати для колонії краску та інші будівельні матеріали на які у нього не має коштів.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив ухвалу суду залишити без задоволення, а апеляцію без зміни, засудженого ОСОБА_6 який підтримав свої апеляційні вимоги і просив їх задовольнити, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог при винесенні ухвали місцевий суд дотримався в повному обсязі.
Частиною 1 ст.404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст. 81 КК).
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів клопотання, вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 01.07.2014 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.186, ч.3 ст.187, ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією майна.

Так, з характеристики затвердженої начальником Петрівської виправної колонії №49 в Кіровоградській області вбачається, що засуджений з 22.06.2012 року перебував у СІЗО м. Маріуполь Донецької області, де за час перебування допустив чотири порушення вимог режиму відбування покарання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, які на момент розгляду його клопотання погашені в установленому законом порядку.

З 11.02.2015 року відбуває покарання у Петрівській виправній колонії №49 Кіровоградської області, де за час перебування порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, заохочень не має, до праці ставиться негативно, спальне місце підтримує в неналежному стані, не бере участь у благоустрої місць позбавлення волі (а.к.6-7)

З урахуванням вище наведеного, та враховуючи поведінку засудженого, колегія суддів не вбачає, що він довів своє виправлення та може бути умовно-достроково звільнений від відбування покарання за наведених вище умов.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції правильно враховано те, що засуджений не довів зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці протягом строку відбування покарання, що він підлягає умовно-достроковому звільненню, так як хоча стягнень він і немає, але він також не має і заохочень, не працевлаштований, що свідчить про те, що він не став на шлях виправлення і перевиховання, і його поведінка з дотримання вимог режиму відбування покарання, не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених і на даний час не може бути підставою для умовно-дострокового звільнення.
Таким чином, розглядаючи згадане клопотання, суд належним чином дослідив обставини, належним чином мотивував своє рішення і правильно дійшов висновку про відсутність підстав на даний час для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .
Доводи викладені в апеляційній скарзі засудженого про те, що він перебуває на обліку у медичній частині виправної колонії і має захворювання на туберкульоз та ВІЛ-інфекцію, а також його навчання в учбовому центрі виправної колонії, на автомобільного слюсаря, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки дані відомості не знайшли свого підтвердження в матеріалах клопотання.

Апеляційні твердження ОСОБА_6 стосовно необгрунтованості висновків суду першої інстанції щодо не приймання ним участі в благоустрої місць позбавлення волі, в цілому не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про те, що встановлені судом факти позбавляють суд можливості дійти безумовного висновку, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення, зокрема, що цілі покарання були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду, у зв`язку з чим відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо його умовно-дострокового звільнення та скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ч.2 ст. 376, ст..ст.404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляцію засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2016 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишено без задоволення без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4