Номер провадження 11-сс/775/454/2016

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 11 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора Краматорської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002307 від 19 жовтня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.302, ч.1 ст. 156 КК України,

в с т а н о в и л а :

Прокурор Краматорської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на нежитлове приміщення без права його користування, посилаючись на те, в провадженні Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області перебуває кримінальне провадження №0002307 від 19 жовтня 2015 року за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.302, ч.1 ст.156 КК України.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, органом досудового розслідування встановлено, що в будівлі з написом «Аллея», яка розташована поблизу будинку АДРЕСА_1 невідомі особи здійснюють надання інтимних послуг. Зазначені факти та обставини знайшли своє підтвердження у результатах обшуку цього приміщення, показаннях свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Також встановлено, що зазначене приміщення належить ОСОБА_7 , яка під час допиту у якості свідка показала, що у неї є земля, яку вона взяла в оренду на 49 років. На даній землі побудувала приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке після закінчення будівництва в експлуатацію не ввела, у зв`язку з чим адреси такого приміщення не має, але воно розташоване по АДРЕСА_1 . У жовтні 2015 року вона уклала договір оренди з ОСОБА_12 для використання як салону краси, а останній уклав договір суборенди з ОСОБА_8 .

Окрім того, встановлено, що даний заклад знаходиться в громадському місці та функціонує цілодобово, але вільний доступ до нього відсутній, безпосередній доступ до надання інтимного масажу надається не кожній особі, яка відвідує заклад.

Під час проведення обшуку будівлі з написом «Аллея», яка розташована поблизу будинку АДРЕСА_1 були вилучені аркуші з рукописним текстом про кількість проведених масажів за день, їх вартість, назва, ім`я масажиста, назва масажу; також встановлено, що приміщення пристосовано та використовується як засіб вчинення злочину та зберігає на собі його сліди.

З метою збереження речових доказів прокурор просив слідчого суддю накласти арешт на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , під вивіскою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке розташоване на земельній ділянці, яка має кадастровий номер 141290000:00:003:0105 без права користування та відчуження.

11 листопада 2016 року ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області було частково задоволено клопотання прокурора Краматорської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та накладено арешт на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яке не зареєстроване, яке розташоване на земельній ділянці, яка має кадастровий номер :00:003:0105, шляхом заборони користування ним.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї адвокат ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, в задоволені клопотання прокурора про накладення арешту на майно відмовити в повному обсязі. В обґрунтування свої вимог зазначає, що ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, порушено ст.171 КПК України щодо строку подачі клопотання про арешт майна, прокурором не обґрунтовано, в чому полягає пристосування майна для вчинення кримінального правопорушення. Також порушено право на захист ОСОБА_7 , оскільки згідно ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Також зазначає, що ОСОБА_7 здавала дане приміщення в оренду ОСОБА_8 , яка здійснювала свою підприємницьку діяльність, яка полягає у даванні послуг масажу. Вважає, що слід відмовити у задоволені клопотання про накладення арешту, оскільки на момент розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Крім того, адвокатом ОСОБА_6 подано клопотання про зупинення дії ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 11 листопада 2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді скасувати, прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти апеляційних скарг, дослідивши матеріали судової справи, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Враховуючи, що повний текст ухвали від 11 листопада 2016 року було оголошено 18 листопада 2016 року, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження адвокату ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_8 має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Дослідивши клопотання прокурора, колегія судів встановила, що Краматорським ВП ГУНП в Донецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002307 від 19 жовтня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 302, ч.1 ст.156 КК України.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт відповідає вимогам ст. 170 КПК України, оскільки є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України є достатні підстави для накладення арешту на зазначене майно шляхом заборони користуванням ним.

Разом з цим, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вирішуючи питання розумності обмеження права власності зазначеним майном, слідчий суддя прийшов до висновку, що такий спосіб арешту є найменш обтяжуючим та дозволить припинити його використання у якості місця розпусти.

Проте, слідчий суддя залишив поза увагою ту обставину, що власницею цього приміщення є ОСОБА_7 , яка у жовтні 2015 року лише уклала договір оренди з ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , при цьому відсутні будь-які дані про її обізнаність про подальшу сферу діяльності цього приміщення.

Отже слідчий суддя повинен був переконатися у тому, що вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження суттєво не позначиться на інтересах інших осіб, в тому числі на право користування зазначеним приміщенням його власницею ОСОБА_7 .

Однак, вказані вимоги закону були порушені слідчим суддею, а тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді ухвалена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства і підлягає скасуванню.

Скасовуючи ухвалу слідчого судді за наслідками апеляційного розгляду, відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд скасовує ухвалу і постановляє нову ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення клопотання прокурора про арешт майна шляхом заборони користування ним орендаторами ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .

Доводи апеляційних скарг про порушення вимог статей 171 КПК України щодо строку подачі клопотання про арешт майна, колегія суддів вважає не обґрунтованими, оскільки в частині 5 цієї статті мова йдеться про тимчасове вилучене майно.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими й доводи апелянтів щодо визнання доказів недопустимими згідно ст.87 КПК України, оскільки на даній стадії слідчий суддя, суд не має права надавати оцінку доказам.

Щодо клопотання адвоката про зупинення дії ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 11 листопада 2016 року, воно не підлягає задоволенню, оскільки це не передбачено діючим кримінальним процесуальним законом України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 117, 170, 173, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Поновити адвокату ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 та в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 11 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора Краматорської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002307 від 19 жовтня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст. 302, ч.1 ст. 156 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Краматорської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та будинку АДРЕСА_1 під вивіскою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », право власності на яке не зареєстроване, яке розташоване на земельній ділянці, яка має кадастровий номер :00:003:0105, шляхом заборони користування ним орендаторам ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді