УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ст. 185 ч. 3 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 23.04.2015 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст. 185 ч.2 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, ухвалою від 17.11.2015 року іспитовий строк скасовано, направлений для відбування покарання,-
засуджено за ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23.04.2015 року, остаточно визначено обвинуваченому ОСОБА_8 покарання 4 роки позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 вирішено рахувати з 13.02.2016 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.
Згідно вироку суду, повторно, на початку серпня 2015 року, в нічну пору доби, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, через прибудову та вікно проник до приміщення гаражу, розташованого на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належні ОСОБА_9 речі: бензопилу «Stihl», вартістю 4500 гривень, кутову шліфмашину «Pactex», вартістю 500 гривень, електричний дриль «Темп» вартістю 695 гривень та електролобзик «Craft», вартістю 750 гривень, а всього на загальну суму 6445 гривень, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму та з місця події зник.
Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, поєднаними з проникненням в приміщення, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ст. 185 ч.3 КК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, ухвалити новий вирок, яким виправдати обвинуваченого ОСОБА_8 в зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим. Вказує, що судом не встановлено об`єктивної сторони злочину, зокрема, час та спосіб вчинення; а також суб`єктивної сторони злочину мотиву та мети його вчинення. Вважає, що судом безпідставно відкинуто покази свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які свідчили про те, що ОСОБА_8 повідомляв їм, що бензопилу та лобзик його попросив продати ОСОБА_12 . Крім того, зазначає, що ні органом досудового слідства, ні судом не було встановлено моделей, характеристик, особливостей викрадених речей, а лише їх марки, а тому вартість викраденого могла б відрізнятися від вказаної у вироку і обвинувальному акті суми заподіяної шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_8 про день та час розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог КПК України.
Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд у його відсутності.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, міркування прокурора ОСОБА_6 в заперечення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в приміщення. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 185 ч.3 КК України судом кваліфіковано вірно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе не визнав і пояснив, що крадіжки він не вчиняв. Бензопилу та лобзик його попросив продати ОСОБА_12 , на що він погодився і отримав за свою послугу грошову винагороду.
Невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини суд розцінив як його намагання уникнути відповідальності за свої дії.
Доводи апеляційних скарг про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Зокрема, висновки суду ґрунтуються на:
- показаннях потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до яких ОСОБА_8 являється племінником його дружини, вони підтримували нормальні стосунки, ОСОБА_8 часто приходив до нього і допомагав по господарству, а деякий час навіть жив у нього. На початку серпня 2015 року вранці він виявив зникнення речей з гаражу, проникнення в який відбулося через вікно в сараї. На місці крадіжки він виявив сліди взуття і впізнав, що це взуття належить ОСОБА_8 . В міліцію про крадіжку він зразу не повідомив, бо хотів вирішити питання по родинному. ОСОБА_8 не заперечував, що викрав речі і обіцяв їх повернути. Коли він зрозумів, що ОСОБА_8 не має наміру повертати викрадене, він написав заяву в міліцію. В судовому засіданні 11.05.2016 року ОСОБА_9 повідомив, що перед судовим засіданням незнайомий чоловік передав йому бензопилу, хоча не ту, що була викрадена. Також йому телефонував ОСОБА_8 і просив сказати, що він не має до нього претензій.
- показаннях свідка ОСОБА_13 про те, що на початку серпня 2015 року він зустрівся з ОСОБА_8 біля «циганського» магазину і останній попросив допомогти продати лобзик та бензопилу, що він і зробив за грошову винагороду. Речі вони продали ОСОБА_11 і ОСОБА_14 ;
- показаннях свідка ОСОБА_15 , що десь в серпні 2015 року йому зателефонував ОСОБА_13 і повідомив, що ОСОБА_8 продає лобзик, який вони вдвох і принесли до нього та повідомили, що він не крадений;
- показаннях свідка ОСОБА_16 , який підтвердив, що в серпні він зустрівся із знайомими свого сина, одним з яких є ОСОБА_8 , і купив у них бензопилу «Штиль» за 1000 гривень. Вони наполягали, що бензопила не крадена і належить їм.
Також, судом зазначено, що 06.10.2015 року в журналі єдиного обліку заяв про вчинення кримінальних правопорушень зареєстровано протокол прийняття заяви від ОСОБА_9 про викрадення його майна.
В цей же день було проведено огляд місця події і під час проведення цієї слідчої дії було зафіксовано місце проникнення до гаражу.
Вартість викрадених речей потерпілого ОСОБА_9 підтверджується довідкою від 09.10.2015 року підтверджується вартість викрадених речей (а.п.74).
Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 в присутності понятих розповів про обставини викрадення речей з гаражу ОСОБА_9 , однак відмовився на місці показати механізм вчинення крадіжки мотивуючи це тим, що йому соромно зустрічатись з родиною дядька.
Проаналізувавши сукупність зібраних доказів, місцевий суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, доведена повністю.
З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
Твердження апелянта про те, що судом не встановлено об`єктивної сторони злочину, зокрема, час та спосіб вчинення; а також суб`єктивної сторони злочину мотиву та мети його вчинення апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки перелічені вище докази, кожний окремо та у сукупності, підтверджують пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення. Крім того, такі доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, викладеними у вироку.
Також, безпідставним апеляційний суд вважає твердження апелянта про те, що судом безпідставно відкинуто покази свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які свідчили про те, що ОСОБА_17 повідомляв їм, що бензопилу та лобзик його попросив продати ОСОБА_12 .
Так, судом першої інстанції була дана належна оцінка показам свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .
Зокрема, судом зазначено, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 згадали про те, що ОСОБА_8 повідомляв їм, що бензопилу та лобзик його попросив продати ОСОБА_12 тільки після запитань захисника. Видається сумнівною така вибіркова пам`ять свідків, при тому, що вони не пам`ятають ні дати вказаних подій, ні інших їх обставин, а так само і того, за яку суму було вчинено продаж та скільки коштів отримано в якості винагороди. Навіть якщо ОСОБА_8 і повідомляв свідкам про те, що лобзик та пилу йому надав для продажу ОСОБА_12 , то вказана обставина не є беззаперечним доказом невинуватості ОСОБА_8 .. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 не зміг вказати конкретних даних, які б могли ідентифікувати особу ОСОБА_12 .
При цьому, сторона захисту не клопотала про перевірку вказаних обставин у порядку, встановленому КПК України.
Також, місцевим судом не було встановлено будь-яких даних, які б свідчили про існування у потерпілого ОСОБА_9 підстав оговорювати обвинуваченого ОСОБА_8 .
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ні органом досудового слідства, ні судом не було встановлено моделей, характеристик, особливостей викрадених речей, а лише їх марки, а тому вартість викраденого могла б відрізнятися від вказаної у вироку і обвинувальному акті суми заподіяної шкоди, апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки вони не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.
Так, вартість викрадених речей підтверджується товарними чеками на вказані речі і довідкою (а.п. 48, 49, 74). Крім того, потерпілий ОСОБА_9 відмовився від цивільного позову у даному кримінальному провадженні.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України в межах санкції статті, за якою його засуджено. Судом враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, особу обвинуваченого ОСОБА_8 та призначено покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
З вищенаведеними висновками місцевого суду погоджується і апеляційний суд та, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, відсутності істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які б безумовно тягнули за собою скасування судового рішення, не вбачає підстав для скасування вироку суду.
На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_8 слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 травня 2016 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.
Зарахувати засудженому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України з урахуванням змін, внесених Законом України №838-VIII від 26.11.2015 року, період з 13.02.2016 року по 08.08.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженому ОСОБА_8 в той самий строк, але з моменту отримання копії ухвали.
Судді: