Справа № 288/1089/16-к

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду заяву захисника про відвід головуючому судді ОСОБА_7 , яка здійснює судовий розгляд у кримінальному провадженні №288/1089/16-к,

ВСТАНОВИВ:

Під час кримінального провадження на стадії судового розгляду за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України, захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_3 подано заяву про відвід головуючої судді ОСОБА_7 .

Заява обґрунтована тим, що згідно графічних символів, позначених в ідентифікаторі судового рішення, у виді ухвали, винесеного 02.11.2016 року суддею ОСОБА_7 в межах вказаного кримінального провадження, про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, ухвала суду винесена об 11.12.01 годин 02.11.2016 року, тоді як судове засідання того дня взагалі було призначене на 13.00 годин та ще й розпочалося з запізненням. Отже судове рішення винесене навіть до початку судового засідання, тож упереджено і поза межами кримінального процесу, що свідчить про упередженість судді.

Крім того автор заяви зазначив, що головуюча суддя ОСОБА_7 упереджено здійснює судочинство по вказаному кримінальному провадженню, про що свідчить безпідставне продовження строку тримання обвинуваченого під вартою вищезазначеною ухвалою від 02.11.2016 р.

Окрім цього заявник вказав на втручання головуючої в діяльність захисника з надання правової допомоги шляхом зняття запитань захисника свідкам.

Під час судового засідання з розгляду заяви про відвід захисник підтримав доводи своєї заяви, наголосивши на тому, що вважає суддю ОСОБА_7 упередженою та наполягав на її відводі. Пояснюючи доводи заяви, зазначив, що суддя на власний розсуд ставила запитання свідкам та брала до уваги їх суб`єктивну оцінку щодо певних обставин, що досліджувались в межах судового розгляду. Захисник також повідомив, що під час судового розгляду він чотири рази робив заперечення на дії головуючої, які внесені до журналу судового засідання, але реагування на які належним чином не здійснювалось, тобто ці заперечення не задовольнялись.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав доводи свого захисника.

Прокурор заперечив проти задоволення заяви про відвід з підстав неупередженого ставлення головуючої до ведення процесу, зазначивши про відсутність проявів неупередженості з боку судді ОСОБА_7 . В частині підстави ухвалення судового рішення 02.11.2016 р. до початку судового засідання поклався на розсуд суду.

Потерпіла заперечила проти задоволення клопотання про відвід судді.

Перевіряючи підстави наведені автором заяви про відвід, суд витребував від керівництва апарату Брусилівського районного суду Житомирської області письмову довідку щодо дати та часу підписання судового рішення від 02.11.2016 р. в межах даного провадження та викопіювання відповідної сторінки справи з інформаційної програми «Д-3», які були досліджені у судовому засіданні.

З поданих довідки та викопіювання слідує, що судове рішення у формі ухвали від 02.11.2016 р. було підписано суддею та відправлено до Єдиного реєстру судових рішень 02.11.2016 р. о 16.41.04 годин.

Опитаний під час судового засідання головний спеціаліст Брусилівського районного суду ОСОБА_8 пояснив, що з відомостей, зазначених в ідентифікаторі підпису на самій ухвалі та в програмі «Д-3» слідує, що шаблон рішення створений 02.11.2016 року о 11.12.01 годин, а підписаний та відправлений до реєстру судових рішень о 16.41.04 того ж дня. Створення шаблону відбувається на базі збережених судових рішень по інших справах, що використовуються в якості початкового шаблону, шляхом наступного коригування якого створюється проект актуального судового рішення, що підписується цифровим підписом судді і фіксується як його остання зміна, бо подальші зміни технічно не можливі.

Спираючись на вищевикладені відомості, отриманні під час розгляду заяви про відвід, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви, оскільки факт винесення судового рішення до початку судового засідання суддею ОСОБА_7 підтвердження не знайшов.

Суд не може задовольнити заяву про відвід також і спираючись на твердження захисника про упередженість судді, які ґрунтуються на постановленні запитань свідкам, оскільки кримінальне процесуальне законодавство не передбачає заборони головуючому ставити питання свідкам.

Суд з розумінням ставиться до заявлених доводів захисника щодо не реагування головуючої на висловлені заперечення проти її дії, оскільки для захисника, що не зобов`язаний бути об`єктивним та беземоційним, відмова у задоволенні його звернення до суду могла створити уяву про упередженість судді. Однак сама по собі відмова головуючої не є підставою для відводу, позаяк будь-яка процесуальна ініціатива сторін, чи то клопотання, чи то заява, або заперечення має наслідком їх задоволення або відмову у задоволенні і оцінка правомірності відповідних процесуальних рішень перебуває поза межами компетенції суду при розгляді питання відводу, оскільки потребує оцінки доказів та дослідження обставин справи.

Суд цілком влаштовує, що згідно пояснень автора заяви про відвід, всі його заперечення були внесені до журналу судового засідання, бо таким чином, суди контролюючих інстанцій матимуть змогу надати їм відповідної оцінки. Але при цьому судом не встановлено будь-яких дій головуючої щодо приховання від фіксації заявлених захисником заперечень, чи клопотань чи результатів їх розгляду, що могло б бути свідченням упередженості та необ`єктивності.

Вихід за межі цих суджень, переоцінка доказів чи формування певних підходів до оцінки доказів у кримінальному провадженні з розгляду заяви про відвід суд вважав би проявом втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя, тоді як, згідно ч.1 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Щодо доводів захисника про безпідставність винесення ухвали суду 02.11.2016 року, слід зазначити, що ці доводи фактично пов`язані з необхідністю перегляду судового рішення суду того ж рівня, по суті, що також не відповідає встановленому законом порядку перегляду судових рішень.

Отже суд не вбачає підстав для відводу судді ОСОБА_7 , які б відповідали вимогам та положенням статей 75, 76 КПК України, тому заява про відвід не підлягає задоволенню.

Ґрунтуючись на викладеному, на підставі ст.75-76, 80-81 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 про відвід головуючої судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №288/1089/16-к за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, згідно ч.2 ст.392 КПК України, заперечення проти ухвал, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення, можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя ОСОБА_1