Справа № 738/1671/16-к
№ провадження 1-в/738/759/2016
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2016 року Менський районний суд
Чеpнiгiвської областi
в складі:
судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника установи ОСОБА_6

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконференції з Менською виправною колонією № 91 клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,
В С Т А H О В И В:
У вересні 2016 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього пільги, передбаченої ст. 81 КК України, а саме: умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Клопотання мотивовано тим, що вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22.12.2015 року ОСОБА_4 було засудженого за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 260, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

За ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області від 29.03.2016 зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 12.03.2015 по 29.03.2016, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений вважає, що він став на шлях виправлення, характеризується позитивно, відбув відповідну частину строку покарання, не має стягнень, тому просить звільнити його умовно достроково від подальшого відбування покарання. В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав своє клопотання та наполягав на його задоволенні.

Захисник засудженого ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання засудженого та просив суд його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що засуджений не довів свого виправлення та перевиховання, має пасивну форму поведінки, що проявляється в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, будь які активні прояви поведінки засудженого ОСОБА_4 відсутні, про що свідчить відсутність у нього заохочень.

Представник спостережної комісії Менської РДА та представник установи в судове засідання не прибули, але відповідно до вимог ст. 539 ч.4 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання засудженого, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Заслухавши пояснення засудженого, його захисника, враховуючи думку прокурора, який вважає клопотання не обґрунтованим, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч. 3 ст. 81 КК України, умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання. Хоча ст. 81 КК України не наказує враховувати при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки та ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Судом було встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в Менській ВК № 91, призначене вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22.12.2015 року, згідно якого його було засудженого за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 260, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до вимог чинного законодавства, при розгляді питання щодо застосування до засудженого пільги, зокрема ст. 81 КК України, суд зобов`язаний звернути увагу на поведінку засудженого за весь період відбування покарання. Тому твердження засудженого про те, що він не має дисциплінарних стягнень і тому до нього повинно бути застосовано умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, не заслуговують на увагу. Дані про відсутність дисциплінарних стягнень або про те, що стягнення погашені мають важливе значення, проте ці обставини не мають виключного значення при прийнятті рішення про умовно дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Так, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 20.03.2015 року. За час перебування у Артемівському СІЗО режим утримання не порушував, до праці не залучався. З 20.07.2016 року відбуває покарання в Менській ВК № 91. За період відбування покарання зарекомендував себе наступним чином: порушень вимог встановленого порядку відбування покарання та розпорядку дня намагається дотримуватись, стягнень не має, проте потребує подальшого контролю за його особистістю з боку представників адміністрації. На виробництві установи засуджений не працевлаштований, бажання працювати не виявляє, відвідує заходи виховного та культурно масового характеру, які проводяться в установі та відділенні, займається за програмою індивідуального диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження».
Суд також враховує відсутність у засудженого заохочень, що свідчить про пасивну форму поведінки засудженого, будь яких проявів активної та позитивної форми поведінки засудженого ОСОБА_4 , що б свідчило про його прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та стати на шлях виправлення, не було.

Судом також взято до уваги висновок Спостережної комісії Менської РДА (протокол № 187 від 23.09.2016 року) про те, що застосування пільги до засудженого ОСОБА_4 у вигляді умовно дострокового звільнення від подальшого відбування покарання є передчасним.

Враховуючи вищевикладене, а також особу засудженого, який намагається бути ввічливим та тактовним з представниками адміністрації лише з метою отримання особистих благ, відсутність в нього жодного заохочення, тому суд не вбачає в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про його виправлення та перевиховання та приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 не довів свого виправлення, він не готовий до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, а тому клопотання про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання подано передчасно і задоволенню не підлягає.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 81 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же термін з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1