№ провадження 11-кп/781/676/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.09.2016 року. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0004981 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.06.2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гаївка Добровеличківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого на проживання по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-22.05.2012 року Кіровським районним судом міста Кіровограда за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

-16.05.2013 року Ленінським районним судом міста Кіровограда за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. 23.06.2014 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання

засуджено за ч.2 ст.289 КК України на 5 років позбавлення волі. Стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_8 3228, 60 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2500 грн. моральної шкоди

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційні скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості та призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України, мотивуючи тим, що ОСОБА_7 під час досудового розслідування та судового провадження активно сприяв правоохоронним органам у розкритті злочину щодо нього, щиро каявся у вчиненому злочині, вину визнавав у повному обсязі, не переховувався від правоохоронних органів та суду, правдиво розповідав про всі відомі йому обставини вчиненого злочину. Така його поведінка є позитивною, суспільно корисною, свідчить про усвідомлення ним протиправності вчиненого діяння.
Цивільний позов з боку потерпілого по справі заявлено та визнано обвинуваченим в частині відшкодування матеріальної шкоди, оскільки він повністю визнав свою вину та бажає відшкодувати завдану ним матеріальну шкоду, тяжких наслідків не настало.
Вважає, що достатнім для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_7 буде покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, так як він не має намірів вчиняти злочини, а хоче мати реальну можливість заробити грошові кошти та відшкодувати завдану ним шкоду потерпілому в найближчий час.
Крім того, зазначає, що грошова сума в розмірі 2500 гривень за вироком суду не є еквівалентною моральним стражданням потерпілого, оскільки він не зміг довести в судовому засіданні, яких саме страждань він зазнав.
Вироком суду ОСОБА_10 визнано винним та засуджено за те, що він 17 квітня 2016 року, близько 5.30 год., проходячи біля будинку № 33 по проспекту Університетському в м. Кіровограді, побачив автомобіль «ВАЗ 2104», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, який стояв біля під`їзду № 2 вищевказаного будинку. В цей момент у нього виник умисел на незаконне заволодіння даним транспортним засобом, який належить ОСОБА_8 . Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_7 підійшов до автомобіля і за допомогою ножиць, які в нього були, зламав замок водійської дверці та проник до зазначеного автомобіля. Сівши за кермо даного автомобіля, ОСОБА_7 , біля важелю перемикання передач, виявив ключ, яким завів автомобіль та поїхав у напрямку виїзду з м. Кіровограда, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 27914,85 грн.
Заслухавши доповідача, у дебатах захисника ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглянувши справу в межах поданої апеляції, колегія суддів встановила, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому районний суд дотримав вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого та роз`яснив йому наслідки застосування такої норми закону, зокрема неможливість оскаржити такі обставини в апеляційному порядку, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ст.404 ч.1 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України докази не досліджувались.

За таких обставин районний суд обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченим ч.2 ст.289 КК України, кваліфікувавши його дії, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про невідповідність призначеного останньому покарання особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення внаслідок суворості, то вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який є тяжким злочином; особу обвинуваченого, який не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше притягувався до кримінальної відповідальності; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; обставини, що обтяжують покарання - відсутні, а тому обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства та призначив мінімальне покарання у виді позбавлення волі, яке у даному випадку буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та відповідатиме цілям покарання.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 368 КПК України при ухваленні вироку, суд зокрема, вирішує питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; основні засади призначення покарання, що є обов`язковими для суду при призначенні покарання винуватому, регламентовані ст. 65 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, за наявних до того підстав, суд також визначає, з урахуванням усіх обставин по кримінальному провадженню у їх сукупності, та із урахуванням думки учасників судового провадження, чи є можливим застосування при призначенні обвинуваченому покарання ст. 75 КК України, тим самим звільнити обвинуваченого від відбування покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна і колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Крім того, повторно враховувати обставину у виді щирого каяття та , як підставу для застосування ст.75 КК України колегія суддів також не вбачає.

Нових обставин на обґрунтування звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України стороною захисту в апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційного суду не наведено. Переконливих аргументів щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням, захисником в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції не наведено, а тому підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України колегія суддів не вбачає

Таким чином, аргументи захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про недостатнє врахування судом першої інстанції при призначенні покарання даних про особу обвинуваченого є необґрунтованими, оскільки їх в повній мірі враховано, що підтверджується вироком суду, а призначене покарання є обґрунтованим та відповідає цілям покарання.

Враховуючи викладене, підстав для скасування вироку чи для пом`якшення обвинуваченому покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.06.2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2