Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/2020/16-к
Провадження № 1-кс/644/111/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2016 року

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі слідчого судді - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ Орджонікідзевського ВП ГУ НП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000576 від 18.02.2016 року про накладення арешту на майно,

встановив:
До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Орджонікідзевського ВП ГУ НП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000576 від 18.02.2016 року про накладення арешту на майно, а саме: нежитлову будівлю, літ. «А-3», загальною площею 4140,2 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ТОВ «ДПП ГРУПП».

В поданні слідчий вказує, що у провадженні господарського суду Харківської області знаходиться справа №922/3641/13 про банкрутство ФОП ОСОБА_5 .

Постановою господарського суду Харківської області від 28.11.2013 р. ФОП ОСОБА_5 було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.11.2014 р. ліквідатором ФОП ОСОБА_5 призначено арбітражного керуючого ОСОБА_6 .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.02.2015 р. по справі №922/3641/13 було затверджено відомості про майно боржника, яке є предметом застави ПАТ «ОТП Банк»:

-згідно з договором іпотеки (майнової поруки) №PM-SME 701/149/2008 від 23.04.2008 р., із змінами та доповненнями, відповідно до додаткового договору №1 від 15.04.2009 р. до договору іпотеки, укладених в забезпечення зобов`язання за кредитним договором №CM-SME 701/149/2008 від 23.04.2008 р., - нежитлова будівля, літ. «А-3», загальною площею 4140,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-згідно з договором іпотеки (майнової поруки) №PM-SME 701/149/2008/1 від 22.04.2010 р., укладеного в забезпечення зобов`язання за кредитним договором №CM-SME 701/149/2008 від 23.04.2008 р., - двокімнатна квартира, загальною площею 48,0 кв.м., житловою 30,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.06.2015 р. по справі №922/3641/13 вищевказану ухвалу суду першої інстанції було скасовано та виключено вказане майно з відомостей про майно боржника, яке є предметом застави ПАТ «ОТП Банк» та не може бути реалізовано в процедурі банкрутства, оскільки зобов`язання ОСОБА_5 як майнового поручителя перед ПАТ «ОТП Банк» виникли у неї не у зв`язку із здійсненням нею підприємницької діяльності, що виключає визнання ПАТ «ОТП Банк» кредитором у даній справі про банкрутство ФОП ОСОБА_5 , на підставі вищезазначених договорів.

В постанові від 11.08.2015 р. по справі №922/3641/13 Вищим господарським судом України зазначено, що зобов`язання ОСОБА_5 як майнового поручителя перед ПАТ «ОТП Банк» відповідно до договору іпотеки (майнової поруки) №PM-SME 701/149/2008 від 23.04.2008 р. (враховуючи додатковий договір №1 від 15.04.2009 р. до договору іпотеки (майнової поруки) та відповідно до договору іпотеки (майнової поруки) № PM-SME 701/149/2008/1 від 22.04.2010 р., виникли не у зв`язку із здійсненням нею підприємницької діяльності, а забезпечували, як фізичною особою громадянином ОСОБА_5 , взятий на споживчі цілі кредит фізичної особи громадянина, що виключає визнання ПАТ «ОТП Банк» кредитором у даній справі про банкрутство ФОП ОСОБА_5 , на підставі вищезазначених договорів.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 р. по справі №922/3641/13 було затверджено реєстр вимог кредиторів ФОП ОСОБА_5 на загальну суму 36 462 067,00 грн. у наступному складі:

- ТОВ «Планета Карфаген» у розмірі 36 060 000,00 третя черга;

- ПАТ «ОТП Банк» у сумі 393 067,00 грн. (в тому числі, 1174,00 грн. витрати зі сплати судового збору, 391920,00 грн. забезпечені заставою), які підлягають задоволенню у першу чергу.

Також даною постановою Харківського апеляційного господарського суду було затверджено відомості про майно боржника, яке є предметом застави ПАТ "ОТП Банк" згідно з договором застави майнових прав вимоги (майнова порука) №PCL-SME 701/149/2008/1 від 23.04.2008р.:

- майнові права вимоги заставодавця за договорами оренди, а саме: право заставодавця на отримання орендних платежів згідно договорів оренди: договір оренди від 01.01.2008р. №05/08. Строк дії до 01.11.2008р. Орендар ФОП ОСОБА_7 ,; договір оренди від 01.12.2007р. №02/12/07. Строк дії до 01.11.2008р. Орендар ФОП ОСОБА_8 ; договір оренди від 01.01.2008р. №04/08. Строк дії до 01.12.2008р. Орендар ФОП ОСОБА_9 ; договір оренди від 01.01.2008р. №03/08. Строк дії до 01.12.2008р. Орендар ФОП ОСОБА_10 ; договір оренди від 01.01.2008р. №01-04. Строк дії до 01.12.2008р. Орендар ПП "Mercury F.G."; договір оренди від 16.04.2007р. №КН0218. Строк дії договору до 16.03.2010р. Орендар ТОВ "Астеліт"; договір оренди від 01.01.2008р. №07/08. Строк дії договору до 01.12.2008р. Орендар ФОП ОСОБА_11 ; договір оренди від 01.12.2007р. №01-12/07. Строк дії до 01.11.2008р. Орендар ФОП ОСОБА_12 ; договір оренди від 01.01.2008р. №06/08. Строк дії до 01.12.2008р. Орендар ФОП ОСОБА_13 ; договір оренди від 01.01.2008р. №01/08. Строк дії до 01.12.2008р. Орендар ФОП ОСОБА_14 ; договір оренди від 01.01.2008р. №02/08. Строк дії договору до 01.12.2008р. Орендар ОСОБА_15 .

Крім цього, згідно вказаної постанови Харківського апеляційного господарського суду слідує, що сукупна вартість вимог кредиторів по справі №922/3641/13 становить 36 462 067,00 грн.

Відповідно до наведеної постанови Харківського апеляційного господарського суду ПАТ «ОТП Банк» є заставним кредитором по справі №922/3641/13 про банкрутство ФО-П ОСОБА_5 на суму 393 067,00 грн. тільки в рамках договору застави майнових прав вимоги №PCL-SME701/149/2008/1 від 23.04.2008 р.

Згідно ч.1 ст. 90 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції закону від 19.01.2013 р.) встановлено, що правила, передбачені цією статтею, застосовуються до відносин, пов`язаних з визнанням банкрутом фізичної особи за боргами, які виникли у неї у зв`язку зі здійсненням підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.8 ст. 90 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції закону від 19.01.2013 р.) передбачено, що у разі визнання фізичної особи банкрутом до складу ліквідаційної маси не включається майно фізичної особи, на яке згідно з цивільним процесуальним законодавством України не може бути звернено стягнення, та майно, яке перебуває у заставі з підстав, не пов`язаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

А згідно ч.10 ст. 91 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції закону від 19.01.2013 р.) продажу підлягає все майно фізичної особи, за винятком майна, що не включається до складу ліквідаційної маси, якщо інше не передбачено цим Законом.

Так, на адресу арбітражного керуючого ОСОБА_6 23.10.2015 р. було направлено заяву від 22.10.2015 р. про виключення з ліквідаційної маси наступного майна:

-Нежитлової будівлі літ. «А-3», яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-Двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до листа ліквідатора ОСОБА_6 №01-34/435 від 20.11.2015 р. вищевказане нерухоме майно до ліквідаційної маси не включено.

Згідно ч. 4 ст. 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції закону від 19.01.2013 р.) майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які воно забезпечує.

Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції закону від 19.01.2013 р.) забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

На підставі наведеного, вищевказане нерухоме майно не могло бути реалізовано на аукціоні в рамках справи №922/3641/13, оскільки:

-вказане майно не використовувалось в підприємницькій діяльності ФОП ОСОБА_5 ;

-вказане майно не було включено до ліквідаційної маси по справі №922/3641/13;

-ПАТ «ОТП Банк» не є заставним кредитором стосовно вказаного нерухомого майна;

-відомості про нерухоме майно (нежитлову будівлю літ. «А-3», яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ) було виключено з реєстру, оскільки дане нерухоме майно забезпечувало зобов`язання, не пов`язані із підприємницькою діяльністю банкрута.

У зв`язку з цим, ліквідатор ФОП ОСОБА_5 арбітражний керуючий ОСОБА_6 не мав законного права проводити реалізацію нерухомого майна потерпілої, в тому числі і нежитлової будівлі літ. «А-3», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на аукціоні.

Не дивлячись на це, 30.12.2015 на офіційному сайті Міністерства юстиції України і на офіційному сайті Вищого господарського суду України розміщено оголошення Товарної біржі «Універсальний «Торговий Двір» про проведення аукціону з продажу вищевказаного нерухомого майна 02.02.2016 об 11:00 годині за адресою: м. Харків, вул. Тобольська, буд.29, лот №100301215/1.

02.02.2016 р. Товарною біржею «Універсальний «Торговий Двір» було проведено аукціон з продажу вказаного нерухомого майна, за результатами якого ТОВ «ДПП ГРУПП» було видано свідоцтво про право власності на вказане майно та проведено державну реєстрацію права власності на вказане майно саме за ТОВ «ДПП ГРУПП», що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №52771068 від 07.02.16 р.

Отже, арбітражний керуючий ОСОБА_6 , незважаючи на викладені обставини, норми законодавства та наявні судові рішення, здійснив продаж вказаної нежитлової будівлі на аукціоні у складі цілісного майнового комплексу, що є істотним порушенням діючого законодавства України. Тобто нежитлова будівля, літ. «А-3», загальною площею 4140,2 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 була незаконно реалізована арбітражним керуючим ОСОБА_6 на загальну суму 2 216 941,40 грн., чим було завдано шкоди ФОП ОСОБА_5 та незаконно позбавлено її права власності на вказане нерухоме майно.

Слідчий та прокурор у судове засідання не прибули, прокурор надав суду заяву з клопотанням про розгляд подання у його відсутність.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку…

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження.

При тому ч.3 ст. 170 КПК України передбачає, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримано за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням ч. 2 ст. 170 КПК України (тобто особи, які отримали при придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів).

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування до нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

У абз. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України зазначено, що до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається з наданого клопотання, Витягу з кримінального провадження №0000576 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, додатків до клопотання, у даному кримінальному провадженні, відкритому 18.02.2016 року, на даний час відсутні особи, яким би було повідомлено про підозру, при цьому, слідчий та прокурор посилаються в клопотанні на конкретні прізвища, імена та по-батькові, які були сторонами певних цивільно-правових відносин.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до ст. 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.

Тому відсутність повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні не позбавляє права звернутися з клопотанням про арешт майна для забезпечення доказової бази в кримінальному правопорушенні, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України.

Однак, слідчим також не доведено, що незастосування заходу забезпечення у вигляді арешту вказаного об`єкту нерухомості може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Доказів, що вказували б на наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримано за рахунок доходів від вчиненого злочину, слідчому судді не надано.

До клопотання залучені ксерокопії рішень Вищого господарського суду України, пояснення заявника фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , а також витяг з реєстру прав власності, будь-які пояснення та інші докази відсутні, арбітражний керуючий ОСОБА_6 не допитаний.

Даних щодо перевірки обставин, що мають суттєве значення для розгляду даного клопотання, прокурором, слідчим не надано. Натомість, в клопотанні прокурора, слідчого зазначено прохання про арешт майна, при цьому в який спосіб необхідно накласти арешт слідчим не конкретизовано.

З урахуванням положень ст. ст. 2, ст. 7 КПК України, слідчий суддя вважає, що слідчим, всупереч ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 132; ст. 170 КПК України, не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні прокурора, а тому клопотання задоволенню не підлягає, а підлягає поверненню з метою усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив :
В задоволенні клопотання слідчого СВ Орджонікідзевського ВП ГУ НП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000576 від 18.02.2016 року про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1