Справа №216/4971/16-к
Провадження№1-кп/216/557/16
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, освіта незакінчена вища, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, військослужбовця в/ч НОМЕР_1 , є учасником АТО, має статус ветерана війни-учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

На підставі наказу Міністра оборони України №321 від 21.06.2014 року ОСОБА_4 проходить військову службу на посаді командира реактивного артилерійського взводу-старшого офіцера на реактивній артилерійській батареї реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 , місце дислокації якої АДРЕСА_2 ) у військовому званні лейтенанта, а з 08.08.2015 року у військовому званні старшого лейтенанта, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, з метою тимчасово незаконно ухилення від неї, вирішив стати на злочинний шлях, та у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 14.08.2015 року, о 08.00 год., після закін-чення відпустки, до військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) не з`явився, командування про своє неприбуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а залишився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, доки 20.09.2016 року, близько о 10.00 год., тобто більше ніж один місяць, усвідомлюючи проти-правність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону, заявивши про себе.
Під час розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України визнав у повному обсязі, суду пояснив, що з червня 2014 року проходить військову службу на посаді командира реактивного артилерійського взводу старшого офіцера на реактивній артилерійській батареї реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 , адреса якої: АДРЕСА_2 ) у військовому званні лейтенанта, а з 08.08.2015 року до теперішнього часу, у військовому званні старшого лейтенанта,
Після закінчення відпустки, повинен був 14.08.2015 року повернутись для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 , однак, без дозволу свого безпосереднього командира, у зв`язку з сімейними негараздами залишився вдома, намагаючись вирішити родинний конфлікт, і знаходився до 20.09.2016 року. Зранку 20.09.2016 року він добровільно прибув до військо-вої прокуратури Криворізького гарнізону, дав пояснення з приводу відсутнос-ті на військовій службі. Був відсутній на службі більш ніж рік. За медичною допомогою до медичних закладів у період серпень 2015 року вересень 2016 року не звертався. У скоєному кається, просить суд не карати його суворо, при винесенні вироку врахувати каяття, сприяння правоохоронним органам у розкритті злочину, а також ту обставину, що він має на утриманні малолітню дитину.
Суд, приймає до уваги, що фактичні обставини ніким не оспорюються, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою провину, підтвердив обстави-ни скоєння злочину; з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що дає суду підстави не сумніватись у добровільності їх позиції, визнає недоцільним досліджувати докази щодо фактичних обставин справи, та вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.4 ст.407 УК України, за ознаками: нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби), вчасно на службу, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обговорюючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення (тяжкий злочин), характеристику особи винного, який уперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, позитивно характеризуєть-ся за місцем проживання (том 1 а.с.24), має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_3 , обставинами, які пом`якшують покарання є з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також і те, що він є учасником АТО, має статус ветерана війни-учасника бойових дій (том 1 а.с.34), та вважає сукупність пом`якшувальних обставин, такими, що істотно знижують ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, з призначенням іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного санкцією частини 4 статті 407 КК України, у вигляді арешту, з урахуванням положень Загальної частини цього Кодексу.
Вимог щодо відшкодування процесуальних витрат у кримінальному провадженні не заявлено.
Керуючись ст.ст.349 ч.3, 368, 370, 373-374 КПК України, суд -
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, призначивши йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді арешту на гауптвахті, строком на 3 (три) місяці 15 днів.
Обраний в рамках зазначеного кримінального провадження захід забезпечення, у вигляді особистого зобов`язання, залишити колишнім до набрання вироком законної сили.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1