пр. № 1-кп/759/577/16
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

12 серпня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

провівши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0002078 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Черкаси, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4 , обвинувачений - ОСОБА_3 , захисник - ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и в:

09 червня 2016 року до Святошинського районного суду м. Києва з Апеляційного суду м. Києва надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 345 КК України з ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2016 року, згідно якої вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року щодо ОСОБА_3 скасовано, призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

В підготовче судове засідання захисник ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_7 не з`явилися, про дату, час та місце проведення даного засідання повідомлені належним чином, наявні повідомлення про отримання ними судового виклику. Потерпілий ОСОБА_7 направив суду клопотання щодо проведення підготовчого судового засідання за його відсутності.

Суд, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_3 , який просить проводити підготовче судове засідання за відсутності захисника ОСОБА_6 , інших учасників підготовчого судового засідання, вважає можливим провести підготовче судове засідання за відсутності потерпілого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , оскільки їх неявка в підготовче судове засідання, не перешкоджає його проведенню. При цьому суд враховує, що захист обвинуваченого здійснює адвокат ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_4 , просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, вважаючи, що по справі під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги, передбаченні ст. ст. 32, 291 КПК України, підстави для прийняття судом рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Захисник ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема прокурором ОСОБА_3 не висунуто обвинувачення у вчиненні ним злочину, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, на що в ухвалі від 27 травня 2016 року звернув увагу і Апеляційний суд м. Києва.

Прокурор, щодо задоволення заявленого захисником клопотання, заперечував.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, ухвалу колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києв від 27 травня 2016 року, вважає заявлене захисником клопотання таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2016 року вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року щодо ОСОБА_3 скасовано, призначено новий розгляд в суді першої інстанції. Як зазначив в даній ухвалі Апеляційний суд м. Києва, приймаючи у підготовчому судовому засіданні рішення про призначення обвинувального акта до судового розгляду та в подальшому постановляючи обвинувальний вирок за наслідками судового розгляду, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 не відмовідає вимогам ст. 291 КПК України - взагалі не містить формулювання обвинувачення та, у підготовчому судовому засіданні не реалізував своє право прийняти рішення, передбачене п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України. Зазначене порушення вимог закону відповідно до вимог ст. 412 КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне судове рішення, як це передбачено ст. 370 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Після скасування судом апеляційної інстанції вироку, суд першої інстанції здійснює судове провадження згідно з вимогами розділу 1V цього Кодексу, в іншому складі суду.

Відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу, зокрема, обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Виходячи з вищезазначеного вбачається, що обвинувальний акт повинен складатися з описової та резолютивної частин. В описовій частині зазначаються дані, які стали приводом та підставами початку досудового розслідування, обставини кримінальної події та під ознаки якого кримінального закону підпадають дії особи. В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі висувається обвинувачення, яке відповідно до ст. ст. 369, 374 КПК України має бути вирішено у вироку суду.

Більше того, формулювання обвинувачення має бути конкретним, тобто в ньому повинно бути детально описано місце вчинення злочину, час, спосіб вчинення, зокрема конкретні дії (бездіяльність), які були скоєні обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони злочину (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, так як зазначені обставини, відповідно до положень ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Зазначені вимоги національного закону узгоджуються з висновками Європейського суду з прав людини, викладеними у своїх рішеннях.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» зазначив, що у п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод йдеться про необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (справа «Пелісьє та Сассі проти Франції», «Матточіа проти Італії», «І.Н. та інші проти Австрії»). При цьому справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому, тобто з початку здійснення досудового розслідування (справа «Даллос проти Угорщини»). Крім того, право бути детально поінформованим про характер і причини обвинувачення, потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллос проти Угорщини»).

Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення.

Дослідивши наданий прокурором обвинувальний акт, суд виявив порушення вищезазначених вимог закону та невідповідність вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України.

Як вбачається з обвинувального акта, в ньому після викладу фактичних обставин справи міститься лише висновок про те, що ОСОБА_3 вчинив погрозу вбивства щодо працівника правоохоронного органу, щодо його близьких родичів у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, а також зазначена кваліфікація цих дій згідно норм КК України, однак, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, формулювання обвинувачення, яке б містило обставини, передбачені ст. 91 КПК України (місце, час, спосіб, обставини вчинення злочину тощо), в обвинувальному акті не вказано.

Виклад фактичних обставин не може одночасно вважатись й підміняти собою формулювання обвинувачення, як помилково дійшов висновку слідчий, яким складено обвинувальний акт, та прокурор, який його погоджував і підписував.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що прокурором ОСОБА_3 не було висунуто, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону обвинувачення у вчиненні ним злочину, що позбавляє суд у подальшому можливості прийняти будь-яке процесуальне рішення по суті справи, яке можна було б безспірно визнати законним і справедливим, визначити межі судового розгляду стосовно обвинуваченого з огляду на п. 13 ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 337 КПК України, відповідно до яких судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Положеннями п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України передбачено, що до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком та відповідно до вимог ст. 109 КПК України має відповідати вимогам щодо змісту та форми, визначеним в законі, зокрема повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Натомість, доданий до обвинувального акта реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вказаним вимогам закону. Реєстр матеріалів досудового розслідування не містить дані про дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, прізвище, ім`я по батькові (найменування) потерпілого або заявника, як це передбачено ч. 5 ст. 214 КПК України; дані про внесення до Єдиного реєстру відомостей про закінчення досудового розслідування (ч. 3 ст. 283 КПК України).

Реєстр матеріалів досудового розслідування містить дані про надання доступу до матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику та про ознайомлення підозрюваного та його захисника з матеріалами досудового розслідування (розділ 1 п. 59, 61-62), проте дані про залучення захисника, реєстр не містить.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даній справі суд, визнає невідповідність обвинувального акта та його додатків вимогам закону щодо їх змісту та, вважає обвинувальний акт таким, що підлягає поверненню прокурору, для усунення виявлених недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369-372, 376, ч. 3 ст. 415, ч. 1 ст. 416 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002078, з додатками, стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України - повернути прокурору прокуратури міста Києва, внаслідок невідповідності обвинувального акта та його додатків вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: