Ухвала
іменем україни

01 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001219, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Кіровограда, який мешкає за
адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за касаційними скаргами потерпілого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати, а провадження закрити. Свої вимоги потерпілий мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, безпідставно засудив ОСОБА_5 , оскільки матеріали провадження не містять достатніх доказів його винуватості, засуджений перебував у стані необхідної оборони від його неправомірних дій.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги захисник мотивує тим, що висновки суду про винуватість її підзахисного ґрунтуються на припущеннях та поверхневому дослідженні доказів. Зокрема, у вироку не відображені показання експерта, які він надав в судовому засіданні, та судом не дана оцінка цим показанням. Суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у клопотанні про повторне дослідження доказів та призначенні експертизи, при цьому належним чином свого рішення не мотивував. Також захисник указує на перебування ОСОБА_5 у стані необхідної оборони від неправомірних дій потерпілого.

Вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 червня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 1 ст.121 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2015 року вирок місцевого суду змінено, ОСОБА_5 пом`якшено призначене покарання до 5 років позбавлення волі.

В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 19 грудня 2014 року близько 20.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем проживання в приміщенні домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході сварки із ОСОБА_6 , яку вчинив на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно та цілеспрямовано, наніс останньому ножем два удари в задню поверхню грудної клітини, два удари у передпліччя та удар в передню поверхню грудної клітини зліва по середньо-ключичній лінії, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив проти скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вони не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушують питання потерпілий та захисник, перегляду в касаційному порядку не підлягає, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.
Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.
При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та правильність кваліфікації його дій за даною нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у судовому рішенні наведено докладні мотиви.
Той факт, що засуджений ОСОБА_5 умисно заподіяв тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , підтверджується показаннями самого потерпілого в суді першої інстанції, свідка ОСОБА_9 , даними, що містяться у протоколі огляду місця події, висновках експертів.
На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, належним чином обґрунтовані та вмотивовані.
Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено, та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.
З огляду на викладене, доводи касаційних скарг потерпілого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 про те, що судовими інстанціями засудженого ОСОБА_5 безпідставно визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, колегія суддів уважає безпідставними.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, суд, як убачається із судового рішення, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також дані про його особу.
Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_5 покарання, дотримався вимог статей 50, 65 67 КК України.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, в ній дані ґрунтовні відповіді на всі питання, поставлені в апеляційних скаргах. Також суд апеляційної інстанції належним чином умотивував свої висновки про можливість пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, про які зазначали потерпілий та захисник у касаційних скаргах, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги потерпілого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2015 року щодо ОСОБА_5 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_1