Справа № 446/1171/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.10.2016 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, з неповною середньо освітою, тимчасово не працюючої, уродженки м.Кам`янка-Бузька, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , не судимої в порядку ст. 89 КК України,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,
з участю сторін:
обвинувачення-прокурора ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_5
У судовому засіданні за клопотанням прокурора до обвинувального акта долучені документи, інші матеріали кримінального провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, відповідно до яких 31 травня 2016 року близько 15 год., ОСОБА_3 , знаходячись поблизу крамниці ПП «Ткачишин», що по вул. Гуменюка в с.Забужжя Кам`янка-Бузького району Львівської області, побачила, що з кишені ОСОБА_5 випав його мобільний телефон «Nокіа 2310» на дорогу, вартість якого, згідно висновку експерта становить 424,80 гривні. В цей час у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 впевнившись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, підняла вказаний мобільний телефон та помістивши його в свою кишеню, направилася в сторону місця проживання, однак протиправні дії, ОСОБА_3 були викриті товаришем потерпілого ОСОБА_6 , який про вищевказане повідомив ОСОБА_5 .
Після цього, ОСОБА_3 незважаючи на вимоги потерпілого про повернення мобільного телефону, а також усвідомлюючи, що її дії вже не є таємними, вирішила продовжити свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, внаслідок чого з викраденим втекла з місця вчинення кримінального правопорушення. Своїми діями ОСОБА_3 заподіяла матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 в розмірі 424 гривні 80 копійок.
Перевіривши зміст угоди про примирення, заслухавши прокурора, потерпілого, обвинувачену, суд приходить до висновку, що угода може бути затверджена з наступних підстав:
Відповідно до ч.1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).
Сторони узгодили між собою міру покарання обвинуваченій у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримавши угоду, повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та пояснила, що вона повністю розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, який буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом, просить затвердити угоду.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні просить затвердити угоду про примирення від 13.06.2016 року.
Прокурор не заперечив щодо затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 від 13.06.2016 р.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ч.1 ст. 186 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті. Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Враховуючи те, що угода укладена добровільно, без будь-якого примусу чи погроз; її умови не суперечать вимогам КПК та ч.1 ст.186 КК України; правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена правильно; умови угоди відповідають інтересам обох сторін і прав інших осіб не порушують, підстав вважати, що сторони не добровільно примирилися, не має, а тому суд вважає угоду такою, що підлягає затвердженню.
Речові докази: мобільний телефон «Нокіа 2310» переданий на зберігання під розписку власнику ОСОБА_5 залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 /а.с.31/.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 374, 394, 469, 474-475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про примирення від 13 червня 2016 року про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України.
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу у розмірі 50 /п`ятдесяти/ неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ грн. 00 коп.
Речові докази: мобільний телефон «Нокіа 2310» переданий на зберігання під розписку власнику ОСОБА_5 залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 . /а.с.31/.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.