Апеляційний суд міста Києва
Справа № 11-кп/796/499/16
Категорія: ч.1 ст. 115 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
У х в а л а
Іменем України
11.04.2016 колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

представника потерпілих: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_9

потерпілого: ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження №0002806 за апеляційними скаргами представника потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та цивільного позивача ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 04.12.2015, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Києва, громадянин України, інвалід другої групи, не одружений, зареєстрований та проживаючий до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

- визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 115 КК України, і йому призначено покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі.
Позов потерпілого ОСОБА_10 в частині відшкодування майнової шкоди задоволено у повному обсязі, стягнуто на його користь із ОСОБА_9 тридцять шість тисяч шістсот шістдесят сім гривень 47 копійок за заподіяну майнову шкоду, а в частині відшкодування моральних збитків позов задоволено частково на суму сто п`ятдесят тисяч гривень, а всього на суму сто вісімдесят шість тисяч шістсот шістдесят сім гривень 47 копійок.
Позов потерпілої ОСОБА_11 в частині відшкодування моральної шкоди в її інтересах та інтересах малолітньої дитини задоволено частково, стягнуто на її користь із ОСОБА_9 двісті тисяч гривень на відшкодування моральних збитків.
Позов цивільного позивача ОСОБА_12 в частині відшкодування моральної шкоди задоволено частково, стягнуто на її користь із ОСОБА_9 сто п`ятдесят тисяч гривень на відшкодування моральних збитків.

Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_9 28 квітня 2015 року, близько 18 години, перебуваючи на подвір`ї будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , біля під`їзду №4, зустрів свого наглядно знайомого ОСОБА_13 , який перебував разом із раніше незнайомим йому ОСОБА_14 .
У розмові останні, знаючи про те, що ОСОБА_9 схильний до вживання наркотичних засобів, почали вимагати у нього передачі їм наркотичних засобів, на що ОСОБА_9 відповів відмовою.
З цих підстав, між ОСОБА_9 та ОСОБА_15 виник конфлікт. Перебуваючи між четвертим та п`ятим поверхами вказаного під`їзду, у ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_15 , так як його дії по відношенню до ОСОБА_9 були більш агресивними і останній був йому раніше не знайомий.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 піднявся до своєї квартири АДРЕСА_3 , яка розташована на п`ятому поверсі за вищевказаною адресою, де взяв ніж та одразу повернувся на сходову площадку, де на той час знаходився ОСОБА_15 .
Спустившись на площадку між четвертим та п`ятим поверхами, ОСОБА_9 , використовуючи ніж, умисно заподіяв ним один удар потерпілому ОСОБА_15 в область лівої завушної ділянки, завдавши тяжких тілесних ушкоджень (по критерію небезпеки для життя), які знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_15 настала від колото-різаного проникаючого поранення голови та шиї з ушкодженням оболонок та речовини спинного мозку, крововтрати та шоку, на що вказують: колото-різане поранення (рана №1) описане в п.1, переважне недокрів`я внутрішніх органів; шунтування кровоточу в нирці, смугасті крововиливи під ендокардом лівого шлуночку серця, гостра альвеолярна емфізема легень.
В подальшому ОСОБА_9 разом із ОСОБА_16 знесли ОСОБА_15 до входу у під`їзд №4 вказаного будинку, після чого ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник, при цьому сховав знаряддя вчинення злочину.
В апеляційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та цивільного позивача ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеності вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, просить вирок суду в частині призначеного покарання та в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді 11 років позбавлення волі. Позовні вимоги потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та цивільного позивача ОСОБА_12 щодо стягнення з ОСОБА_9 моральної шкоди задовольнити в повному обсязі.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_9 вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, не розкаявся, завдану потерпілим та цивільному позивачу матеріальну та моральну шкоду не відшкодував, у зв`язку з чим апелянт вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим, внаслідок м`якості.
Крім того, апелянт зазначає, що глибина фізичних страждань ОСОБА_10 та ОСОБА_12 і ОСОБА_11 є відчутною, оскільки втрата, відповідно, сина та чоловіка, суттєво вплинула на стан морального здоров`я та самопочуття, їх фізичні здібності частково погіршились так, як внаслідок душевних страждань у них суттєво знизилась працездатність, всі ці події призвели до істотних змін у життєвих відносинах потерпілих, яким тяжко усвідомлювати, що вони не будуть більше бачити свого єдиного сина та чоловіка.
Вказує, що обвинувачений ОСОБА_9 не вживав заходів щодо полегшення страждань потерпілих та цивільного позивача, не намагався допомогти матеріально при організації поховання, що також негативно вплинуло на їх моральні страждання.
Також апелянт зазначає, що заподіяна моральна шкода, з урахуванням глибини душевних страждань, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, неможливості продовжувати нормальне життя, оцінюється ОСОБА_10 та ОСОБА_12 кожним в 300000 грн., а ОСОБА_11 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини в 600000 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , посилаючись на суворість призначеного покарання, просить вирок суду змінити, пом`якшивши його. Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що на досудовому слідстві і суді визнавав свою вину в повному обсязі, давав правдиві покази і свідчення, після нанесення удару ОСОБА_15 невідкладно попросив свою матір викликати швидку медичну допомогу, намагаючись полегшити його стан, облив потерпілого водою, та зі свідком ОСОБА_17 зніс його під під`їзд, оскільки вважав, що це полегшить медичним працівникам надати медичну допомогу ОСОБА_18 . При цьому апелянт зазначає, що смерті потерпілому не бажав, хотів лише, внаслідок сварки, нанести потерпілому тілесні ушкодження.
Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції безпідставно не було враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, протиправну поведінку ОСОБА_18 , який знаходився в нетверезому стані та розпочав бійку, стан його здоров`я, визнання матеріальної шкоди.
В доповненні до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_9 , посилаючись на всі ті обставини, які, викладені ним в апеляційній скарзі, і які, на його думку, пом`якшують покарання, на відсутність обставин, що обтяжують покарання, просить про застосування до нього ст. 69 КК України. При цьому, обвинувачений просить суд апеляційної інстанції звернути увагу на те, що потерпілий ОСОБА_19 та свідок ОСОБА_20 самі прийшли до нього, стали вимагати у нього наркотики, а коли отримали відмову, потерпілий ОСОБА_19 ударив його, ОСОБА_21 ножем в голову, від чого він став кричати. На його крик з квартири вийшла мати, і він, вирвавшись від потерпілого, забіг в квартиру, умився, почув, що зі східців доносяться крики, побачив у дверне вічко, що мати знаходиться на сходинковій площадці, а потерпілий кричить і погрожує їй. Зрозумівши, що треба рятувати матір, він схопив рибацький ніж, який лежав на видному місці, вибіг на сходинкову площадку, хотів помститися, але навіть подумати не міг, що може вбити людину. Вибігши з квартири, став попереду матері, став кричати, погрожувати і отримав у відповідь декілька ударів в обличчя і по тулубу. Потім він відштовхнув потерпілого, навіть не зрозумівши, що трапилось, а коли побачив, що потерпілий впав, крикнув ОСОБА_17 , щоб той допоміг винести потерпілого на подвір`я, оскільки мати вже викликали швидку медичну допомогу. Коли приїхала швидка медична допомога, він поїхав на автомобілі до товариша, віддати авто, а коли повернувся, то підійшов до співробітників поліції, поцікавився, як у потерпілого справи, однак йому повідомили, що той помер.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу з доповненнями до неї та заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілих та цивільного позивача, представника потерпілих та цивільного позивача ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого з доповненнями до неї, потерпілого ОСОБА_10 , який підтримав апеляційну скаргу свого представника та заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу представника потерпілих, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та представника потерпілих та цивільного позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 в умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.
Зокрема, доказами вини ОСОБА_9 є детальні, послідовні показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , які вони давали в судовому засіданні суду першої інстанції, долученими до матеріалів кримінального провадження і безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме: протоколами огляду місця події ( т.1 а.с. 189-193, 205-219, 220-226, 227-231, 232-236), протоколом огляду трупа ( т.1 а.с. 194-198), протоколом проведення слідчого експерименту від 29.04.2015 ( т. 1 а.с. 237-240), висновком експерта №1189 від 17.07.2015, актом судово-медичного дослідження № 926-МК від 06.05.2015, висновками експерта №246 від 17.07.2015, №245 від 17.07.2015, висновком експерта №1233 від 29.04.2015 ( т.1 а.с. 242-246, т.2 а.с. 1, 6-12).
Суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи, давши належну оцінку вищенаведеним та всім іншим, зібраним по справі доказам у їх сукупності, визнавши їх належними та допустимими, дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_9 в умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі.

При перевірці матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування вироку суду, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких, фактичні обставини справи, а саме поведінку потерпілого, яка передувала обставинам вбивства, дані про особу винного, який в силу ст. 89 КК України є не судимим, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є інвалідом 2-ї групи, що визнано судом пом`якшуючою покарання обставиною, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням всіх обставин, що впливають на відповідальність і в межах, установлених санкціями інкримінованих статей, відповідно до положень КК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 покарання дотримався вимог кримінального закону і призначив йому покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Підстав для скасування вироку та призначення обвинуваченому більш суворого покарання, як про це просить в своїй апеляції представник потерпілих та цивільного позивача, як і підстав для застосування ст. 69 КК України та пом`якшення призначеного покарання, як про це просить в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

Законним і обґрунтованим, на думку колегії суддів, є і рішення суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, і, зокрема, щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 майнової шкоди в повному обсязі, а також щодо стягнення з нього на користь потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та цивільного позивача ОСОБА_12 моральних збитків частково, з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань від втрати єдиного сина, чоловіка та батька дитини, негативних змін в їх житті, які сталися у зв`язку з цим, значних психологічних травм та погіршення стану здоров`я, переживання за своє майбутнє та майбутнє дочки та онуки, а також, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційні скарги обвинуваченого та представника потерпілих та цивільного позивача слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , представника потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та цивільного позивача ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 28 квітня 2015 року по 11 квітня 2016 року включно, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 2 дням позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: