1-кп/405/376/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький кримінальне провадження № 0003858 у відношенні:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, який має неповну загальну середню освіту, не працює офіційно, не одруженого, не має утриманців, зареєстрований та приживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новоєгорівка, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працює офіційно, неодружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та приживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;
за участю:
прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
потерпілого ОСОБА_12 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення, за наступних обставин.
В ніч з 09.06.2014 на 10.06.2014, точного часу на досудовому розслідуванні та під час судовому розгляді не встановлено, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 , перебуваючи між будинками, що по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , побачили гараж, належний ОСОБА_12 . В цей час у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, яке перебуває у вказаному приміщенні. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, впевнившись, що їх дії є ніким не помічені та несуть таємний характер, за попередньою змовою групою осіб проникли до вищевказаного приміщення, шляхом пошкодження задньої та бокової стінки гаражу, яке розташоване за вищевказаною адресою. Звідки таємно викрали металеве корито, вартість якого становить 200,00 грн., два ломи, вартість яких становить 110 грн., лопату штикову, вартість якої становить 43,89 грн., дев`ять металевих секцій гаражу, вартість яких становить 1800 грн., два металевих кути, вартість яких становить 15,28 грн. Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_12 матеріальної шкоду на загальну суму 2169,17 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду не визнав та пояснив, що влітку 2014 року, точного дня не пам`ятає, він з друзями по вул. Велика Перспективна був біля магазину «Мелодія». Того дня, після 12 год. ночі йому на телефон прийшло повідомлення від ОСОБА_8 з проханням передзвонити останньому. Коли він зателефонував ОСОБА_8 , той повідомив, що є «металом» та попрохав допомогти його здати. Домовилися зустрітись вранці. Він вживав пиво в ночі, однак сказати, що він був у стані алкогольного сп`яніння не може. Після прийшов у двір будинку ОСОБА_8 вранці, приблизно о 06:00 06:30, та запропонував останньому покликати когось на допомогу з «металом», нащо той відповів йому, що не треба. ОСОБА_8 сказав, що «метал», а саме: 8 металевих листів секцій, до яких були прикріплені 2 металевих кута, які на момент його приходу вже були розібрані, належить йому ( ОСОБА_8 ) і він хоче його здати, так як йому потрібні гроші. Він сказав ОСОБА_8 , що отримані за метал гроші вони поділять навпіл, на що той погодився. Вони перенесли метал, а саме: 8 металевих листів секцій, до яких були прикріплені 2 металевих кута, до пункту прийому метала біля «Приватбанку» приблизно до 08.00 години ранку у три заходи по два листа в одні руки. Потім він зустрів знайомого йому ОСОБА_13 , якого він знає як сусіда його кума. Він запропонував ОСОБА_13 допомогти їм занести метал на пункт прийому метала. ОСОБА_13 допоміг їм, за що він ( ОСОБА_7 ) дав йому 20 грн. За зданий «метал» вони отримали десь 560-580 грн., з яких ОСОБА_8 дав йому 250 грн. Після цього вони купили сигарети та розійшлися. ОСОБА_7 додатково повідомив, що він встановив назад на гараж металеві секції. Коли він збирав гараж було 8 секцій, а лопати, ломів та корита не було.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав частково, та пояснив, що в 2014 році, точного дня не пам`ятає, але пам`ятає, що на вулиці було тепло, він вдень, перебуваючи у себе вдома, разом з ОСОБА_7 вирішили розібрати гараж, який знаходився по вул. Велика Перспективна біля тролейбусної підстанції. Він сказав ОСОБА_7 , що гараж належить якомусь діду та цей гараж заважав йому ( ОСОБА_8 ), тому він був вимушений продати мотоцикл. Розібрати гараж запропонував ОСОБА_7 . Гараж розбирали разом протягом приблизно 2 годин з 02:00, або 03:00 години ночі. Перед цим, він вживав пиво, однак сказати, що він був у стані алкогольного сп`яніння, не може. На гаражі висів замок. Гараж був металевий, а поряд були лише цегляні гаражі, тому вирішили розібрати саме цей гараж. Почали розбирати гараж шляхом розкручування болтів на задній його стіні, а потім бокової стінки гаражу. Ключі, за допомогою яких розбирали гараж, він взяв заздалегідь за власною ініціативою. Розібрали чотири секції задньої стінки гаражу та по дві з обох боків, всього 8 секцій з 2-ма кутами, також забрали лопату, два ломи, корито, які були в гаражі. Секції гаражу переносили в декілька заходів (рази три ходили), до пункту прийому металу, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . За зданий метал вони отримали близько 540-560 грн., які поділили порівну - приблизно по 250 грн. За свій вчинок він просив пробачення у потерпілого, але той його не пробачив. ОСОБА_7 зібрав гараж назад сам, він йому не допомагав, так як був хворий.
Не зважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 та не визнання вини ОСОБА_7 , суд, заслухавши їх показання, а також показання потерпілого, свідків та дослідивши інші докази у справі, вважає, що винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, доведена та підтверджується наступними доказами.
Так, допитаний потерпілий ОСОБА_12 показав, що 10.06.2014 року він перебував у відрядженні в м. Києві та в ніч цього дня виїхали до м. Кіровограда. Йому подзвонили та сказали, що не має частини його металевого гаражу, який знаходився на його земельній ділянці між будинками по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . Його син встановив, що металеві секції з гаражу знаходяться в пункті прийому металу. На наступний день потерпілий особисто сфотографував секції, які знаходились в пункті прийому металу. Працівник пункту прийому металу допоміг знайти свідка, який безпосередньо і вказав на ОСОБА_8 , як на одну з осіб, якій він допомагав переносити металеві секції від гаража. Також, він переглянув відео з камер спостереження пункту прийому металу, на яких видно як обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та вказаний свідок переносять до пункту металеві секції від гаража. Крім того, з гаражу були викрадено металевий чан з товщиною 5 мм та розмірами приблизно 1м Х 0,80 м Х 0,60 м, два ломи, лопата, відра, кірка. З гаражу було знято 9 металевих секцій з двома кутами. Коли через свідка він знайшов ОСОБА_8 , останній визнав, що він викрав з ОСОБА_7 металеві секції з двома кутами, які вони перенесли до пункту прийому металу, а інші металеві вироби: металеве чан, два ломи та інше вони перенесли та сховали десь у сараях, однак, коли повернулись за цими металевими виробами, то вже не знайшли їх. Потерпілий відразу пропонував ОСОБА_15 , щоб той разом із ОСОБА_14 зібрали гараж добровільно. Однак через декілька днів гараж так і не був зібраний, тому він звернувся до міліції із заявою про вчинення злочину. Крім того, що ОСОБА_7 частково поставив назад металеві секції на його гараж, обвинувачені не намагались відшкодувати йому шкоду.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , зареєстрований як фізична особа-підприємець, надав суду показання про те, що о 8 годині ранку він прийшов на роботу за адресою: АДРЕСА_6 , (складське приміщення). Там він побачив обвинувачених (свідок вказав на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ) та ще одного чоловіка, які принесли здати «метал». Він прийняв у них «метал», а саме: металеві листи розміром приблизно 1,6 м. на 1 м. в кількості приблизно 8-10 штук, 2 металевих кута, один з яких був прикріплений до листа болтами. Один з обвинувачених сказав, що це «метал» з його подвір`я. «Метал» вони заносили втрьох. За прийнятий «метал» він дав одному з обвинувачених приблизно 500 чи 600 грн., кому саме не пам`ятає. Після цього обвинувачені пішли разом, а третій чоловік пішов окремо трохи пізніше, сказавши, що він просто допомагав їм донести «метал». Про те, що «метал» крадений він не знав. Майже відразу після прийому «металу» до нього прийшов син потерпілого. Згодом приходив слідчий, який описував кількість «металу», у тому числі металеві листи. Потерпілому та його сину допоміг знайти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Хто був той третій чоловік, який був разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 він не знає. Метал викрадений через декілька днів з дозволу слідчого він відвіз до гаражу потерпілого та передав одному з обвинувачених, для того щоб зібрали гараж.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , надав суду показання про те, що він, перебуваючи в магазині, дізнався від дітей, що якісь «дядьки» розбирають гараж і вони пішли до будинку ОСОБА_15 . Визирнувши у вікно він побачив ОСОБА_8 , який, побачивши його, втік.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , надав суду показання про те, що він знайомий з ОСОБА_7 , а іншого обвинуваченого не знає. Перебуваючи на «металоприйомці», куди його викликали грузити металобрухт. Спочатку він зайшов на територію «металоприйомки», а потім вийшовши до воріт він зустрів ОСОБА_7 та іншого чоловіка (свідок вказав на ОСОБА_8 ), які попросили його допомогти перенести «метал». При цьому вони сказали, що це «свій метал», або «з дому». «Метал» у вигляді металевих листів шириною до метра, іншого «металу» не було, знаходився через дорогу від воріт біля «Приватбанку». За допомогу вони запропонували 20 грн. Він погодився і вони разом почали переносити «метал», кожний окремо переносив по одному листу. Після прийому у них «металу» ОСОБА_7 дав йому обіцяні 20 грн.
Протоколом огляду місця події від 13.06.2014 року, відповідно до якого за участю двох понятих було оглянуто відкрита ділянка місцевості, що прилягає до будинку за адресою: АДРЕСА_4 . На ділянці біля трансформатора знаходиться металевий гараж. Під час огляду гаража виявлено відсутність бокових та задньої секції. Частина металевого даху сперта о землю. В середині гаражу знаходиться дерев`яна підставка (т.1 а.к.п.16).
Крім того, суд бере до уваги як доказ вини обвинувачених протоколом огляду місця події від 16.06.2014 року в частині того, що при огляді складського приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , були виявлені секції з металу, а також металеві кути. (т.1 а.к.п.18,19).
Висновком експерта №1309 від 16.07.2014 року, відповідно до якого ринкова вартість, з урахуванням знижки на знос, станом цін на 09.06.2014 року, не представленого на експертизу майна, складає 2125,28 грн., а саме: дев`яти секцій металевого гаражу розміром 0,8 м на 2 м, товщина металу 3 мм, бувшого у використанні з 1995 року без ушкоджень, складала 1800 грн.; металевого кута 20х20х3 мм довжиною 1,2 м, новий, не був у використанні, зберігався з 2010 року, без ушкоджень, складала 15,28 грн.; металевого корита розміром 1х0,8х0,6 м, товща металу 5 мм, виготовленого у 2010 році, придатне для використання, складала 200,00 грн.; двох ломів довжиною 0,8 м діаметром 35 мм, придбаних у 2000 році та бувших у використанні, придатних для використання, складала 110,00 грн. (т.1 а.к.п.33,34).
Висновком експерта №778 від 27.08.2014 року, відповідно до якого початкова вартість станом цін на 14.06.2014 року викраденого майна, а саме: не представленої на експертне дослідження нової, не бувшої у використанні лопати штикової українського виробництва (штикова частина виготовлена з чорного металу, держак з ясену) може складати 43, 89 грн. (т.1 а.к.п. 42-44).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.12.2014 року з участю підозрюваного ОСОБА_8 та відтвореним в судовому засіданні відеозаписом даної слідчої дії на диску для лазерних систем зчитування DVD+R 4,7 GB марки VIDEX, відповідно до яких ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні кім. № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4 , вказав, що саме в цьому місці він зустрівся в ночі з ОСОБА_7 . Після того ОСОБА_8 вийшов з квартири на двір та вказав на гараж, з якого ним та ОСОБА_7 було знято металеві секції. Також перебуваючи біля гаражу ОСОБА_8 вказав місце, в якому вони складали металеві секції, звідки він разом з ОСОБА_7 переносили їх до пункту прийому металу. В перший раз перенесли в двох дві секції, а потім носили кожен по одній секції до метало прийомного пункту через двори (т.1 а.к.п. 92-94, 96).
Фотознімками, які містяться на диску для лазерних систем зчитування CD-R, на яких містяться зображення складені один на одну металеві секції в кількості 9-ти штук, які були сфотографовані потерпілим на наступний день після вчинення злочину (т.2 а.к.п. 131,132). Суд бере до уваги те, що обвинувачені в судовому засіданні на запитання суду підтвердили, що на переглянутих фотознімках відображені на території прийомного пункту металу секції з гаражу потерпілого, які були викрадені ними.
У судовому засіданні були досліджено всі зібрані під час досудового та судового слідства докази, які мали значення для правильного вирішення справи, всім їм дана оцінка.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, находить їх достатніми та допустимими, такими що узгоджуються між собою, об`єктивно доказуючими вину обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм органом досудового розслідування злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з чим суд приходить до висновку щодо можливості покласти їх в основу ухваленого вироку суду.
Показання обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу того, що він тільки допомагав ОСОБА_8 переносити зняті останнім металеві секції гаражу, яких було тільки 8 з двома кутами, та показання обвинуваченого ОСОБА_8 відносно того, що вони з ОСОБА_7 викрадали, зокрема, не 9-ть, а 8-м металевих секцій, суд розцінює як спосіб захисту обвинувачених. Дані їх показання під час судового засідання не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та повністю спростовані сукупністю зазначених вище доказів, зокрема, послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_12 з приводу майна (9-ти металевих секцій з гаражу, 2-х металевих кутів, металевого корита, 2-х ломів, лопати штикової), викрадення якого інкримінується обвинуваченим, та наданих потерпілим в електронному вигляді фотознімків 9-ти секцій гаражу на території пункту прийому металу.
Не є документами в розумінні ст.99 КПК України: заява про вчинення злочину від 15.06.2014 року (т.1 а.к.п.16); розписка (т.1 а.к.п. 20); запит щодо надання відеозапису з камер спостереження (т.1 а.к.п.78); заява ОСОБА_7 про відмову в проведенні з його участю слідчого експерименту (т.1 а.к.п. 112), на які прокурор послався під час судового розгляду, тому суд їх не враховує при доведеності вини обвинувачених.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст.185 КК України.
Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст.185 КК України.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, фактичні обставини справи. Досліджуючи дані про особу, суд установив, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності (т.1 а.к.п.130), не працює офіційно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т.1 а.к.п.131,132), не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, що підтверджується довідкою Управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 03.10.2016 №7730-05.1/04-26; має постійне місце мешкання, за місцем проживання характеризується добре (т.1 а.к.п.129). Крім того, суд при призначенні покарання враховує те, що після вчинення злочину ОСОБА_7 , отримавши від свідка ОСОБА_16 металеві секції, встановив дані секції на гараж потерпілого, що підтверджується показаннями обвинувачених, свідка ОСОБА_16 та відеозаписом слідчого експерименту від 16.12.2014 року з участю ОСОБА_8 , на якому видно, що всі бокові та задні металеві секції знаходяться на гаражі, який належить потерпілому ОСОБА_12 .
Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Із врахуванням всіх обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачуваного, позиції потерпілого, який просив призначити покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк, який наближений до мінімального розміру, передбаченого санкцією частини 3 статті 185 КК України. Строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні, який рахувати з 09 листопада 2016 року до скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, необхідно зарахувати на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття основного покарання ОСОБА_7 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, який по місцю проживання характеризується добре, раніше не судимий, викладені обставини справи, те, що обвинувачений особисто відновлював гараж потерпілого, усуваючи таким чином частково завдану шкоду, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_7 слід звільнити від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням, строком, який за розміром є середнім відповідно до ч. 4 зазначеної статті, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, фактичні обставини справи. Досліджуючи дані про особу, суд установив, що ОСОБА_8 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності (т.1 а.к.п.121), не працює офіційно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т. 1 а.к.п. 123, 125), не одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_18 , що підтверджується довідкою Управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 03.10.2016 №7730-05.1/04-26 та копією актового запису про народження №10 від 26.03.2007 року; має постійне місце мешкання, за місцем проживання характеризується добре (т. 1 а.к.п. 120).
Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.
Із врахуванням всіх обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачуваного, думки потерпілого, який просив призначити покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк, який наближений до мінімального розміру, передбаченого санкцією частини 3 статті 185 КК України.
Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, який характеризується по місцю проживання добре, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, викладені обставини справи, те, що заподіяна шкода частково була усунута, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_8 слід звільнити від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням, строком, який за розміром є середнім відповідно до ч. 4 зазначеної статті, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Вирішити питання щодо речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати, а саме по 295 грн. 08 коп. з кожного, пов`язані з залученням експертів щодо проведення в кримінальному провадженні судової товарознавчої експертизи № 1309 від 16.07.2014 року вартістю 393 грн. 60 коп. та судової товарознавчої експертизи № 778 від 27.08.2014 року вартістю 196 грн. 56 коп., що підтверджується актом та довідкою (т.1 а.к.п.35, 42).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з моменту затримання 09.11.2016 року до 18.11.2016 року включно, зарахувати у строк відбуття покарання останнім із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, поклавши на засудженого обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців;
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, поклавши на засудженого обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши останнього з під варти в залі суду негайно.
Речовий доказ: диск для лазерних систем зчитування DVD+R 4,7 GB марки VIDEX з відеозаписом слідчої дії (т.1 а.к.п.96) залишити при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати пов`язанні із залученням експертів в сумі 295 грн. 08 коп., пов`язані з залученням експертів щодо проведення в кримінальному провадженні судової товарознавчої експертизи № 1309 від 16.07.2014 року та судової товарознавчої експертизи № 778 від 27.08.2014 року.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати пов`язанні із залученням експертів в сумі 295 грн. 08 коп., пов`язані з залученням експертів щодо проведення в кримінальному провадженні судової товарознавчої експертизи № 1309 від 16.07.2014 року та судової товарознавчої експертизи № 778 від 27.08.2014 року.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Ленінський районний суд м. Кіровограда.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1