пр.№ 1-кп/464/4/16
У Х В А Л А
14.06.2016 року м.Львів
Сихівський районний суд м. Львова в складі колегії:

головуючогосудді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судових засідань ОСОБА_4

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.2, ст.115 ч.1, ст.263 ч.2 КК України, -

в с т а н о в и в :
У провадженні Сихівського районного суду м.Львова знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ст.15 ч.2, ст.115 ч.1, ст.263 ч.2 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

В судовому засіданні прокурор висловив думку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, покликаючись на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та про наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.

Захисник та обвинувачений заперечили щодо продовження строку тримання під вартою, оскільки відсутні ризики, визначені ст.177 КПК України, та що тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням продовження такого строку.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно із положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 13 квітня 2016 р. запобіжний захід ОСОБА_7 продовжено до 17 червня 2016 р. включно, без визначення розміру застави.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.15 ч.2, ст.115 ч.1 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, та яке згідно ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого, та кримінального правопорушення передбаченого, ст.263 ч.2 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, та яке згідно ст.12 КК України відноситься до середньої тяжкості.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні якого він обвинувачується, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який неодружений, з середньою освітою, не працював, раніше не судимий, його вік, стан здоров`я, матеріальний стан, а також те, що він обвинувачується у вчиненні умисного середньої тяжкості та особливо тяжкого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що є всі підстави вважати, що застосування до обвинуваченого більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме перебуваючи на волі, він може переховуватися від суду, ухилятися від виконання процесуальних обов`язків під час судового розгляду, незаконно впливати на потерпілу, свідків чи продовжити злочинну діяльність.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що з дня надходження до суду обвинувального акта судове провадження не завершене, а строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 17 червня 2016 р., суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою до 12 серпня 2016 р., оскільки застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу за наведених вищевказаних обставин є неможливим. Водночас, враховуючи наявність обставин, передбачених п.1 ч.4 ст.183 КПК України, а саме вчинення злочину із застосуванням насильства, а також підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, зокрема майновий стан обвинуваченого, суд вважає за можливе не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Суд не приймає покликання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника на відсутність ризиків визначених ст.177 КПК України та наявність підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на будь-який інший не пов`язаний з триманням під вартою, виходячи з наступного.

Так, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді взяття під варту та при вирішенні клопотання прокурора про його продовження, судом було враховано особу обвинуваченого, стан його здоров`я, сімейний стан та інші обставини, що характеризують його особу, ступінь тяжкості злочинів у вчиненні яких він обвинувачується, наявність вагомих доказів вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків визначених ст.177 КПК України. На даний час жодна із зазначених обставин не змінилась, у зв`язку з чим підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197, 331 КПК України, суд , -

у х в а л и в :
Запобіжний захід ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.15 ч.2, ст.115 ч.1, ст.263 ч.2 КК України, тримання під вартою продовжити до 12 серпня 2016 р. включно, без визначення розміру застави.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3