Справа № 443/167/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/999/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :
вироком Жидачівського районного суду від 16 квітня 2015 року ОСОБА_9 засуджений за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 198, ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки.
Начальник КВІ Жидачівського районного відділу УДПтСУ у Львівській області звернувся до суду з поданням про направлення ОСОБА_9 для відбування покарання, призначеного вироком суду, покликаючись на те, що засуджений, перебуваючи на обліку у КВІ, не виконує обов`язки, покладені вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року: не з`являється на реєстрацію, за вказаною адресою відсутній, не повідомляє про зміну місця проживання.
Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2016 року задоволено подання начальника КВІ Жидачівського районного відділу УДПтСУ у Львівській області.
В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2016 року та винести ухвалу суду, якою зобов`язати КВІ поставити його на облік для реєстації за місцем проживання для виконання вироку Жидачівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року та звільнити його з-під варти в залі суду. Вважає, що вказана ухвала є незаконною, винесена з істотним порушенням КПК України, КК України та КВК України.
В обґрунтування своїх вимог вказав, що суд першої інстанції не оголосив ухвалу суду і не вручив копії ухвали, чим порушив норми ч.1 ст. 376 КПК України.

Зазначає, що хоч 27 жовтня 2015 року він був поставлений на облік у КВІ Жидачівського районного відділу УДПтСУ у Львівській області та 17 листопада 2015 року його повинні були ознайомити з порядком та умовами відбування покарання, а також покладеними обов`язками. Проте цього виконано не було та він не був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання.

Вказує, що доводи подання є безпідставними. Зазначає, що він не зникав з місця постійного проживання в Івано-Франківській області. Ще до вступу вироку суду від 16 квітня 2015 року в законну силу, 23 квітня 2015 року його затримали працівники міліції та помістили в СІЗО у м. Івано-Франківську, де він перебував, та не зміг стати на облік в КВІ УДПтСУ в Івано-Франківській області і ходити на реєстрацію. Після його звільнення із СІЗО, він зайшов у КВІ в Івано-Франківській області, де його повідомили про відсутність матеріалів справи та запевнили, що повідомлять повісткою або зателефонують. Проте, повістки з КВІ до нього не надходили, а також він не був повідомлений про судовий розгляд 11 лютого 2016 року. Вважає, що суд першої інстанції порушив норми ст. 163 КВК України, п.8 ч.1 ст. 537 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурорів, які заперечили проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню на підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ст. 198 КК України, та йому призначено покарання за ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк один рік; за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки; за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки; за ст. 198 КК України у виді арешту на строк 2 місяці.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, якщо він протягом призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

З матеріалів подання вбачається, що 17 листопада 2015 року ОСОБА_9 був повідомлений про те, що він має з`являтися на реєстрацію в КВІ Жидачівського районного відділу УДПтСУ у Львівській області два рази в місяць, про що розписався, а також був попереджений про відповідальність за ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків.

Також 2 грудня 2015 року, 30 грудня 2015 року, 6 січня 2016 року, 27 січня 2016 року, 3 лютого 2016 року ОСОБА_9 для реєстрації у КВІ не з`явився. Крім того встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_9 відсутній та місце його перебування невідоме.

З огляду матеріалів судового провадження встановлено, що 4 лютого 2016 року інспектором КВІ було винесено подання про передачу матеріалів про проведення подальших розшукових заходів.

Таким чином, за час перебування на обліку в кримінально-виконавчій інспекції ОСОБА_9 зарекомендував себе з негативної сторони, оскільки порушував обов`язок, встановлений судом, і не з`являвся для реєстрації.

З матеріалів особової справи та матеріалів подання встановлено, що ОСОБА_9 був ознайомлений з правами та обов`язками на період відбуття призначеного покарання з випробуванням відповідно до ст. 76 КК України, однак, неодноразово не з`являвся на реєстрацію та місцезнаходження засудженого на час встановленого обов`язку реєстрації у кримінально-виконавчій інспекції було невідоме, таким чином, систематичні неявки засудженого на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, які мали місце у вищевказані дні, визнаються колегією суддів беззаперечним доказом умисного ухилення ОСОБА_9 від покладених на нього обов`язків, дотримання порядку та умов відбування покарання з випробуванням, та є достатніми підставами для направлення його для відбування покарання, призначеного вироком суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_9 про те, що його не було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими та такі спростовуються показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , даних ними в суді апеляційної інстанції.

Так, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пояснили, що 17 листопада 2015 року засуджений ОСОБА_9 був доставлений приводом у КВІ Жидачівського районного відділу УДПтСУ у Львівській області, де йому були роз`яснені покладені на нього обов`язки, він власноручно заповнив анкету та при ньому була винесена постанова, якою його зобов`язано прибувати для реєстрації у першу та останню середу кожного місяця, про що засуджений ОСОБА_9 розписався у постанові власною ручкою.

Таким чином, з урахуванням всіхвищенаведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що засуджений ОСОБА_9 без поважних причин не виконував покладені на нього судом обов`язки, а саме: з`являтись до органу кримінально - виконавчої інспекції для реєстрації, у зв`язку з чим порушив вимоги ч.2 ст. 78 КК України, також за місцем вказаної адреси проживання був відсутній і про зміну свого місцезнаходження не повідомив.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали Жидачівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2016 року, а тому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 залишає без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий : ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 .