30 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:
слідчого судді: Осаулова А.А.
при секретарі: Вольда М.А.,
У серпні 2016 року адвокат в інтересах ПАТ «Діві банк» звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з клопотанням про скасування арешту на грошові кошти вказаного банку підприємства на рахунку, відкритому у АБ «Укргазбанк».
Заявник вважає, що накладений арешт підлягає скасуванню, оскільки ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 30.03.2016 року було обмежено право власника вказаних коштів – ПАТ «Діві банк» на розпорядження і користування ними. Арешт накладено без дослідження усіх обставин у справі та без участі заявника. Між тим, на даний час підприємству необхідно користування вказаними коштами, які жодним чином не відповідають вимога ст..ст.98, 170 КПК України, а тому просив арешт скасувати, оскільки підстави для його накладення були відсутні на час накладення та відпали станом на даний час.
Представник заявника та слідчий з ОВС ГУ ДФС України, у провадженні якого перебувають матеріали справи, та представник заявника в судове засідання не з»явились, хоча про дату і час були повідомлені належним чином неоднаразово і про причини неявки суд не повідомили.
Фіксація вказаної процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду слідчим суддею зазначеного клопотання про скасування арешту не проводилась, оскільки клопотань про таке від учасників процесу не надійшло та за ініціативою суду така фіксація не здійснювалось, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
Вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, вважаю, що воно не підлягає задоволенню у зв’язку з наступним.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно до ч.ч.1,2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як зазначено у оскаржуваній ухвалі, то з посиланням на ст.170 КПК України судом встановлено обставини того, що грошові кошти на рахунках вказаного підприємства є предметом злочину, здобуті злочинним шляхом та є доходами від вчиненого правопорушення, а тому відповідають визначеним у ст.98 КПК України критеріям.
Сторона заявника в судовому засіданні не спростовано вказані посилання на відповідність арештованих коштів, визначеним у ст.170 КПК України критеріям та не надала доказів «реального» проведення фінансового-господарських операцій між зазначеним та іншими підприємствами за увесь період їх діяльності з огляду на встановлені перевіркою порушення податкового законодавства.
Інші наведені заявником, на його думку, підстави для скасування арешту, суд такими не вважає з врахуванням того, що такі посилання не спростовують необхідність накладеного арешту ухвалами слідчої судді.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на грошові кошти, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження стороною заявника не доведено і слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено, розслідування кримінального провадження триває, тому вважаю, що на даний момент відсутні підстави для скасування арешту, оскільки потреба в застосуванні цього заходу на даний час не відпала та він накладений обґрунтовано у рамках розслідуванного на даний час кримінального провадження, у зв’язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 167, 173, 174, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала суду оскарженню не підлягає.