Провадження №: 1-кп/127/249/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.09.2014 р. за № 0000234 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївки Донецької області, громадянина України, працюючого головою громадського об`єднання «Софія», не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 3692; ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 шляхом обману та зловживання довірою, 05.08.2014 р. звернувся із заявою до Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області щодо вчинення шахрайських дій керівниками благодійних фондів «Фонд добрих людей» та «Люди в дії». Цього ж дня, тобто 05.09.2014 р. відомості, зазначені в заяві ОСОБА_5 , внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006432 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

09.09.2014 р. біля 16.30 год. ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою виникнення у ОСОБА_6 впевненості у необхідності передачі ОСОБА_5 грошових коштів повідомив про необхідність досягнення домовленості з працівниками правоохоронних органів з метою прийняття останніми рішення про закриття кримінального провадження, повідомивши при цьому про необхідність передачі останнім грошової винагороди. В подальшому ОСОБА_5 , перебуваючи біля офісу представника благодійного фонду «Фонд добрих людей» ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , зловживаючи довірою останнього, шляхом обману, висунув ОСОБА_6 вимогу щодо надання йому вигоди в розмірі 10 тис. грн. за вирішення питання щодо закриття кримінального провадження, досудове розслідування у якому здійснювалось на підставі заяви ОСОБА_5 .

Після цього ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, 10.09.2014 р. біля 20.00 год., перебуваючи неподалік кафе «Будьмо» по просп. Коцюбинського, 9 в м. Вінниці, одержав від ОСОБА_6 частину обумовлених грошових коштів у розмірі 5 тис. грн. за відмову від подальшого кримінального переслідування керівників благодійних фондів «Фонд добрих людей» та «Люди в дії». Іншу частину грошових коштів ОСОБА_5 погодився одержати в подальшому.

Крім того, 16.09.2014 р. біля 12.05 год. ОСОБА_5 , перебуваючи біля офісу представника благодійного фонду «Фонд добрих людей» ОСОБА_6 по вул. Фрунзе, 4 в м. Вінниці, під час зустрічі з останнім повідомив йому, що для прийняття рішення про закриття кримінального провадження № 0006432 необхідно надати службовим особам УМВС України у Вінницькій області неправомірну вигоду в розмірі 3 тис. грн. Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_5 досягли домовленості, що вищезазначені кошти в розмірі 3 тис. грн. ОСОБА_6 передасть ОСОБА_5 для вирішення питання про закриття кримінального провадження.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 переконав ОСОБА_6 у тому, що лише за таких умов той зможе вирішити питання про закриття вищевказаного кримінального провадження, викликавши у нього рішучість та бажання до надання ОСОБА_5 вказаних грошових коштів.

В подальшому 16.09.2014 р. біля 14.00 год. ОСОБА_5 , діючи умисно, перебуваючи на розі вул. Кірова Фрунзе в м. Вінниці, одержав від ОСОБА_6 попередньо обумовлені кошти в розмірі 3 тис. грн., після чого його було викрито працівниками УМВС України у Вінницькій області.

Органами досудового розслідування вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 3 ст. 3692 КК України одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, а також за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України підбурювання до закінченого замаху на надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав, відповідно до ст. 63 Конституції України від дачі показань відмовився. В подальшому обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, що вперше він з ОСОБА_7 зустрівся у 2013 році, коли він зайшов до останнього в офіс.

Про діяльність ОСОБА_8 людей він дізнався на вулиці: йому стало відомо, що працівники фонду на вулиці збирали кошти. У зв`язку зі зверненням до нього людей він написав заяву про перевірку діяльності фонду. З приводу його заяви він багато разів зустрічався з керівництвом правоохоронних органів, у тому числі й з ОСОБА_9 . Метою зустрічі з працівниками правоохоронних органів не було надання ОСОБА_10 будь-якої допомоги.

04.09.2014 р. до нього зателефонував ОСОБА_11 і вони зустрілись по вул. Театральній в м. Вінниці. Він не пам`ятає, чи давав йому ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 5 тис. грн. В ході розмови ОСОБА_11 сказав, що може надати йому кошти. Йому багато підприємців надають кошти в якості благодійної допомоги.

Вважає, що ОСОБА_11 його спровокував і його підставили. Він не мав наміру впливати на ОСОБА_12 і такої можливості він не мав.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим він познайомився наприкінці 2013 року. Дати він не пам`ятає, ОСОБА_13 прийшов до нього в офіс і сказав, що йому потрібні кошти на придбання техніки. Він не може пояснити, чому ОСОБА_13 звернувся до нього з таким проханнях. Очолюваний ним фонд здійснює збір коштів на лікування хворих людей. В 2014 році до нього прийшли працівники міліції та повідомили, що проти них порушено кримінальну справу за заявою ОСОБА_14 . Він зателефонував до ОСОБА_15 і вони зустрілись. В ході зустрічі ОСОБА_13 повідомив, що може вирішити усі питання для закриття даної справи, а він мав за це придбати для ОСОБА_15 комп`ютер. Він повідомив на це ОСОБА_16 , що може просто дати кошти. Після цього він звернувся до міліції. В подальшому він передав ОСОБА_16 5 тис. грн. і ОСОБА_13 просив надати ще 3 тис. грн. для закриття кримінальної справи. Суму коштів йому називав ОСОБА_13 , який запевнив його, що має вплив на працівників правоохоронних органів.

Кошти, які він передавав ОСОБА_16 , фіксувались слідчим.

Першу частину коштів він передав ОСОБА_16 04.09.2014 р. і цього ж дня він написав заяву про злочин.

Йому не відомо, як ОСОБА_13 мав вирішити питання про закриття кримінальної справи. також ОСОБА_13 повідомив йому, що для того, щоб питання зі справою більше не піднімалось, потрібно платити по 1 тис. грн. щомісяця. Гроші мали йти з фонду, тому він з цього приводу звернувся до свого керівництва, яке порадило звернутись з цього приводу до міліції.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_7 він познайомився під час виконання службових обов`язків, оскільки ОСОБА_13 звернувся до УСДСБЕЗ із заявою щодо очолюваної ОСОБА_7 організації. На підставі заяви ОСОБА_15 до ЄРДР було внесено відомості й слідча доручила йому провести допит службових осіб фонду та отримати відповідні документи на підтвердження господарської діяльності. Вказане доручення ним було виконано в повному обсязі.

Стосовно справи ОСОБА_15 йому надійшло доручення з обласного відділу щодо допиту свідків. Також в межах даної справи здійснювалась помітка коштів 3 тис. грн. на ОСОБА_18 . При цьому були присутні заявник, поняті, слідчий. Крім того, він був присутній під час проведення огляду місця події, в ході якого у ОСОБА_15 було вилучено раніше помічені кошти.

Він знайомий з ОСОБА_19 з 2010-2011 р як з головою ГО «Софія». Впливу на слідчого ОСОБА_20 , яка давала йому відповідні доручення в кримінальному провадженні, він не має. Крім того, ОСОБА_13 до нього з таким проханням не звертався. Йому відомо, що ОСОБА_13 звертався з проханням про вплив на слідчого до ОСОБА_12 , однак той в силу своїх службових повноважень також не має впливу на слідчу.

В УДСБЕЗ він працює з 2011 року, зібрані ним матеріали були враховані слідчою ОСОБА_21 під час прийняття відповідного рішення. ОСОБА_22 його керівник і міг вплинути на виконання ним доручень, проте з проханням не виконувати доручення слідчого ОСОБА_22 до нього не звертався.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснила, що 05.09.2014 р. надійшла заява ОСОБА_15 , на підставі якої вона до ЄРДР внесла відповідні відомості. В даному провадженні проводились відповідні слідчі дії, допит свідків за її дорученням проводили працівники УСДСБЕЗ. Вона знала ОСОБА_15 як заявника і бачила його під час допиту. Рішення про закриття кримінального провадження було прийняте 16.10.2014 р. і ОСОБА_16 направлено копію відповідної постанови. Їй може давати вказівки її керівництво, однак вплинути на прийняття рішення не може. З проханням про закриття кримінального провадження до неї ніхто не звертався. До неї зверталась слідча ОСОБА_24 з проханням надати провадження для ознайомлення. Вона вже не пам`ятає, з якого приводу до неї звертався ОСОБА_25 .

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснив, що він з ОСОБА_27 був присутній в якості понятого під час затримання ОСОБА_15 , в якого було вилучено кошти. В його присутності було проведено змиви та опечатування вилучених у ОСОБА_15 речей. Усі речі запаковувались окремо. Після цього було складено протокол, який він перечитав і підписав.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні пояснив, що у вересні 2014 року він виконував обов`язки начальника УДСБЕЗ. З ОСОБА_19 він познайомився в 2013 році ОСОБА_29 звертався до нього з відповідними заявами. Дати він не пам`ятає, до нього зателефонував ОСОБА_13 і вони зустрілись по вул. Театральній, 10 в м. Вінниці. ОСОБА_13 пояснив, що написав заяву про злочин, яку хоче забрати. Він взяв у ОСОБА_15 копію заяви і повідомив, що може поговорити з ОСОБА_30 з цього приводу. В подальшому він пішов до ОСОБА_31 , розповів тому про дану заяву. ОСОБА_13 під час вказаної розмови присутнім не був.

ОСОБА_13 звернувся до нього, оскільки раніше неодноразово звертався до нього раніше. Жодних питань щодо неправомірної вигоди не піднімалось. Він не вважав прохання ОСОБА_15 незаконним, оскільки ОСОБА_13 просив його поговорити зі слідчим. Він не знав, хто слідчий, тому звернувся до заступника начальника слідчого управління й розповів тому ситуацію. ОСОБА_32 також знав ОСОБА_15 як голову ГО «Софія».

Конкретно з проханням про закриття кримінальної справи він до ОСОБА_31 не звертався. Він також не має впливу на слідчих. Щодо письмових доручень йому нічого не відомо. Пізніше він дізнався, що ОСОБА_15 було затримано, оскільки той вимагав гроші.

Свідок ОСОБА_33 в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з ОСОБА_34 , який працює заступником начальника УДСБЕЗ, й підтримує з ним ділові відносини. До нього звернувся ОСОБА_22 і повідомив, що до нього звернувся ОСОБА_13 голова ГО «Софія» стосовно закриття кримінального провадження. ОСОБА_22 пояснив, що ОСОБА_13 не має претензій. Йому про обставини справи нічого відомо не було, тому він сказав ОСОБА_35 , що з`ясує обставини справи. В подальшому йому доповіли, що за заявою ОСОБА_15 здійснюється досудове розслідування, однак обставини, викладені в заяві, не знайшли свого підтвердження, тому провадженні підлягатиме закриттю. Він про це повідомив ОСОБА_36 . Він згідно з якого функціональними обов`язками має право давати слідчим вказівки, витребувати матеріали. Про наявність кримінального провадження відносно ОСОБА_15 він дізнався вже після звернення ОСОБА_12

ОСОБА_22 впливу на слідчого не мав, він міг лише звернутись до керівника слідчого відділу для отримання інформації.

Свідок ОСОБА_37 в судовому засіданні пояснив, що він зі своїм знайомим проїжджав по вул. Кірова в м. Вінниці, їх зупинили, представились працівниками міліції й запросили бути присутніми в якості понятих. ОСОБА_13 йшов по вулиці, до нього підійшли працівники міліції, показали йому якусь постанову і попросили пред`явити речі, на що ОСОБА_13 відмовився. Після цього було оглянуто особисті речі ОСОБА_14 . Виявлені у ОСОБА_15 гроші розклали на багажнику автомобіля, фотографували їх. Також ОСОБА_15 просили показати руки, однак він відмовився, але працівники міліції зробили з них мазки серветками. Купюри, виявлені в ОСОБА_15 світились в ультрафіолеті, руки ОСОБА_15 також. Після цього вони поїхали у відділок, де склали протокол. Він не пам`ятає, чи був присутній адвокат, однак ОСОБА_13 наполягав на присутності адвоката. Усе знімалось на відеокамеру.

Судом також було досліджено й інші докази, зібрані у справі, а саме:

-протокол огляду місця події від 16.09.2014 р., відповідно до якого біля будинку № 1 по вул. П. Запорожця в м. Вінниці було оглянуто сумку ОСОБА_5 , в ході чого останній добровільно надав слідчому наступні речі: мобільний телефон марки «Нокіа» з сім-картою «Київстар» та «МТС»; посвідчення голови ГО «Софія» на ім`я ОСОБА_5 , візитки, папірці із записами, чеки та гроші, конверти, паспорт та ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_5 , спетлер, ручка, навушники в кількості 2 пар, флеш-карти в кількості 2 шт., перехідник до карти пам`яті, страховий поліс, виданий на ім`я ОСОБА_5 , талон та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , пластикова картка «ОщадБанк», диски в кількості 2 шт., посвідчення підполковника ОСОБА_5 , оперативне посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , посвідчення на ім`я Домбровського служби «Гепард»; крім того, було здійснено змиви з рук ОСОБА_5 , а також вилучено у ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 3 тис. грн. купюрами номіналом по 500 грн., а саме: БР № 0680943, ВХ № 277115, БТ № 6126526, ВЕ № 7735178, ЛБ № 2140999, АА № 5434573;

-протокол про результати спостереження за особою (річчю або місцем) від 17.09.2014 р., згідно з яким в ході здійснення спостереження ОСОБА_5 зафіксовано його зустріч 10.09.2014 р. з ОСОБА_6 , 11.09.2014 р. заступником начальника УДСБЕЗ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_38 та ОСОБА_6 , 13.09.2014 р. заступником начальника УДСБЕЗ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_28 , 15.09.2014 р. ОСОБА_6 ;

-протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 17.09.2014 р., відповідно до якого 10.09.2014 р. о 19.30 год. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 вийшов з приміщення кафе «Будьмо», розташованого по просп. Коцюбинського, 9 в м. Вінниці, після чого направились в сторону центрального ринку, зайшли до двору будинку АДРЕСА_3 та зупинились для передачі коштів; ОСОБА_6 дістав з барсетки кошти в сумі 5 тис. грн., перерахував їх та поклав до сумки ОСОБА_5 ; після цього ОСОБА_6 направився в напрямку залізничного вокзалу, а ОСОБА_5 вул. Ленінградської; 16.09.2014 р. о 13.57 год. ОСОБА_6 на розі вул. Кирова Фрунзе в м. Вінниці зустрівся з ОСОБА_5 , який попередньо о 12.05 год. 16.09.2014 р. вимагав у ОСОБА_6 біля будинку № 4-д по вул. Фрунзе в м. Вінниці грошові кошти в сумі 3 тис. грн.; в ході зустрічі ОСОБА_5 повторно запевнив ОСОБА_6 , що його питання з приводу закриття справи вирішено; о 14.05 год. ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 3 тис. грн. (6 купюр номіналом по 500 грн.), після чого ОСОБА_5 закрив свою сумку та направився в напрямку залізничного вокзалу й був затриманий працівниками міліції;

-протокол про результати аудіо-, відеоконтролю за особою від 17.09.2014 р., згідно з яким зафіксовано розмови ОСОБА_5 з ОСОБА_6 ;

-протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 17.09.2014 р., відповідно до якого зафіксовано телефонні розмови ОСОБА_5 з особою на ім`я ОСОБА_39 , ОСОБА_28 , особою на ім`я ОСОБА_40 , ОСОБА_6 , особою на ім`я ОСОБА_41 , особою на ім`я ОСОБА_42 ;

-протокол огляду речей від 10.09.2014 р., згідно з яким оглянуто грошові кошти в сумі 5 тис. грн. купюрами номіналом по 500 грн., які були надані ОСОБА_6 , а саме: ВЗ № 4636773, БР № 3857718, ВЗ № 9545798, БН № 7584847, ВИ № 1444497, ВЖ № 3880141, ВВ № 0779658, ЛА № 0341360, БТ № 7694968, АА № 5086424, після чого вказані кошти були повернуті ОСОБА_6 для подальшого проведення негласних слідчих дій;

-протокол огляду речей від 16.09.2014 р., відповідно до якого оглянуто грошові кошти в сумі 3 тис. грн. купюрами номіналом по 500 грн., які були надані ОСОБА_6 , а саме: БР № 0680943, ВХ № 277115, БТ № 6126526, ВЕ № 7735178, ЛБ № 2140999, АА № 5434573, після чого на них за допомогою люмінесцентних олівців нанесено напис «Х» і вказані купюри були передані ОСОБА_6 для подальшого проведення негласних слідчих дій;

-висновок експерта № 13670/13671/14410/14411/14-34 від 27.10.2014 р., згідно з яким на наданих грошових банкнотах номіналом по 500 грн. (АА № 5434573, БР № 0680943, ВЕ № 7735178, ДБ № 2140999, ВХ № 2771151, БТ № 6126526) у загальній сумі 3 тис. грн. наявні нашарування люмінесцентних речовин; на наданих серветках зі змивами з обох рук ОСОБА_5 наявні нашарування люмінесцентної речовини; на наданому зразку серветки нашарувань люмінесцентних речовин не виявлено; люмінесцентна речовина (люмінофор з люмінесценцією зелено-жовтого кольору), що виявлена на наданих грошових банкнотах, має спільну родову належність з люмінесцентними речовинами, що виявлені на наданих серветках зі змивами з рук ОСОБА_5 .

Аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 16.09.2014 р. в ході здійснення огляду місця події біля будинку № 1 по вул. П. Запорожця в м. Вінниці було оглянуто сумку ОСОБА_5 , під час огляду якої останній добровільно надав слідчому наступні речі: мобільний телефон марки «Нокіа» з сім-картою «Київстар» та «МТС»; посвідчення голови ГО «Софія» на ім`я ОСОБА_5 , візитки, папірці із записами, чеки та гроші, конверти, паспорт та ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_5 , спетлер, ручка, навушники в кількості 2 пар, флеш-карти в кількості 2 шт., перехідник до карти пам`яті, страховий поліс, виданий на ім`я ОСОБА_5 , талон та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , пластикова картка «ОщадБанк», диски в кількості 2 шт., посвідчення підполковника ОСОБА_5 , оперативне посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , посвідчення на ім`я Домбровського служби «Гепард»; крім того, було здійснено змиви з рук ОСОБА_5 , а також вилучено у ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 3 тис. грн. купюрами номіналом по 500 грн., а саме: БР № 0680943, ВХ № 277115, БТ № 6126526, ВЕ № 7735178, ЛБ № 2140999, АА № 5434573. В подальшому цього ж дня ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 3692 КК України.

Прокурором в якості доказу винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів надано протоколи огляду речей від 10.09.2014 р. та від 16.09.2014 р., згідно з якими було оглянуто грошові кошти в сумі 5 тис. та 3 тис. грн. відповідно, записано їх серії та номери і в подальшому вказані грошові кошти були передані ОСОБА_6 . Як слідує з протоколу огляду місця події від 16.09.2014 р., грошові кошти в сумі 3 тис. грн., оглянуті 16.09.2014 р. та в подальшому передані ОСОБА_6 були вилучені у ОСОБА_5 під час вказаної процесуальної дії. Зі змісту висновку експерта від 27.10.2014 р. випливає, що на наданих грошових банкнотах номіналом по 500 грн. (АА № 5434573, БР № 0680943, ВЕ № 7735178, ДБ № 2140999, ВХ № 2771151, БТ № 6126526) у загальній сумі 3 тис. грн. наявні нашарування люмінесцентних речовин; на наданих серветках зі змивами з обох рук ОСОБА_5 наявні нашарування люмінесцентної речовини; на наданому зразку серветки нашарувань люмінесцентних речовин не виявлено; люмінесцентна речовина (люмінофор з люмінесценцією зелено-жовтого кольору), що виявлена на наданих грошових банкнотах, має спільну родову належність з люмінесцентними речовинами, що виявлені на наданих серветках зі змивами з рук ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні факту можливого отримання грошових коштів від ОСОБА_6 не заперечував, зазначаючи, що міг отримати їх в якості благодійної допомоги. Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні наявності розмови між ним та обвинуваченим щодо надання коштів для придбання техніки не заперечував, повідомивши, що в ході зустрічі з ОСОБА_5 він сказав останньому, що кошти може надати просто так. Суд також враховує, що ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснював, що після звернення до міліції з відповідною заявою він передав ОСОБА_5 5 тис. грн. і при зустрічі ОСОБА_5 повідомив про необхідність додаткової передачі грошових коштів в сумі 3 тис. грн. Крім цього, суд враховує, що ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомляв, що зі слів ОСОБА_5 йому відомо, що ОСОБА_5 обіцяв вирішити питання щодо закриття кримінального провадження, розпочатого за його ( ОСОБА_5 ) заявою.

Суд враховує, що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_28 пояснили, що ОСОБА_5 звертався до ОСОБА_28 з проханням сприяти закриттю кримінального провадження, розпочатого за його заявою. При цьому зазначені свідки повідомили, що у них відповідних повноважень впливу на слідчого, яким здійснювалось досудове розслідування даного кримінального провадження, не було. Свідок ОСОБА_28 також пояснив суду, що звернувся до заступника начальника УМВС України начальника слідчого управління ОСОБА_33 , якому повідомив про прохання ОСОБА_5 , зазначивши, що жодного конкретного прохання ОСОБА_43 він не висловлював.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснила, що вона здійснювала досудове розслідування у кримінальному провадженні за заявою ОСОБА_5 , в якому вона надала доручення працівникам УСДСБЕЗ на вчинення певних процесуальних дій. Рішення про закриття кримінального провадження приймала вона, на неї ніхто вплинути не міг, ні працівники УСДСБЕЗ, ні її керівництво до неї з проханням чи вказівкою про закриття кримінального провадження не звертались. У разі неякісного виконання оперативними працівниками наданого їм доручення вона може самостійно провести необхідні процесуальні дії.

Таким чином, аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні не було доведено факту наявності у ОСОБА_5 будь-яких повноважень на здійснення впливу на працівників УСДСБЕЗ або слідчого, який здійснював досудове розслідування кримінального провадження за його заявою. Крім того, суд вважає, що в судовому засіданні не було доведено тієї обставини, що неякісне виконання працівниками УСДСБЕЗ доручення слідчого могло сприяти закриттю слідчим кримінального провадження. Дане твердження сторони обвинувачення, на переконання суду, ґрунтується виключно на припущеннях і не підтверджено жодним доказом.

З наданих суду розсекречених матеріалів негласних слідчих дій випливає, що у ОСОБА_5 була розмова з ОСОБА_6 , в ході якої йшла мова, у тому числі й про передачу ОСОБА_5 грошових коштів. Разом з тим, посилання сторони обвинувачення на дані матеріали в якості підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів суд до уваги не приймає. Зокрема, з наданих суду матеріалів не вбачається, кому саме ОСОБА_5 мав намір передати грошові кошти. Крім того, з показань свідка ОСОБА_23 випливає, що рішення про закриття кримінального провадження було прийняте 16.09.2014 р. і про прийняття вказаного рішення був повідомлений ОСОБА_5 . Відомостей, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 на час розмови з ОСОБА_6 , яка мала місце 19.09.2014 р., не було відомо про закриття кримінального провадження суду надано не було. Крім того, суд враховує, що стороною обвинувачення в судовому засіданні не було доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_5 згідно зі своїми службовими повноваженнями як голова громадської організаціє вправі надавати працівникам правоохоронних органів, у тому числі УСДСБЕЗ або слідчому вказівки, які є обов`язковими для виконання ними. Також суд враховує, що з пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення не вбачається, у якій саме формі мав здійснюватись вплив на працівників правоохоронних органів. Суд приймає до уваги, що в судовому засіданні не було доведено тієї обставини, що ОСОБА_5 мав будь-які інші близькі стосунки зі службовими особами, уповноваженими на здійснення досудового розслідування кримінального провадження, розпочатого за його заявою. Стороною обвинувачення суду не надано будь-яких відомостей, які б свідчили, за якими фактами було розпочато кримінальне провадження згідно із заявою ОСОБА_5 . Посилання сторони обвинувачення на відповідну заяву ОСОБА_6 з цього приводу суд оцінює критично, оскільки у вказаній заяві, копія якої була надана суду стороною захисту, міститься абстрактне повідомлення про готування злочину: один з керівників громадської організації вимагає грошові кошти в інших керівників громадських організацій.

Таким чином, суд приходить до переконання, що правові підстави для притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 3692 КК України відсутні. Разом з тим, суд враховує, що в ході судового розгляду було підтверджено факт отримання ОСОБА_5 грошових коштів від ОСОБА_6 . Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні посилався на те, що вказані кошти ним було отримано в якості благодійної допомоги. При цьому потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_5 пояснював йому, що вказані кошти потрібно передати саме з метою припинення кримінального переслідування ОСОБА_6 , розпочатого за заявою ОСОБА_5 . Дані показання потерпілого узгоджуються і з матеріалами проведення негласних слідчих дій. Крім того, ні стороною обвинувачення, ні стороною захисту суду не було надано відповідних доказів, які б свідчили про отримання ОСОБА_5 грошових коштів від ОСОБА_6 саме в якості благодійної допомоги для ГО «Софія».

При вирішення питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 суд приймає до уваги роз`яснення, надані в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», відповідно до якого отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, не виконуючи зобов`язання. Зокрема, якщо винна особа отримує від іншої особи гроші чи цінності нібито для передачі службовій особі як хабар, маючи намір не передавати їх, а привласнити, вчинене належить кваліфікувати як шахрайство.
Якщо при цьому винна особа схилила певну особу до замаху на давання хабара, її дії слід кваліфікувати також за відповідною частиною статті 15 та відповідною частиною статті 369 КК України з посиланням на частину четверту статті 27 КК України.
Зі змісту роз`яснень, наданих у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26.04.2002 р. «Про судову практику у справах про хабарництво», випливає, що звільнення особи, яка дала хабар, від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ч. 3 ст. 369 КК України, не означає, що в її діях немає складу злочину. У зв`язку з цим вона не може визнаватися потерпілим і претендувати на повернення предмета хабара.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 грошові кошти, відомостей, які б свідчили про їх отримання в якості благодійної допомоги для ГО «Софія» в судовому засіданні отримані не були. Посилання сторони обвинувачення на матеріали негласних слідчих дій, в яких йдеться мова про необхідність передачі вказаних коштів відповідним службовим особам правоохоронних органів суд до уваги не приймає. Зокрема, у зазначених матеріалах відсутнє посилання на конкретну особу, якій ОСОБА_5 мав намір передати грошові кошти. Наявні в матеріалах негласних слідчих дій зафіксовані розмови з ОСОБА_28 , на переконання суду, не можуть свідчити про намір ОСОБА_5 здійснити передачу тому грошових коштів з метою припинення кримінального провадження відносно ОСОБА_6 . Суд дійшов до такого висновку, оскільки у зазначених розмовах форма звернення ОСОБА_5 до ОСОБА_28 носить консультативний характер. Об`єктивних даних, які б поза розумним сумнівом дану обставину спростували, суду надано не було. Крім того, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що погодився надати ОСОБА_5 грошові кошти, щоб той залишив його у спокої. При цьому ОСОБА_5 , як встановлено в судовому засіданні, не заперечував можливості звернення до правоохоронних органів із заявою про відмову від кримінального переслідування ОСОБА_6 .
Суд також враховує, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 в частині спонукання ОСОБА_6 кваліфіковано з посиланням на ч. 4 ст. 27 КК України, однак відповідних відомостей, які б свідчили про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 369 КК України, суду надано не було. Отже, відповідно до ч. 5 ст. 364 КПК України посилання прокурора в судових дебатах на наявність відповідних рішень відносно ОСОБА_6 суд до уваги не приймає у зв`язку з ненаданням відповідних доказів і відповідно не здійсненням їх дослідження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що посилання на вчинення ОСОБА_5 злочину у співучасті з ОСОБА_6 не ґрунтується на відповідних доказах.
Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна правова конструкція закріплена й у ч. 4 ст. 17 КПК України. Зі змісту ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 р., остаточне рішення від 17.06.2011 р. (пункт 45), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.
При зверненні до суду з останнім словом ОСОБА_5 посилався на те, що за його скаргою внесено відомості до ЄРДР стосовно працівників міліції та прокуратури за фактом протиправних дій стосовно його незаконного переслідування у зв`язку з чим вважав за неможливе закінчення даного судового провадження. Разом з тим, суд враховує, що чинне кримінально-процесуальне законодавство не передбачає можливості зупинення судового розгляду провадження до закінчення розгляду іншої справи. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Таким чином, аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено, що ОСОБА_5 є суб`єктом злочину, передбаченого ст. 3692 КК України, не доведено, що ОСОБА_5 з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 спонукав його до дачі неправомірної вигоди службовим особам правоохоронних органів, а також не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину у співучасті з ОСОБА_6 .
Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_5 свідчать про його намір заволодіти грошовими коштами ОСОБА_6 саме шляхом обману, тобто повідомлення завідомо недостовірної інформації про можливість впливу на службових осіб правоохоронних органів з метою припинення останніми кримінального переслідування ОСОБА_6 .
Суд також враховує, що в судовому засіданні було доведено факт отримання ОСОБА_5 від ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 8 тис. грн. (5 тис. грн. та 3 тис. грн.), згідно з положеннями ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2014 р. становила 1218 грн.
Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисний нетяжкий злочин, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_5 у вчиненому не розкаявся, про що свідчить його поведінка в судовому засіданні. Крім того, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 обвинувачений повідомляв про необхідність передачі грошових коштів в якості неправомірної вигоди службовим особам правоохоронних органів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_5 кримінального покарання суд враховує, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в статті 26 встановлює єдиний вік 60 років, як для чоловіків, так і для жінок, після досягнення якого і наявності страхового стажу не менше 15 років можна претендувати на отримання пенсії за віком.
Як на час вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину, так і на час розгляду справи судом останній досягнув пенсійного віку, встановленого вказаним законом, а тому враховуючи положення ч. 3 ст. 56 КК України покарання у виді громадських робіт до ОСОБА_5 застосоване бути не може. З цих де підстав відповідно до ч. 2 ст. 57 та ч. 3 ст. 61 КК України до ОСОБА_5 не можуть бути застосовані і такі види кримінальних покарань, як виправні роботи та обмеження волі.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів, буде покарання у виді штрафу.

Потерпілий ОСОБА_6 до початку розгляду справи по суті заявив цивільний позов, відповідно до якого просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 5 тис. грн. Зважаючи на ту обставину, що в судовому засіданні було доведено факт заволодіння ОСОБА_5 грошовими коштами на зазначену суму шляхом обману, суд вважає, що заявлені потерпілим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 124 КПК України витрати за проведення криміналістичних досліджень слід покласти на обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь:

- держави 4736 (чотири тисячі сімсот тридцять шість) грн. вартості проведення криміналістичного дослідження;

- ОСОБА_6 5000 (п`ять тисяч) грн. матеріальної шкоди.

Речові докази: грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн., що знаходяться у відділенні № 220/01 АБ «Укргазбанк» звернути в дохід держави.

Речові докази: змиви з рук ОСОБА_5 , зразки люмінофорну, спиртові серветки, що знаходяться в камері зберігання речових доказів ВМВ УМВС України у Вінницькій області знищити.

Речові докази: мобільний телефон марки «Нокіа» з сім-картою «Київстар» та «МТС»; степлер, ручка, навушники в кількості 2 пар, флеш-карти в кількості 2 шт., перехідник до карти пам`яті, диски в кількості 2 шт., - повернути ОСОБА_5 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: