Провадження № 1-кс/344/4144/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження 0000100 від 22.08.2016р., -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС СВ прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в якому просив накласти арешт на грошові кошти в сумі 250 доларів США та 181 гривня, які 04.10.2016р. вилучені під час особистого обшуку підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, - ОСОБА_4 . Метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий зазначив забезпечення конфіскації майна.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив таке задоволити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного просив в клопотанні відмовити, оскільки вважає підозру у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, не обґрунтованою, при цьому зазначив, що арешт на майно відповідно до ч. 2 ст. 170 може бути накладено лише у випадку, є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу, чого прокурором в свою чергу доведено не було.

Заслухавши прокурора та захисника підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ст. 173 КПК України визначено порядок вирішення питання про арешт майна.

З матеріалів клопотання вбачається, що 04.10.2016р. на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова проведено особистий обшук ОСОБА_4 під час якого в останнього вилучено його особисті грошові кошти в сумі 250 доларів США та 181 гривня.

04.10.2016р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, за який також передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, обґрунтованість якої в свою чергу підтверджується зібраними під час досудового розслідування та поданими до клопотання доказами.

В той же час, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою. Відтак доводи захисника підозрюваного з цього приводу фактично зводяться до оцінки зібраних органом досудового розслідування доказів на предмет доведеності вини, що не стосується питань даного судового розгляду.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що вилучені в ОСОБА_4 грошові кошти можуть бути конфісковані у випадку призначення судом відповідного додаткового покарання.

При цьому слід критично оцінити посилання сторони захисту на норму ч. 2 ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт на майно може бути накладено лише у випадку, коли є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу, оскільки ця норма втратила чинність на підставі Закону України № 1019-VIII від 18.02.2016р.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, клопотання слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: грошові кошти в сумі 250 доларів США та 181 гривня, які 04.10.2016р. вилучені під час його особистого обшуку.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 12 жовтня 2016 року.