Ухвала іменем україни 23 вересня 2016року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2016 року,
в с т а н о в и л а:

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, засуджений звернувся до суду з касаційною скаргою, яка не відповідала вимогам ст. 427 КПК, а тому ухвалою колегії суддів ВССУ від 19 липня 2016 року її було залишено без руху та надано п`ятнадцятиденний строк на усунення недоліків.

Відповідно до розписки цю ухвалу ОСОБА_4 отримав 15 серпня 2016 року в Роменській виправній колонії.
Згідно з ч. 7 ст. 115 КПК і ч. 1 ст. 116 цього Кодексу при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні та святкові дні, при цьому строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

Із новою касаційною скаргою засуджений звернувся до ВССУ 03 вересня 2016 року, таким чином пропустив установлений п`ятнадцятиденний строк та, крім того, не усунув зазначені в ухвалі колегії суддів ВССУ від 19 липня 2016 року недоліки.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність таких підстав необхідно керуватися статтями 412414 КПК.

Частиною 1 ст. 412 КПК встановлено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Крім того, у ч. 2 ст. 412 цього Кодексу визначено перелік безумовних підстав для скасування судового рішення.

У порушення п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, вказуючи на істотні порушення судами першої й апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону, засуджений у касаційній скарзі не навів обґрунтування своїх вимог згідно зі ст. 412 КПК і жодної з безумовних підстав, визначених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу, для скасування судового рішення. Натомість він зазначає про однобічність та неповноту досудового і судового слідства, а також про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Крім того, порушуючи п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, засуджений у касаційній скарзі просить закрити щодо нього кримінальне провадження, не посилаючись на відповідне положення КПК, яке підлягає застосуванню, і не навівши відповідного обґрунтування.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Оскільки засуджений не усунув недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк, його касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3