Справа № 306/2749/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

15.03.2016 р. м. Ужгород
Повертаючи обвинувальний акт, суд своє рішення обґрунтував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, де обвинувачення підтримується лише потерпілим, дане право є особистим немайновим правом, а тому вказаний у обвинувальному акті в якості потерпілого ОСОБА_8 помер задовго до направлення обвинувального акта до суду і не може бути потерпілим, суд дійшов висновку, що вказана обставина унеможливлює призначення справи до судового розгляду і обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з стадії підготовчого судового засідання. Зазначає, що суд не розглядаючи кримінального провадження по суті та не досліджуючи докази, в порушення вимог КПК України дав оцінку законності процесуального статусу потерпілого ОСОБА_8 , посилаючись на загальні норми цивільного судочинства, не зважаючи на те, що відомості про потерпілого зазначені у обвинувальному акті у відповідності до вимог ст.291 КПК України, а рішення слідчого про визнання ОСОБА_8 потерпілим ніким не скасовано та відображено у матеріалах досудового розслідування. Крім того зазначає, що в ухвалі не зазначено конкретні порушення вимог ст. 291 КПК України, що були допущені прокурором, і які б могли стати підставою для повернення обвинувального акту, а також порядок та строк їх усунення.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст судового рішення та доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задоволити, захисника ОСОБА_6 , який просив ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, дослідив матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору з підготовчого судового засідання, суд послався на невиконання вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме на відсутність відомостей про потерпілого.
У відповідності до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
В свою чергу, згідно ч.2 ст.26 КПК України відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення тягне за собою закриття кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а у відповідності до ч.4 цитованої статті кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
На підставі ст.314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні вправі прийняти рішення про закриття кримінального провадження, зокрема, у випадку, коли потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Із змісту ст.477 КПК України слідує, що дане кримінальне провадження здійснюється у формі приватного, тобто не дивлячись на функцію підтримання державного обвинувачення прокурором, визначальною при цьому є позиція потерпілого.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що особа, яка ініціювала початок кримінального провадження у формі приватного потерпілий ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер (а.с.68) і його смерть не пов`язана з кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 .
З супровідного листа прокуратури Свалявського району вбачається, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні було скеровано до Свалявського районного суду 26.11.2015 року (а.с.1) і до нього було долучено витяг з Держреєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть потерпілого ОСОБА_8 , що свідчить про обізнаність прокурора про даний факт.
Згідно ч.6 ст.55 КПК України якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.
Отже, аналіз чинних норм кримінального процесуального закону свідчить про неврегульованість інституту процесуального правонаступництва у випадку смерті потерпілого, не пов`язаної із кримінальним правопорушенням, в кримінальному провадженні у формі приватного.
Судова колегія вважає, що в даному конкретному випадку, у прокурора до направлення обвинувального акта до суду, були всі підстави для застосування аналогії закону і вирішення питання процесуальнго правонаступництва встановлення кола близьких родичів (членів сім`ї) потерпілого, визнання однієї особи з їх числа потерпілим і залучення її в такій якості до провадження.
Приймаючи до уваги загальні засади кримінального провадження, особливості підтримання обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного, обсяг прав і обов`язків потерпілого, визначених у ст.56 КПК України в системному взаємозв`язку з підставами закриття кримінального провадження у формі приватного, визначеними у п.7 ч.1 ст.284 КПК України, питаннями, які повинні бути з`ясовані судом під час підготовчого судового засідання і, відповідно, рішеннями, які суд вправі ухвалити за наслідками підготовчого судового засідання (ч.3 ст.314 КПК України), нездійснення прокурором вище вказаних процесуальних дій, на думку колегії суддів, безумовно перешкоджало суду першої інстанції призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону, та вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора, правильність вказаних висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 291, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 27.01.2016 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: