Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 25 жовтня 2016 року касаційні скарги прокурора, засудженого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 7 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 17 лютого 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000439.

Вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 7 грудня 2015 року
ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі. Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 118746,91 грн. витрат на відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди.

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

Уродженця смт. Заводське, Чортківського району, жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз: 12 грудня 2014 року Чортківським районним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 296, ст. 71 КК України на 3 місяці арешту та 6800 грн. штрафу, який виконується самостійно. Звільненого 22 травня 2015 року по відбуттю строку покарання, штраф сплачено 28 квітня 2015 року,

засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі. Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 170990,91 грн. витрат на відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди.

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

Жителя с. Біла, Чортківського району, Тернопільської області, громадянина України, раніше не судимого,

за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі. Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 196770,88 грн. витрат на відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 17 лютого 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_10 ,

У касаційній скарзі прокурор просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засуджених внаслідок його м`якості.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 порушує питання про зміну судових рішень через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок суворості. При цьому посилається на неповноту встановлення судами обставин, які, на його думку, мають значення для призначення покарання, а саме, що судами не враховано, що він є особою молодого віку, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має незадовільний стан здоров`я та є інвалідом 2 групи та має на утриманні 2 малолітніх дітей. Просить судові рішення щодо нього змінити та застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання із випробуванням.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить судові рішення скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. При цьому зазначає, що судові рішення ґрунтуються на недопустимих доказах, отриманих внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та прав і свобод людини. Стверджує про порушення права на захист, яке виявилось у тому, що хоча ОСОБА_7 і було призначено захисника ОСОБА_11 , проте при проведені ряду слідчих дій, зокрема при відкритті матеріалів кримінального провадження, захисник участі не приймав, хоча відмови від нього ОСОБА_7 не заявляв. Крім того зазначає, що слідчим не дотримано вимог ч. 2 ст. 20 КПК України та останньому не роз`яснювалися його права та не забезпечено право на кваліфіковану правову допомогу. Окрім того, захисник зазначає, що у протоколі від 12 грудня 2012 року слідчим, без роз`яснення прав на захист і без участі захисника, надано доступ на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, підпис не ОСОБА_7 . В інших процесуальних документах, зокрема про отримання ОСОБА_7 копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування та цивільного позову підпис не ОСОБА_7 . Крім того, захисник стверджує, про порушення судом ст. 377 КПК України, оскільки судовий розгляд провадження щодо ОСОБА_7 проводився без висунутого обвинувачення, так як наявний у матеріалах провадження обвинувальний акт, прокурором не затверджений і не підписаний. Захисник вказує також, що судом при призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 не застосовано вимоги ч. 4 ст. 70 КК України та не зараховано у строк відбування покарання час перебування під вартою та повністю відбуте покарання за попереднім вироком. На допущені порушення ним було вказано і в апеляційній скарзі, проте апеляцій суд в порушення вимог ст. 419 КПК України, не надав оцінки всім доводам його скарги.
На касаційні скарги прокурора, засудженого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 надійшли заперечення від представника потерпілого ОСОБА_12 , який просив зазначені касаційні скарги залишити без задоволення, а судові рішення - без зміни.

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у тому, що він 5 серпня 2014 року близько 13 год. перебуваючи в приміщенні житлового будинку ОСОБА_13 , який розташований в АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно, з корисливих мотивів, умисно викрав із приміщення спальної кімнати вказаного будинку 1000 Євро відповідно до курсу НБУ іноземних валют до гривен станом на 5 серпня 2014 року 100 Євро еквівалентно 1631,9208 гривень, внаслідок чого спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 16319,20 гривень.
Крім цього, 6 вересня 2014 року, близько 12 год. ОСОБА_9 , повторно, за попередньою змовою групою осіб, разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 шляхом розбиття вікна, проникли у житловий будинок, який належить ОСОБА_8 та розташований в АДРЕСА_3 , звідки таємно, з корисливих мотивів, умисно викрали ювелірні вироби із золота, а саме: золоті сережки вартістю 4875 грн; золоті сережки вартістю 3770 грн; золоту обручку вартістю 2145 грн; золотий перстень із декоративним каменем вартістю 4290 грн; ювелірні вироби із срібла: срібний набір із кулона і сережок вартістю 340 грн; гроші в сумі 4400 доларів США, відповідно до курсу НБУ іноземних валют до гривні станом на 6 вересня 2014 року 100 доларів США - 1282,2103 грн; 14800 Євро відповідно до курсу НБУ іноземних валют до гривні станом на 6 вересня 2014 року 100 - 1282,2103 грн; 20000 російських рублів відповідно до курсу НБУ іноземних валют до гривні станом на 6 вересня 2015 року 1000 російських рублів -347,2800 грн; 300 польських злотих відповідно до курсу НБУ іноземних валют до гривні станом на 6 вересня 2014 року 100 польських злотих - 395,9281 грн та 29000грн. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 357082,10 грн.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи та думку прокурора, який частково підтримав касаційні скарги прокурора і захисника ОСОБА_6 та заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_5 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_6 про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України заслуговують на увагу.

Згідно ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено суть апеляційних скарг та докладні мотиви прийнятого рішення. При залишенні апеляції без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, через які апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Разом з тим, ці вимоги закону при розгляді даного кримінального провадження апеляційним судом залишились не виконаними.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційних скарг обвинувачених, їх захисників та представника потерпілого суті всіх зазначених апелянтами доводів в ухвалі не навів, їх ретельно не перевірив.

Апеляційний суд, усупереч ст. 419 КПК України, залишаючи апеляційні скарги без задоволення, не надав вичерпної відповіді, на яких підставах, передбачених процесуальним чи матеріальним законами він визнав наведені в апеляціях обвинувачених, їх захисників та представника потерпілого доводи неспроможними.

Як убачається з матеріалів провадження обвинуваченим ОСОБА_9 захисником ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 подано апеляційні скарги, в яких ставилося питання про зміну вироку в частині призначення покарання та застосування до них положень ст. 75 КК України Представником потерпілого було подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину й особі засуджених внаслідок його м`якості. Захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, де захисник просив скасувати вирок першої інстанції у зв`язку з порушенням кримінального і кримінального процесуального закону та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 .

Проте, як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду доведеність винуватості ОСОБА_9 , ОСОБА_5 і ОСОБА_7 у вчинені злочину за який їх засуджено та правильність кваліфікації їхніх дій в апеляційних скаргах не оспорюється.

Крім того, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просив виправдати обвинуваченого ОСОБА_7 . Свої апеляційні вимоги пов`язував із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, зокрема, зазначав про недопустимість зібраних у провадженні доказів .

Доводи ж захисника про не вручення ОСОБА_7 цивільного позову, взагалі залишено без увагисуду. Хоча вказаний позов взагалі відсутній в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, представник потерпілого в апеляційній скарзі просив вирок місцевого суду в частині задоволення цивільного позову змінити та збільшити суму стягнення на відшкодування заподіяної потерпілому моральної шкоди із засуджених. Зазначені доводи скарги були проігноровані апеляційним судом та відповіді на них не надано.

Тому, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час якого необхідно розглянути апеляційні скарги і ухвалити законне й обґрунтоване рішення з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Інші доводи касаційних скарг підлягають перевірці при новому апеляційному розгляді.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, колегія суддів

постановила:

Касаційні скарги прокурора, засудженого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 17 лютого 2016 року щодо ОСОБА_15 , ОСОБА_7 ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3