АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/189/16 Справа № 711/2079/14-к Категорія: ч.5 ст.191, ч.4 ст.358 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 січня 2016 року, якою повернуто обвинувальний акт відносно

ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леськово, Монастирищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст.191, ч.4 ст.358 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 січня 2016 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191, ч.4 ст.358 КК України повернуто прокурору Черкаської області.

Суд першої інстанції повернув обвинувальний акт прокурору, з підстав невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, зокрема обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, а саме обвинувачення ОСОБА_7 належним чином не сформульоване, зазначені лише юридичні адреси кредитних спілок «Рушник» і «Благо», спосіб вчинення даних кримінальних правопорушень інкримінованих ОСОБА_7 не розкрито, оскільки інкримінуючи йому в вину одноосібне отримання (вилучення) грошей із сейфу не вказує на конкретний спосіб чи це є привласнення, крадіжка і з якого саме сховища та де воно знаходилось. Крім того, не всі потерпілі ознайомилися з матеріалами кримінального провадження, що свідчить про істотне порушення прав потерпілих. Тому, вважає, що органом досудового розслідування порушені норми кримінального процесуального закону, які порушують гарантовані процесуальні права обвинуваченого ОСОБА_7 та перешкоджають суду прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду прокурор, подав апеляцію в якій зазначає, що ухвала суду першої інстанції в частині повернення обвинувального акту прокурору підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, так як висновки суду, викладені у судовому рішенні містять істотні суперечності.

Представники потерпілих, які є також потерпілими по даному кримінальному провадженню: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в запереченні на апеляційну скаргу просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначають, що органами досудового розслідування не повно проведені слідчі дії, а саме усі інші службові особи КС «Благо» та «Рушник» до кримінальної відповідальності притягнуті не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора який підтримав апеляційну скаргу, захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, пояснення потерпілих, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку повернувши обвинувальний акт прокурору в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, а висновки суду першої інстанції про порушення органами досудового розслідування вимог ст.ст. 291 КПК України є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

У відповідності до положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження і, як вірно зазначив суд першої інстанції наступні порушення при складенні обвинувального акту: формулювання обвинувачення висунуто ОСОБА_7 неконкретне, суперечливе, оскільки органом досудового розслідування в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 шляхом привласнення заволодів коштами кредитних спілок «Благо» та «Рушник», хоча в подальшому в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 зловживаючи своїм службовим становищем отримав грошові кошти готівкою; органом досудового розслідування не зазначений спосіб вчинення кримінального правопорушення (крадіжка чи привласнення); з матеріалами кримінального провадження ознайомилися не всі потерпілі та в обвинувальному акті зазначені лише юридичні адреси кредитних спілок «Рушник» та «Благо», отже обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не містить всіх необхідних відомостей про вчинене кримінальне правопорушення.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доказаних даних про подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інші.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що в обвинувальному акті викладені лише фактичні обставини події без зазначення конкретного формулювання обвинувачення, чим порушено ОСОБА_7 право на захист.

Відповідно ст.337 КПК України судовий розгляд здійснюється лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при підготовчому засіданні дійшов вірного висновку про повернення прокурору для усунення недоліків обвинувального акта відносно ОСОБА_7 .

Доводи прокурора про те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню з підстав істотного порушення норм кримінального - процесуального закону та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження безпідставні, які спростовуються матеріалами кримінального провадження. Крім того, в підготовчому судовому засіданні необхідні висновки можливо зробити на підставі обвинувального акта, який в даному випадку не відповідає нормам КПК.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , який закінчується 14 квітня 2016 року і мають місце ризики, передбачені ст.177 КПК України. Обґрунтовуючи своє клопотання, прокурор зазначає, що підстави, ризики та обставини, які були обґрунтуванням для обрання, а в подальшому для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінились. Крім того існують ризики, передбачені пунктами 1,5 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також скоїти нові злочини.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду колегія суддів вважає необхідним розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Вивчивши подане до суду клопотання, колегія суддів вважає, що воно підягає до часткового задоволення, а тому обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно продовжити строк тримання під вартою строком на 30 днів, оскільки обставини, на підставі яких був застосований запобіжний захід ОСОБА_7 - тримання під вартою, а в подальшому продовжувався, не змінилися, а строк запобіжного заходу ОСОБА_7 закінчується.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 409, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 січня 2016 року, якою обвинувальний акт з додатками про обвинувачення ОСОБА_7 повернуто прокурору Черкаської області залишити без змін.

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_7 задовольнити частково.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15 квітня 2016 року

на 30 днів, тобто до 14 травня 2016 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :