н/п 1-кп/490/692/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2016 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новосибірськ, Російська Федерація, громадянина України, національність українець, маючого професійно-технічну освіту, неодруженого, раніше судимого, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
Сторони кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
21 березня 2015 року громадянин ОСОБА_3 . Ананьївським РВК Одеської області призваний за мобілізацією для проходження військової служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28 квітня 2015 року № 87 ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду водія-гранатометника автомобільного відділення підвозу боєприпасів автомобільного взводу підвозу боєприпасів зазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
12 січня 2016 року о 08 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, без поважних на те причин, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та перебував за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
11 жовтня 2016 року о 08 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_3 добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд за згодою сторін дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оспорюються. При цьому, роз`яснив сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідження документів, що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений суду показав, що самовільно залишив військову частину у зв`язку з тим, що хворіла його мати, яка проживає в Одеській області, і окрім нього допомогти їй не було кому. Знаходився за місцем проживання до жовтня 2016 року, добровільно повернувся до військової служби, у вчиненому правопорушенні щиро кається.
Дослідив обставини справи, суд вважає доказаною вину ОСОБА_3 у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України.
При призначенні покарання суд в порядку ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби негативно, раніше судимий, у лікаря - психіатра та нарколога на обліку не перебуває, брав участь у АТО на території Луганської та Донецької областях в період з 23.07.2015р. по 19.09.2015р.
Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого.
Обставин які обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в найнижчий межі санкції ч. 4 ст. 407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнити ОСОБА_3 в порядку ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст. 76 КК України.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання застосованого до обвинуваченого ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.11.2016р. залишити в силі до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання з випробуванням.
Іспитовий строк встановити 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити в силі до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку суду після його проголошення негайно вручається обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1