Справа № 369/2179/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1093/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 05.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
05 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді: - ОСОБА_2
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар: - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9
за участю
прокурора: - ОСОБА_10
захисника - ОСОБА_11
обвинуваченого - ОСОБА_12
потерпілого - ОСОБА_13
представника потерпілих - ОСОБА_14
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000300 за апеляційними скаргами представника ОСОБА_14 в інтересах потерпілої - ОСОБА_15 , потерпілого ОСОБА_13 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2016 року, яким,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михалково Сокирянського району Чернівецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який має повну загальну середню освіту, одружений, пенсіонер, інвалід 3-ї групи, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_12 від відбування призначеного основного покарання звільнено із випробуванням, зі встановленням йому іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_12 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції та повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Стягнуто зі ОСОБА_12 на користь ОСОБА_15 230000,00 (двісті тридцять тисяч) грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.
Стягнуто зі ОСОБА_12 , на користь ОСОБА_13 300000,00 (триста тисяч) грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.
Стягнуто зі ОСОБА_12 на користь держави судові витрати у кримінальному провадженні № 0000300 у розмірі 2335 (дві тисячі триста тридцять п`ять) грн. 06 коп.
Вироком також вирішено питання щодо речових доказів,
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком суду, 30 вересня 2014 року о 9 годині водій ОСОБА_12 , керуючи технічно справним сідловим тягачем марки «МАЗ-54328», д/н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_16 , із завантаженим напівпричепом бортовим марки «МТМ-9330», д/н НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_17 , рухаючись по автодорозі Київ-Одеса в напрямку м. Одеси, на з`їзді з автодороги «Київ-Одеса» 18 км+400 метрів в напрямку до с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в наслідок чого скоїв зіткнення із задньою частиною напівпричепа бортового марки «МАЗ 9380», д/н НОМЕР_4 , вантажного сідлового тягача марки «МАЗ », д/н НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_18 , який рухався у попутному напрямку до с. Віта Поштова.
Внаслідок зіткнення сідловий тягач марки «МАЗ-54328», д/н НОМЕР_2 , із завантаженим напівпричепом бортовим марки «МТМ-9330», д/н НОМЕР_3 , змінив напрямок руху ліворуч та здійснив наїзд на ОСОБА_19 , який перебував в зоні проведення дорожніх ремонтних робіт.
В результаті ДТП ОСОБА_19 отримав множинні пошкодження кісток скелету і внутрішніх органів, від яких помер на місті ДТП. Виявлені у ОСОБА_19 тілесні ушкодження, згідно висновку експерта № 488 від 01-21.10.2014, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Грубе порушення водієм ОСОБА_12 вимог п. 1.5, пп. «б» п. 2.3, п. 12.1, п. 13.1, Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП настанням смерті ОСОБА_19 .
В апеляційних скаргах представник потерпілої ОСОБА_15 ОСОБА_14 та потерпілий ОСОБА_13 , які є аналогічними за змістом, просять вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2016 року скасувати та постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України без застосування ст. 75 КК України. На обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що вирок суду є необгрунтованим та призначене судом покарання за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість. Посилаються на те, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого у зв`язку з тим, що під час судового розгляду справи ОСОБА_12 всіляко намагався ухилитися від визнання своєї вини, пояснюючи, що в ДТП від начебто не винуватий, а ця пригода сталася не внаслідок його злочинної недбалості, а внаслідок того, що в його автомобілі не спрацювала гальмівна система.
Фактично обвинувачений, скоївши тяжкий злочин, не поніс жодного покарання, а ні майнового, а ні морального, так як майнову шкоду він не відшкодував внаслідок того, що власником автомобіля, яким він керував, було застраховано цивільно-правову відповідальність, але потерпілій стороні на даний час ще страховою компанією сума відшкодування не виплачена, моральну шкоду він відшкодував лише в комфортній для себе сумі, з єдиною метою, щоб пом`якшити свою шкоду, враховуючи раптову втрату годувальника. Вказують на те, що обвинувачений пропонував відшкодувати моральну шкоду в сумі 25 000 грн., але за умови, якщо потерпілі в суді не будуть наполягати на тому, щоб його позбавили волі. Також вказують, що судом не була врахована думка потерпілих щодо неможливості призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.
Посилаються на те, що у зв`язку з загибеллю чоловіка та батька у них істотно порушились нормальні життєві зв`язки, значно погіршився майновий стан сім`ї.
За таких обставин вважають, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням є безпідставним та не справедливим внаслідок м`якості.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_11 просить вирок Києво Святошинського районного суду від 15.06.2016р. щодо ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляційні скарги потерпілих без задоволення. Вказує, що даний вирок винесено на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні у відповідності до вимог КПК України. При цьому покарання ОСОБА_12 призначено з урахуванням його особи, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання і вказане покарання відповідає вимогам закону.
Заслухавши доповідь судді, думку потерпілого ОСОБА_13 та представника потерпілої ОСОБА_15 захисника ОСОБА_14 , які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який також підтримав апеляційні скарги потерпілих, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційних скарг потерпілих, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Винуватість ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку суду 1-ої інстанції, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, викладених у вироку і належно оцінених судом. Діям обвинуваченого дана правильна юридична оцінка. Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_12 та правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
З вироку суду першої інстанції вбачається, що при призначенні ОСОБА_12 покарання за ч.2 ст. 286 КК України було враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини скоєння кримінального правопорушення, що дане кримінальне правопорушення скоєно з необережності, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні хвору дружину та онкохвору матір, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є пенсіонером та інвалідом 3-ї групи, судом враховано наявність пом`якшуючих покарання ОСОБА_12 обставин, а саме, щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив вид та розмір призначеного ОСОБА_12 основного та додаткового покарання, вказане покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційних скарг потерпілого ОСОБА_13 та представника потерпілої ОСОБА_15 захисника ОСОБА_14 щодо неправильного застосування кримінального закону, тобто застосування закону, який не підлягає застосуванню, а саме статті 75 КК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки, відповідно до вимог ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, при цьому врахувавши, що обвинувачений ОСОБА_12 вчинив злочин, який хоч і є тяжким, але вчинений з необережності, керував транспортним засобом у тверезому стані, вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаюється у вчиненому, добровільно частково відшкодував заподіяні збитки, є пенсіонером та інвалідом третьої групи, має на утриманні хвору дружину та онкохвору матір, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, також враховано характер допущених порушень правил безпеки дорожнього руху.

Доводи потерпілих про те, що обвинувачений фактично не визнавав своєї вини спростовуються показаннями обвинуваченого, який в суді апеляційної інстанції вказував, що він не заперечує своєї вини у вчиненні вказаного злочину, щиро розкаюється у вчиненому.

Крім того, перебування ОСОБА_12 в місцях позбавлення волі позбавить його можливості працювати та відшкодовувати заподіяні потерпілим збитки.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та в умовах звільнення його від відбуття покарання з випробовуванням.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування - не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_14 в інтересах потерпілої - ОСОБА_15 , потерпілого ОСОБА_13 залишити без задоволення.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2016 рокущодо ОСОБА_12 залишити без змін.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3