УХВАЛА
20 жовтня 2016 року
Рівненський міський суд Рівненської області в особі
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання слідчого військової прокуратури Рівненського гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 , яке погоджено із прокурором військової прокуратури Рівненського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Лудин Володимир-Волинського району Волинської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , водія 1-ї гаубичної самохідно -артилерійської батареї 2-го гаубичного самохідно - артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні сержант, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, -
в с т а н о в и в:
Слідчий військової прокуратури Рівненського гарнізону старший лейтенант юстиції ОСОБА_4 , звернувся в суд із клопотанням, яке погоджено із прокурором військової прокуратури Рівненського гарнізону ОСОБА_3 , про про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що 18 лютого 2015 року сержант ОСОБА_5 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією.
Згідно витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №51 від 10.03.2015, сержант ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та поставлений на всі види забезпечення.
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №101 від 08.05.2015, сержант ОСОБА_5 призначений на посаду водія 1-ї гаубичної самохідно - артилерійської батареї 2-го гаубичного самохідно - артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, сержант ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Разом із тим, сержант ОСОБА_5 у порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою ухилитися від військової служби близько 20 год. 00 хв. 09 липня 2015 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалася у АДРЕСА_3 (Рівненський загальновійськовий полігон), та відправився до місця свого проживання, де проводив час на власний розсуд.
Таким чином, водій 1-ї гаубичної самохідно - артилерійської батареї 2-го гаубичного самохідно - артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , сержант ОСОБА_5 у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 127, 128 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби, близько20 год. 00 хв. 09 липня 2015 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалася у АДРЕСА_3 (Рівненський загальновійськовий полігон), та відправився до місця свого проживання, де проводив час на власний розсуд, чим вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України (чинної з 05.03.2015).
19 жовтня 2016 року слідчим військової прокуратури Рівненського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_4 затримано сержанта ОСОБА_5 в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.
Наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення являється: рапорти слідчого військової прокуратури Рівненського гарнізону ОСОБА_4 , протокол допита свідка ОСОБА_6 , протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 , довідка доповідь про факт самовільного залишення військової частини, витяги з наказів командира військової частини та інші наявні у кримінальному провадженні матеріали досудового розслідування.
Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі.
Так, підозрюваний ОСОБА_5 у період із 09 липня 2015 року по даний час переховувався від органів досудового розслідування, після отримання відповідних повідомлень про виклик не з`являвся до військової прокуратури Рівненського гарнізону.
Отже, є достатні підстави вважити, що підозрюваний ОСОБА_5 може в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Санкцією статті злочину в якому підозрюється ОСОБА_5 (ч.3 ст. 408 КК України) передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, що відповідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у вигляді 10 років позбавлення волі останній може переховатися від органів досудового розслідування та суду, не прибувати на виклики, посилаючись на різні нібито форс-мажорні чи поважні обставини, таким чином, затягуючи хід досудового розслідування.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали з викладених підстав.
Підозрюваний просив застосувати більш мякий запобіжний захід.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.
19 жовтня 2016 року слідчим військової прокуратури Рівненського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_4 затримано сержанта ОСОБА_5 в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 408 КК України підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема, протоколом допиту свідка ОСОБА_6 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , довідка доповідь про факт самовільного залишення військової частини, витяги з наказів командира військової частини та інші наявні у кримінальному провадженні матеріали досудового розслідування.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.
Також беззаперечно встановлено, що підозрюваний перешкоджав кримінальному провадженню уникаючи викликів до військової прокуратури.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом.
Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).
Твердження того, що ОСОБА_5 підозрюється в скоєнні злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років не є обов`язковою вимогою для суду, щодо обов`язкового застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.
Про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, визначеному у клопотанні, прокурором при його розгляді не доведено.
Враховуючи викладене а всі доводи підозрюваного, слідчий суддя вважає відмовити у задоволення клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу - взяття під варту, а забезпечити кримінальне провадження у вигляді запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період доби з 22 год. до 07 год. .
Враховуючи, що підозрюваний являється військовослужбовцем, і проходить військову службу на території ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 ), домашній арешт слід відбувати у ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_4 ).
Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов`язки прибувати до слідчого, суду за викликом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 193-194,205,395 КПК України, -
В задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_5 відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Лудин Володимир-Волинського району Волинської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , водія 1-ї гаубичної самохідно -артилерійської батареї 2-го гаубичного самохідно - артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні сержант, запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Домашній арешт ОСОБА_5 відбувати - у Рівненському загальновійськовому полігоні (с. Нова Любомирка, Рівненського району.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язок прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді і суду за викликом.
Встановити строк дії ухвали терміном до 20 грудня 2016 року
Термін дії обовязків, визначених в ухвалі встановити до 20 грудня 2016 року.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_4 ).
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала можу бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1