УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа № 293/710/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 389 КК України Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2016 року Колегія суддів палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченої: ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянки України, уродженки смт. Черняхів, Житомирської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,
- за ч. 2 ст. 389 КК України на 2 (два) місяці арешту починаючи з дня звернення вироку до виконання.
в с т а н о в и л а:
Як встановив суд, ОСОБА_7 , 10 лютого 2015 року була засуджена вироком Черняхівського районного суду Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт.
16.03.2015 інспектором КВІ Черняхівського РП Коростишівського МРВ УДПтСУ в Житомирській області ОСОБА_7 були роз`яснені права та обов`язки, пов`язані з відбуванням покарання у виді громадських робіт, та попереджено про те, що в разі ухилення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 389 КК України вона може бути притягнута до кримінальної відповідальності. Окрім цього обвинуваченій було роз`яснено умови відбування покарання у виді громадських робіт, передбачені ст. 37 КВК України.
ОСОБА_7 було направлено для відбуття покарання у виді громадських робіт до Черняхівського РВ УМВС України в Житомирській області, де було визначено місце і вид робіт, що мають нею виконуватися та ознайомлено її з правилами техніки безпеки під час відбування громадських робіт, затверджено графіки виходу на роботу.
Про те, ОСОБА_7 без поважних причин не відбула 24 години громадських.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини, кваліфікацію та доведеність вини ОСОБА_7 , вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з наступних підстав.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд залишив без уваги той факт, що злочин за який вона засуджена в даному кримінальному провадженні, вчинений нею до повного відбуття покарання за вироком Черняхівського районного суду від 10.02.2015 року, а тому остаточне покарання їй повинно було бути визначено за правилами ст. 71 КК України.
Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 389 КК України покарання у виді арешту строком 2 (два) місяці.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Черняхівського районного суду від 10.02.2015 року та остаточно визначити до відбування ОСОБА_7 2 (два) місяці 3 (три) дні арешту.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченої, яка просила її суворо не карати, перевіривши матеріали кримінального провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в апеляційній скарзі не оспорюються та не викликають сумнівів у колегії суддів.
Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст. 389 КК України.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, про те, що суд першої інстанції при ухваленні вироку не застосував закон про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню та при призначенні покарання ОСОБА_7 , не визначив їй остаточне покарання за правилами статті 71 КК України.
Так, згідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Суд першої інстанції залишив поза увагою вимоги ст. 71 КК України, та не врахував, що ОСОБА_7 вчинила новий злочин до повного відбуття покарання призначеного за вироком Черняхівського районного суду від 10 лютого 2015 року, а тому їй необхідно було визначити остаточне покарання за сукупністю вироків.
За таких обставин, вирок суду першої інстанції, в частині призначеного ОСОБА_7 покарання не може залишатись в силі та підлягає скасуванню, а допущена помилка виправленню шляхом ухвалення нового вироку.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у справі задовольнити частково.
Вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання скасувати.
Постановити новий вирок за яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити їй покарання 2 (два) місяці арешту.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Черняхівського районного суду від 10 лютого 2015 року і остаточно визначити ОСОБА_7 покарання - 2 (два) місяці 1 (один) день арешту.
Початок строку відбуття покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання.
В решті вирок залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.
Судді: