АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 12 жовтня 2016 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року,

за участь: прокурора адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_7 , та накладено арешт на майно, вилучене у підозрюваного ОСОБА_6 , а саме:

- грошові кошти купюрами по 500 грн. - 3 штуки, по 200 грн. - 1 штука та по 100 грн. - 43 штук загальною сумою 6 тис. (шість тисяч) грн. Купюри мають наступні серії і номери:

купюри номіналом по 500 грн. - ЛИ 6813197, ЛД 9634511, АА 1550498;

купюра номіналом 200 грн. - ЄД 9484389;

купюри по 100 грн. - ЕД 3864283, МИ 4352332, МЕ 3993030, АБ 6975315, МИ 6714595, ВВ 4171956, ЗД 5709509, КП 9222009, МЛ 9069107, КБ 4506610, ГИ 5642204, КС 4265289, БЛ 7622765, ЗВ 1434158, КВ 2256941, ЗФ 5650060, БМ 0564880, КА 0171018, БП 8324186, ГЗ 6444727, КП 1082917, БУ 6403547, ЗВ 1999646, ЗГ 6137729, ГФ 7887934, КТ 3129607, ЗА 4506073, ЕЄ 6988018, ЗЦ 5477442, МЗ 9955892, ЕЯ 7943113, ГЕ 9236933, МЗ 2160444, КЛ 3113169, ЗХ 9888024, ЗБ 2027334, КП 4353484, ЗВ 4762283, КК 0848150, ЕЖ 8081859, КЗ 7940472, КЙ 4283758, БЙ 2339639;

- грошові кошти у сумі 4 тис. грн., купюрами по 500 грн. - 1 штука, по 200 грн. - 4 штуки та по 100 грн. - 27 штук Купюри мають наступні серії і номери: купюра 500 грн. - БТ 4652141. Купюри номіналом по 200 грн. - ПГ 2379643, УТ 6093514, ЕВ 4128035, МБ 0813857. Купюри по 100 грн. - КЕ 4058285, КИ 1600894, ЕЦ 6370026, МК 1703869, КЛ 6964529, ПМ 3478014, КГ 3666728, ЕЧ 4893419, КН 1459562, МР 7001611, ЗВ 6655723, ЗД 4175817, МЛ 8470589, КГ 2865605, КР 9224184, ЕЄ 6176392, КЕ 9190828, КС 9682957, ЕФ 6260698, ВК 6779923, ЗЕ 4594293, ВЮ 2182992, ЕЦ 3479880, МЄ 3033432, ЕБ 3420086, КЕ 6776298, КП 6618781;

- грошові кошти у сумі 200 грн. купюрами по 100 грн. - 2 штуки, мають наступні серії і номери: ЕГ 2547452, КС 1387099;

- 8 листків паперу формату А4, а саме три листка із іменам, по - батькові і прізвищами осіб, а також деякими номерами телефонів, 5 листків із на написами - табеля та особисті записи;

- два мобільних телефони марки «Iphone 5» та «Nokia» чорного кольору - шляхом заборони відчуження, розпорядження іншим чином, та користування зазначеним майном.

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначає про наявність правових підстав для накладення арешту на майно, яке зазначене в клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів та можливої конфіскації майна.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотанні старшого слідчого про накладення арешту на майно в повному обсязі.
Зокрема, апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст. ст. 2, 17, ч. 1 ст. 22, ст. 173 КПК України, а також ухвалена з порушенням п. 1 ч. 5 ст. 55 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», являється незаконною, необґрунтованою та не відповідає ст. 370 КПК України.
Також, адвокат звертає увагу на те, що сторона обвинувачення, подаючи клопотання до суду першої інстанції, не виконала вимоги ст. 171 КПК України, не зазначила мети та підстави, які дають право на обмеження права володіння майном ОСОБА_6 шляхом накладення арешту.
Водночас, автор апеляційної скарги вважає, що грошові кошти вилучені у ОСОБА_6 , являються речами, які мають індивідуальні ознаки та є незамінними, а тому слідчий та прокурор повинні були обґрунтувати мету та підстави накладення арешту саме на ці конкретні речі та довести доказами, отримання цього майна у порядку передбаченому законом. Крім того, до клопотання слідчого також не додано доказів законних шляхів отримання та використання саме зазначених грошових коштів під час здійснення слідчої дії нагляд за вчиненням злочину і взагалі доказів, що така слідча дія відбулася та була здійснена у відповідності до кримінального процесуального закону.
Разом з тим, ОСОБА_5 вказує і на те, що ні слідчим, ні прокурором не зазначено необхідність накладення арешту на 08 листів паперу А 4 та двох мобільних телефонів марки «Iphone 5» та «Nokia» чорного кольору, не надано доказів отримання цих речей у передбачений кримінальним процесуальним законом способом, а саме шляхом здійснення тимчасового вилучення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити в повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження слідчим відділом військової прокуратури Центрального регіону України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 07 червня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000052, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в один із днів квітня 2016 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок одержання неправомірної вигоди, начальник дільниці з благоустрою відділу по роботі з замовниками підприємства «Ритуальна служба спеціалізоване комунальне підприємство «Київський крематорій» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Підприємство) ОСОБА_6 висунув працівникам підпорядкованої йому дільниці протиправну вимогу щомісячно передавати особисто йому по 1 000 грн. з кожного працівника дільниці за нездійснення ним належного контролю за додержанням ними правил внутрішнього трудового розпорядку Підприємства та надання їм можливості отримання додаткового заробітку за рахунок прибирання могил на території колумбарію Підприємства в робочий час за грошову винагороду від близьких осіб померлих.

16 червня 2016 року о 13 годині 06 хвилин та 14 липня цього ж року близько 12 години 30 хвилин, повторно, він, ОСОБА_6 , перебуваючи на території Підприємства, за адресою м. Київ, вул. Байкова, 16, діючи умисно, з тих же мотивів та метою, на виконання попередньо висунутої вимоги одержав від підпорядкованого йому прибиральника дільниці з благоустрою відділу по роботі з замовниками Підприємства ОСОБА_9 , яка діяла під контролем працівників військової прокуратури Центрального регіону України та Служби безпеки України, з метою викриття його злочинної діяльності, по 5 000 грн. у якості неправомірної вигоди, а всього на загальну суму 10 000 грн.

14 липня 2016 року відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України ОСОБА_6 був затриманий та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Під час затримання ОСОБА_6 у нього вилучено зазначені вище речі та документи, на які слідчий просив накласти арешт.

21 липня 2016 року слідчий в ОВС слідчого відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_8 , за погодженням прокурора відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_7 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вилучене у ОСОБА_6 майно під час його затримання, шляхом заборони відчуження, розпорядження іншим чином, та користування зазначеним майном.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року, вищевказане клопотання було задоволено та накладено арешт на майно, зазначене в клопотанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження за № 0000052 про накладення арешту на майно, яке було вилучено у ОСОБА_6 14 липня 2016 року під час його затримання в порядку ст. 208 КПК України, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що існують достатні підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якого передбачає обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, також це майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення можливої конфіскації майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на зазначене в клопотанні слідчого майно, з метою збереження речових доказів та можливої конфіскації майна, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які мажуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, яке було вилучено 14 липня 2016 року під час затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності і співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , навіть з урахуванням усіх викладених у ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_7 , та накладено арешт на майно, яке вилучене у ОСОБА_6 14 липня 2016 року при його затриманні в порядку ст. 208 КПК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/2762/2016 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1