АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1299/16 Справа № 182/5304/16-к Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційні скарги потерпілих - голови фермерського господарства «Скорук М.А.» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2016 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003778 від 26 вересня 2016 року,

за участю представника заявника ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та зобов`язати слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 повернути ФГ «Скорук М.А.» насіння соняшнику.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, ОСОБА_5 вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. ПП «Таврія» не є законним орендарем земельної ділянки, яка належить ОСОБА_6 . Право оренди на дану земельну ділянку ПП «Таврія» втратило 23 березня 2012 року, а рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області, яким поновлено ПП «Таврія» договір оренди в судовому порядку не породжує у ПП «Таврія» статусу орендаря. Врожай соняшнику, на який суд наклав арешт є результатом господарської (підприємницької) діяльності Фермерського господарства «Скорук М.А.» та належить йому на праві власності. У ПП «Таврія» відсутні документи підтверджуючи право власності на врожай соняшнику. Наявність права оренди за ФГ «Скорук М.А.» на зазначену земельну ділянку підтверджується укладеним договором оренди від 12 квітня 2016 року, який було зареєстровано в Томаківській районній державній адміністрації Дніпропетровської області в червні місяці 2016 року, що підтверджується інформаційною довідкою виданою державним реєстратором. Термін дії (строк) права оренди потерпілого на дану земельну ділянку становить до 2026 року. Право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав нерухоме майно. Суд не врахував, що ФГ «Скорук М.А.» по даному провадженню є потерпілим та наклав арешт на майно, яке прямо належить його законному власнику. Накладення арешту на сільськогосподарську продукцію блокує здійснення активних дій по розрахунку з пайовиком, а також, здійснення господарської діяльності потерпілим. Висновок суду в частині вирішення спору в межах цивільного судочинства є помилковим, оскільки письмові докази в матеріалах справи чітко передбачають та встановлюють наявність у ФГ «Скорук М.А.» право власності на врожай соняшнику 2016 року і необхідності звертатись до суду для вирішення даного питання немає.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та зобов`язати слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 повернути ФГ «Скорук М.А.» насіння соняшнику.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, ОСОБА_6 вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Дана ухвала блокує здійснення господарської діяльності орендарем, а також дій орендарем по сплаті йому орендної плати. ПП «Таврія» не є орендарем його земельної ділянки (паю). Договір оренди на земельну ділянку в даний час є діючим, підстав виражати сумніви чи то недовіру до його договору оренди немає, так як доказів про його незаконність у ПП «Таврія» немає. Врожай соняшнику 2016 року, який вирощений на землі ОСОБА_6 , що був посіяний та вирощений Фермерським господарством «Скорук М.А.», і не може належати особі, яка його не вирощувала, не засівала, а також у якої відсутні правові підстави на її зібрання взагалі - є протиправним. Слідчий суддя не врахував ту обставину та не з`ясував наслідків накладеного арешту для інших осіб, перед якими ФГ «Скорук М.А.» несе відповідні обов`язки.

Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2016 року було частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та накладено арешт на насіння соняшника вагою 10030 кг, а у накладенні арешту на транспортні засоби, а саме, комбайн «НЮ ХОЛАНД», р/н НОМЕР_1 , автомобіль МАЗ 54323, р/н НОМЕР_2 з причепом самоскидом, р/н НОМЕР_1 - відмовлено.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що будь-яких доказів того, що існують ризики знищення, пошкодження, приховування та інше транспортних засобів його власником стороною обвинувачення не надано, тому відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту на них. Разом з тим, оскільки на даний час вбачається спір про право власності на насіння соняшнику, яке є тимчасово вилученим і відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відповідно до п. 12 ст. 100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства, слідчий суддя вважає, що воно підлягає зберіганню у якості речового доказу відповідно до вимог ч.2 ст. 100 КПК України до набрання рішенням законної сили.

Заслухавши суддю-доповідача, представника заявника, який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити, перевіривши надані матеріали і матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
Як вбачається з наданих матеріалів, ухвала слідчого судді від 10 жовтня 2016 року була постановлена без виклику заявників, в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України.
Разом з тим, в матеріалах провадження відсутні відомості про отримання оскаржуваного рішення заявником ОСОБА_6 .
За таких обставин, колегія суддів не вважає строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді пропущеним.
Доводи заявників, викладені в апеляційній скарзі про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Колегією суддів встановлено, що СВ Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003778 від 26 вересня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15 ч.1 ст.185 КК України за заявою ОСОБА_7 , про те, що 25 вересня 2016 року приблизно о 10.00 годині невідома особа, знаходячись на земельній ділянці, розташованій в с. Новософіївка Нікопольського району Дніпропетровської області, намагалася таємно, з корисливих мотивів зібрати врожай соняшника, який належить ФГ «Скорук».

04 жовтня 2016 року, в межах вказаного кримінального провадження, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме, комбайн «НЮ ХОЛАНД», р/н НОМЕР_1 , автомобіль МАЗ 54323, р/н НОМЕР_2 з причепом самоскидом, р/н НОМЕР_1 та насіння сошника вагою 10030 кг, яке знаходиться в причепі самоскиду.

Слідчий суддя частково задовольнив дане клопотання слідчого.

Розглядаючи зазначене клопотання, слідчий суддя діяв у відповідності до вимог ст.173 КПК України. Дослідив матеріали, що мають значення для вирішення питання, врахував правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно є обґрунтована та доцільна.

Як вбачається з наданих матеріалів, на даний час існує спір щодо вирішення права власності на насіння соняшнику, а тому, колегія суддів вважає, що слідчий суддя цілком обґрунтовано, врахувавши наявні у кримінальному провадженні докази, дійшов висновку про необхідність накладення арешту на насіння соняшника, оскільки воно відповідає критеріям ст.98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні та підлягає зберіганню до вирішення спору щодо права власності на нього.

Виходячи з наведеного, доводи апелянтів про те, що у слідчого судді не було правових підстав для накладення арешту на зазначене майно, є безпідставними.

Доводи заявника про те, що він є потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні, колегія суддів не бере до уваги, оскільки арешт майна, яке відповідає критеріям, визначеним п.4 ч.2 ст.167 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про необхідність накладення арешту на насіння соняшнику, з метою забезпечення збереження речового доказу, що не суперечить вказаним вище вимогам кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на насіння соняшнику вагою 10030 кг, слідчим суддею були дотримані положення ст.ст.131, 170-173 КПК України, ухвала слідчого судді є обґрунтованою та вмотивованою, істотних порушень вимог КПК України при її постановлені допущено не було, підстав вважати що на зазначене майно необґрунтовано накладено арешт - немає, тому апеляційні скарги заявників необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги потерпілих - голови фермерського господарства «Скорук М.А.» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2016 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003778 від 26 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду:

____________ ____________ ______________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3