Справа №705/6059/16-к
1-в/705/2001/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані клопотання ОСОБА_4 дружини засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення, -
До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулася ОСОБА_4 дружина засудженого ОСОБА_5 з клопотанням про зарахування йому в строк відбування покарання строку тримання в місцях попереднього ув`язнення відповідно до вимог ст.72 КК України.
В судовому засіданні прокурор просить суд відмовити у задоволенні клопотання, оскільки згідно ч.5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення застосовується до особи засудженої до позбавлення волі чи іншого виду покарання.
Згідно системного тлумачення ч.2 ст. 43 КПК України, а також ст. ст. 152, 153, 155 та 156 КВК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, вирок щодо якого набрав законної сили і до дня припинення відбування покарання.
Згідно ст. 152 КВК України умовно-дострокове звільнення є підставою звільнення від відбування покарання.
ОСОБА_5 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05.12.2012, згідно якого до покарання за вказаним вироком на підставі ст. 71 КК України приєднана невідбута частина покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 09.06.2008. ОСОБА_5 24.12.2010 був звільнений від відбування покарання за вироком від 09.06.2008 умовно достроково на строк 1 рік 4 місяці 22 дні.
Таким чином покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 09.06.2008 було припинено і ОСОБА_5 втратив статус засудженого у вказаному кримінальному провадженні.
Крім цього ч.5 ст. 72 КК України не передбачено зарахування строку попереднього ув`язнення у невідбуту частину покарання при умовно-достроковому звільненні від покарання.
В судове засідання ОСОБА_4 дружина засудженого ОСОБА_5 не з`явилась, причини неявки невідомі, про час і місце розгляду справи повідомлена своєчасно.
В судове засідання засуджений, представник установи СВК № 92 та представник спостережної комісії не з`явились, письмово подали заяви про розгляд клопотання у їх відсутність.
Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Враховуючи процесуальну позицію прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 05.12.2012 року за вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ст. 187 ч.1, 187 ч.2, 70 КК України до 7-ми років 6-ти місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 09.06.2008 року і остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у вигляді 8-ми років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.02.2016 року на підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 03.11.2011 року по 09.12.2013 року та з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до довідки Старобабанівської виправної колонії № 92 засуджений ОСОБА_5 на даний час відбуває призначене вироком суду покарання, кінець строку 27.09.2017 року.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 ( у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 5, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11,13, частини першої статті 537 цього Кодексу.
Згідно положень частини 6 статті 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до частини 5 статті 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Зокрема, у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Статтею 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» встановлено, що попереднє ув`язнення відповідно до кримінально-процесуального законодавства України є запобіжним заходом щодо обвинуваченого, підсудного, підозрюваного у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Крім того, з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.01.2016 № 223 20/0/4 16 вбачається, що незалежно від процесуального порядку (КПК чи КПК 1960 р.) попереднє ув`язнення в розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч.2 ст.43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.
Згідно зі ст.152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Таким чином, беручи до уваги викладене та враховуючи те, що ОСОБА_5 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05.12.2012, згідно якого до покарання за вказаним вироком на підставі ст. 71 КК України приєднана невідбута частина покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 09.06.2008. ОСОБА_5 24.12.2010 був звільнений від відбування покарання за вироком від 09.06.2008 умовно достроково на строк 1 рік 4 місяці 22 дні, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_4 дружини засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 72 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 дружини засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її проголошення, а для засудженого, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.
Суддя ОСОБА_1