пр. № 1-кс/759/1671/16
ун. № 759/6846/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2016 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого СВ Святошинського УП ГУНП в м. Києві,

В С Т А Н О В И В:
До суду звернувся зі скаргою ОСОБА_2 , якою просить скасувати постанову слідчого СВ Святошинського УП ГУНП в м. Києві про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005377 від 25.06.2014 р., та направити матеріали провадження для продовження досудового рослідування.

При цьому, мотивує свою скаргу наступним.

25 червня 2014 р. ним було подано заяву про вчинення дій, що містять ознаки злочину, передбаченого ч.І ст.190 КК України.
Дана заява-повідомлення була прийнята від нього СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві та відповідно до ст. 214 КПК України внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005377.
В поданій ним заяві йшлося про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, а саме шляхом підробки судового рішення № 2-1255 від 23.07.2003 року його колишня дружина ОСОБА_3 незаконним шляхом зареєструвала право власності на квартиру за адресою : АДРЕСА_1 .
23.07.2003 року суддею Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_4 було винесено рішення по справі № 2-1255 за нібито його позовом до його колишньої дружини ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до нього про визнання права особистої приватної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1
В подальшому, а саме в 2011 році на підставі вищезгаданого рішення за колишньою його дружиною ОСОБА_3 було зареєстровано право власності квартиру АДРЕСА_2 .
Дійсно вищезазначену квартиру було придбано за договором купівлі-продажу від 15.07.2003 р., укладеного між ним та ОСОБА_6 , і саме це дає можливість встановити абсурдність підробленого рішення, оскільки відповідно до Цивільного процесуального кодексу України 1963 року в редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин, повістка про виклик до суду повинна бути завчасно вручена особі, але в усякому разі не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.
В той же самий час з судового «рішення» вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, після чого суддя мав вирішити питання щодо відкриття провадження у справі, надіслати відповідні документи сторонам, після чого ОСОБА_7 мала звернутися до суду із зустрічною позовною заявою, суд мав надіслати її копію ОСОБА_2 і тільки після цього проводити розгляд справи по суті заявлених вимог, допитувати свідків та витребовувати докази, і все це, як вбачається з «рішення», було зроблено за 7 календарних днів, з яких два дні припадало на вихідні дні, тобто за п`ять робочих було розглянуто справу та винесено «рішення». Неодноразово при дачі свідчень слідчим він наголошував, що ніякої позовної заяви він не подавав, в жодному судовому засіданні не був. Окрім того, на його заяву, яку він подав до суду надати йому інформацію щодо розгляду данної справи, йому було повідомлено, що за № 2-1255 в архіві суду знаходиться інша справа, а справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до нього про визнання права особистої приватної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , відсутня, також відсутні будь-які відомості про надходження позовної заяви до суду, такі як журнали реєстрації вхідної кореспонденції, статистичні картки та ін.
Всі вищевикладені обставини були залишені слідчим поза увагою, з 2014 року жодних слідчих дій слідчими СВ Святошинського УП ГУНП в м. Києві не проводилось. Його неодноразово викликали до слідчого для надання свідчень, кожного разу ним заявлялись клопотання про виклик його колишньої дружини ОСОБА_7 для відібрання у неї пояснень, оскільки він вважає, що саме вона причетна до підробки судового рішення. Також неодноразово заявлялось клопотання про проведення почеркознавчої експертизи. Більше того, йому була надана павіть довідка про те, що слідчим складено клопотання про проведення тимчасового доступу до документів, які мають явні ознаки підробки, а саме здійснити виїмку в Святошинському районному суді м. Києва оригіналу судового рішення № 2-1255 від 23.07.2003 року для проведення почеркознавчої експертизи, довідка була видана 20.10.2015 року. Однак, жодних дій слідчими не проводилось, клопотання не було подано ні до суду, ні до прокуратури.
В постанові про закриття кримінального провадження слідчим не було вказано, по відношенню до кого відмовлено в порушенні кримінального правопорушення, в чиїх діях не має складу злочину відповідно до ст. 284 KПК України.
25.06.2014 р. його заяву було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочато досудове розслідування, попередня кваліфікація кримінального правопорушення - ст.190 ч.І КК України.
Під час винесення оскаржуваної постанови порушено порядок збирання доказів та дачі їм правової оцінки.
З часу внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань його заяви та розпочаття кримінального провадження слідчим всупереч ст. 9 КПК України, не вчинено жодної слідчої дії, спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.
Зокрема, не було допитано свідків, які могли дати свідчення про вчинення злочину. Зокрема, його колишньої дужини ОСОБА_7 , суддю ОСОБА_4 , який на даний час працює адвокатом та готовий був дати свідчення відносно цієї справи. Однак слідчим не з`ясовано, яким чином відбувся злочин та не встановлено осіб, які вчинили злочин.
Копію постанови про закриття кримінального провадження було отримано 25 березня 2016 p., оскільки постанова про закриття кримінального провадження була прийнята передчасно, без всебічною повного та об`єктивного дослідження обставин, тому він скористався правом, передбаченим Кримінально процесуальним кодексом та оскаржив постанову про закриття кримінального провадження до прокуратури, оскільки постанова про закриття була винесена передчасно і він був впевнений, що вона буде скасована прокуратурою ,тому і не оскаржив її до суду.
Крім того, у 2015 році вже було винесено постанову про закриття кримінального провадження, але прокуратура скасувала постанову про закриття кримінального провадження, вказавши, що постанова була винесена передчасно, незаконно, без з`ясування всіх істотних обставин та в порушення вимог КПК, відповідно матеріали кримінального провадження були направлені слідчому для подальшого розслідування.
Однак з моменту повернення матеріалів досудового розслідування до СВ Святошинського УП ГУНП в м. Києві не було проведено жодної слідчої дії і знову було винесено постанову про закриття кримінального провадження слідчим ОСОБА_8 , який пояснив свої дії великим навантаженням і відсутністю часу для подачі клопотання на проведення почеркознавчої експертизи рішення № 2-1255 від 23.07.2003 року. Однак, цього разу прокуратурою не було встановлено підстав для скасування постанови про закриття кримінального правопорушення. Тобто у 2015 році такі порушення були встановлені, було чітко вказано, що досудовим органом постанова про закриття кримінального провадження була винесена незаконно та передчасно у зв`язку з відсутністю проведення будь-яких слідчих дій, а у 2016 році тією ж самою прокуратурою було винесено абсолютно протилежне рішення.
Натомість перший заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_9 прийшов до висновку, шо постанова про закриття кримінального провадження, винесена слідчим ОСОБА_8 , с абсолютно законною, і підстав для її скасування не встановлено, незважаючи на те, що слідчим ОСОБА_10 не було проведено жодних слідчих дій, не були допитані свідки, не було проведено експертизу та багато ін. В даному випадку ОСОБА_9 діяв не як службова особа попри вимоги закону про об`єктивну оцінку доказів.
Після цього жодних дій, спрямованих на внесення наданих ним відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснення досудового слідства даним органом досудового слідства не вчинялося.
Скарги на бездіяльність слідчого СВ Святошинського УП ГУНГП в м. Києві були подана 04.05.2016 року, яку було передано на розгляд судді ОСОБА_11 , але з поважних причин він не встиг вчасно прибути на засідання до суду і 16.05.2016 року суддя винесла ухвалу про повернення скарги без розгляду у зв`язку з неявкою його в судове засідання. Однак, відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права заявника повторного звернення до слідчого судді, суду чи в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, прийшов до висновку, що скарга підлягає поверненню її подавачу з слідуючих підстав.

Згідно ч.1 п.3 ч.2 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Слідчий суддя вважає, що скарга подана з пропуском десятиденного строку і не вбачається підстав для його поновлення.

Так, подавач скарги посилається на те, що про існування та зміст постанови слідчого від 21.03.2016 р. про закриття кримінального провадження він дізнався та ознайомився з нею, отримавши 25.03.2016 р., після чого 04.05.2016 р. скаргу на бездіяльність слідчого було подано до суду, але ухвалою слідчого судді від 16.05.2016 р. скарга була повернута без розгляду.

Тобто, ОСОБА_2 реально пропущено строк оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 21.03.2016 р., і слідчий суддя виходить саме з тих даних, якими володіє на дату надання скарги до суду, виходячи з матеріалів справи, тобто, суду реально не представлено даних про поважність пропуску оскарження постанови слідчого, який законом визначений у десять днів.

Подавач скарги хоч і подав клопотання про поновлення пропущеного строк на оскарження постанови слідчого, однак поважних причин для такого поновлення не вбачається, ніщо не заважало ОСОБА_2 вчасно, у встановлений законом десятиденний строк подати скаргу до суду, починаючи з 25.03.2016 р.

Подавач скарги посилається на те, що ухвалою слідчого судді від 16.05.2016 р. його скарга на бездіяльність від 04.05.2016 р. була повернута йому без розгляду. Однак, копія такої ухвали слідчого судді до скарги не додана, зі змісту якої можна було б зрозуміти, яких дій чи бездіяльності слідчого вона стосувалася.

Слідчий суддя при прийнятті до провадження скарги оперує тими фактами, доказами та даними, які вказуються у скарзі та додаються до скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Повернути ОСОБА_2 його скаргу на бездіяльність слідчого СВ Святошинського УП ГУНП в м. Києві.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через районний суд на протязі п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Слідчий суддя