Справа № 751/9372/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/258/2016
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0007177 від 01 жовтня 2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 січня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з повною середньою освітою, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, постійного місця проживання не має, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , утримується під вартою, раніше судимого:

- 04.10.1994 року Носівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, згідно з постановою Балаклейського районного суду Харківської області від 25.03.1997 р., на підставі ст. 52 КК України звільнений умовно-достроково, невідбутий строк покарання 3 місяці 24 дні;

- 27.03.1998 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 215-3, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ч. 3 ст. 215-3, ч. 2 ст. 142, ст. 42 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 13.01.2010 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 28.10.2010 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

- 17.09.2015 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, вирок набрав законної сили 30.11.2015 року;

обвинуваченого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

До апеляційного суду Чернігівської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , який просить вирок змінити, зменшивши строк покарання, та застосувати до нього ч. 5 ст. 72 КК України.

Даним вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання: за ч.2 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі,

за ч.3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком та за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2015 року, ОСОБА_6 остаточно до відбуття призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання постановлено обчислювати з 05 січня 2016 року. Зараховано в строк відбування покарання частково відбуте за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2015 року, з 21 серпня 2015 року по 04 січня 2016 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, обрано у виді тримання під вартою.

Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що 27 грудня 2014 року, у вечірній час, ОСОБА_6 , діючи повторно, в період не знятої та непогашеної судимості за злочини проти власності, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з особою, кримінальне провадження щодо якої виділено в окреме провадження, шляхом пошкодження вхідних дверей, проникли до їдальні по АДРЕСА_2 , яка належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_9 , звідки таємно викрали 20 смажених біляшів, вартістю 5 грн. кожний, а всього на суму 100 грн., 19 смажених пиріжків, вартістю 3 грн. 50. коп. кожний, а всього на суму 66 грн. 50 коп., 4 упаковки сосисок марки Фірмові, вартістю 90 грн. кожна, а всього на суму 360 грн., 98 м`ясних котлет, вартістю 7 грн. кожна, а всього на суму 686 грн., чим спричинили фізичній особі-підприємцю ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1212 грн. 50 коп..

07 червня 2015 року, близько 12 год., ОСОБА_6 , діючи повторно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, таємно викрав з підвального приміщення, що за адресою: АДРЕСА_3 , чавунну батарею, вартістю 300 грн., що належить КП Новозаводське, чим завдав збитки на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений вирок суду вважає незаконним, оскільки призначене покарання вбачає суворим і таким, що не відповідає особі засудженого. Зазначає, що він дійсно щиро визнав свою вину, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, на стадії досудового розслідування все викрадене було повернуто потерпілим і вони не мають жодних претензій до нього, має на утриманні неповнолітню дитину, яку спільно виховував з цивільною дружиною, але суд не взяв до уваги цього при призначенні покарання. Вважає, що покарання у виді позбавлення волі та подальше перебування у виправній установі не виправить, а навпаки погіршить його ставлення до життя. Крім того, просить застосувати до нього положення ч.5 ст.72 КК України.

В запереченні на апеляційну скаргу засудженого прокурор Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 вважає вирок суду від 05.01.2016 року відносно ОСОБА_6 законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги з викладених в ній підстав, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Межі перегляду судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення не припускають встановлення й доказування фактів, які не були встановлені та не доведені судом першої інстанції.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, який підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні крадіжок продуктів харчування з їдальні та чавунної батареї з підвального приміщення визнав, фактичні обставини вчинення цих злочинів, що викладені в обвинувальному акті, та правову кваліфікацію дій не оспорював.

Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд, у відповідності з вимогами ст. 65, 66, 67 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки злочинів, особу винуватого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме, повне визнання вини, явки з повинною, щире каяття, сприяння розкриттю злочинів, обставину, яка обтяжує його покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, і обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, обравши міру покарання в межах санкцій частин статей КК України, якими передбачено покарання за вчинені ним злочини, із застосуванням ч. 1,4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити із кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Всі обставини, на які в своїй апеляційній скарзі посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні покарання були враховані, а тому призначене ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, і не вбачає підстав для пом`якшення останньому покарання.

Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що призначене судом покарання є занадто суворим безпідставні, оскільки вчинені діяння ОСОБА_6 є завершеними злочинами, характеризуються прямим умислом та корисливими мотивами, крім того, відносяться до середньої тяжкості та тяжких злочинів. А тому обвинуваченому обґрунтовано призначено покарання, яке пов`язане з реальним позбавленням волі, і підстав пом`якшення покарання колегія суддів не вбачає.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що судом не були повністю враховані обставини, які пом`якшують покарання, а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій до нього зі сторони потерпілих, перебування на утриманні неповнолітньої дитини, яку спільно виховував з цивільною дружиною, на переконання колегії суддів не впливає на розмір призначеного покарання та не тягнуть за собою зміну вироку.

Покарання, яке призначено обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідає характеру і ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, даним, що характеризують його особу та всім обставинам кримінального провадження, і є справедливим.

З огляду на це, підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи обвинуваченого про застосування до нього ч. 5 ст. 72 КК України.

Законом України Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ було внесено зміни до частини 5 статті 72 Кримінального кодексу, відповідно до якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Прикінцевими положеннями вищевказаного Закону передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (24.12.2015 року) та застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом, набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуте повністю.

Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.

З довідки, складеної адміністрацією Чернігівського слідчого ізолятора вбачається, що ОСОБА_6 був затриманий 21.08.2015 року і прибув до слідчого ізолятору 25.08.2015 року де утримується під вартою по теперешній час. 17.09.2015 року він був засуджений Чернігівським районним судом по ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі і вирок набрав законної сили 30.11.2015 року. Крім цього, 05.01.2016 року ОСОБА_6 був засуджений Новозаводським районним судом м. Чернігова по ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

За таких підстав, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_6 перебував в режимі попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження з 21.08.2015 року (дата фактичного затримання) по 30.11.2015 року (дата набрання вироком Чернігівського районного суду законної сили) та з 05.01.2016 року по 22.03.2016 року (дата набрання вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова законної сили).

З урахуванням приписів абзацу першого частини 5 ст.72 КК України перебування ОСОБА_6 в слідчому ізоляторі в зазначений період підлягає зарахуванню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За таких обставин, порушень законодавства, які б потягли за собою скасування чи зміну вироку, по справі не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 426 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 без змін.

В порядку ч.2 ст.404 КПК України та на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні з 21 серпня 2015 року по 30 листопада 2015 року та з 05 січня 2016 по 22 березня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4