АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/610/16 Справа № 203/399/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000610, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року про повернення обвинувального акту щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м Дніпропетровськ, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Свердловськ Російської Федерації, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України,

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_11
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України повернуто прокурору для приведення у відповідність до вимог Кодексу.
Як на підставу повернення суд першої інстанції посилається на невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, а саме: в обвинувальному акті зазначено номер внесення в реєстр «0000610» та дату внесення «27.07.2015» у той час, в реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, зазначено, що це реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000610, тобто реєстр матеріалів іншого досудового розслідування.

Крім того в реєстрі, доданому до обвинувального акту, взагалі не зазначено номерів процесуальних дій.

Також, в доданому реєстрі при переліку процесуальних дій не вказано їх найменування, а вказано лише назви. У зв`язку із зазначеними порушеннями неможливо відрізнити зміст слідчих дій з однаковими назвами та встановити дії, які під час цих процесуальних дій проводились та у відношенні якого з обвинувачених. Так, слідчим шість разів зазначено в реєстрі процесуальну дію під назвою «обшук», при цьому неможливо відрізнити зазначені процесуальні дії та зрозуміти їх зміст.

Дані щодо проведення процесуальної дії - тимчасового доступу до речей та документів вказані в розділі 1 реєстру, долученого до обвинувального акту матеріалів досудового розслідування, а не в розділі 3.

Крім того, в долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані щодо відкриття матеріалів досудового розслідування, що є процесуальною дією та підлягають обов`язковому занесенню до реєстру матеріалів досудового розслідування.

До обвинувального акту додано розписки про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, надані обвинуваченим ОСОБА_7 , захисником ОСОБА_11 , обвинуваченим ОСОБА_8 , захисником ОСОБА_10 слідчому ОСОБА_12 , про що зазначено в тексті розписок, в той час як одночасно з переданням обвинувального акту до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику. Таким чином, діючим КПК не передбачено надання розписки щодо отримання копії обвинувального акту та копію реєстру матеріалів досудового розслідування нікому, окрім прокурора. У зв`язку з чим розписки, додані до обвинувального акту, не відповідають вимогам КПК України.

Крім того, зазначені розписки підозрювані та їх захисники повинні надати щодо отримання конкретного обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, тобто, обвинувального акту, за яким їх звинувачують у скоєнні кримінального правопорушення та реєстр щодо обвинувального акту, за яким їх звинувачують у скоєнні кримінального правопорушення. У той час як обвинуваченим ОСОБА_7 надано розписку про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №000610 від 27.07.2015, його захисник ОСОБА_11 надав розписку про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №000610 від 27.07.2015, що відрізняється від номеру обвинувального акту, за яким обвинувачується ОСОБА_7 . Обвинувального акту, за яким ОСОБА_7 обвинувачується в межах іншого кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000610, до суду не надходило. Крім того, до обвинувального акту, який надійшов до суду, взагалі не додано реєстр матеріалів досудового розслідування за №0000610.

В розписці про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, наданої ОСОБА_8 зазначено, що він отримав копію обвинувального акту у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №000610. Кримінальне провадження, за яким обвинувачується ОСОБА_8 за обвинувальним актом, що надійшов до суду, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000610. Інформації щодо існування відносно ОСОБА_8 іншого кримінального провадження, за №000610, в суду не має.

В розписці про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, наданої захисником ОСОБА_10 зазначено, що вона отримала копію обвинувального акту у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №000610. Таким чином, з розписки вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 дали розписки про отримання копій обвинувальних актів за різними провадженнями.

Крім того, у додатках до обвинувального акту взагалі не зазначено розписок про отримання копії обвинувального акту та реєстру захисниками ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

В порушення ч.4 ст.291 КПК України, до обвинувального акту додано копії паспортів громадянина України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також їх ідентифікаційні номери, форми Ф.2-К та витяг з кримінального провадження №0000610, в той час як питання щодо обсягу доказів та порядку їх дослідження судом не вирішувалося та має вирішуватися на стадії судового розгляду кримінального провадження.

Також, в порушення вимог п.5 ст.291 КПК України обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення. Обвинувальний акт містить лише виклад фактичних обставин, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, вказівку на підозру ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України та правову кваліфікацію їх дій.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на істотні порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, зокрема: посилання судом першої інстанції на порушення вимог п.4 ст.291 КПК України у частині додавання до обвинувального акту таких документів, як Ф.2-К, витягу з кримінального провадження №0000610, копій паспортів громадян України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , копій Реєстраційних облікових карток фізичних осіб - платників податків громадян України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вважає необґрунтованим, оскільки у розділі «Додатки» документу «Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000610» вказані документи не перелічені, а тому і не додані.

Зазначив, що перелічені документи долучено до матеріалів у відповідності вимог Інструкції про порядок обліку кримінальних та адміністративних корупційних правопорушень та з метою надання можливості суду ідентифікації осіб, стосовно яких направлено обвинувальний акт у відповідному кримінальному провадженні.

Зазначене судом першої інстанції порушення вимог ст.109 КПК України у частині невірного визначення номеру кримінального провадження (№0000610), що не відповідає номеру кримінального провадження, визначеному у обвинувальному акті (№0000610), а також не зазначення у розділах Реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні (№0000610) номерів процесуальних дій, - сторона обвинувачення вважає формальним, та є помилкою - «опискою», оскільки у Реєстрі матеріалів досудового розслідування до вказаного кримінального провадження (№0000610), у Розділі І наведено (перелічено) проведені під час досудового розслідування процесуальні дії з учасниками кримінального провадження, прізвища, ім`я та по-батькові яких також відображено у обвинувальному акті до вказаного кримінального провадження; у розділі III перелічено заходи забезпечення, застосовані під час досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

У той же час, встановлення судом у підготовчому засіданні саме цих обставин є підтвердженням обґрунтованості та необхідності надання прокурором суду першої інстанції додаткових документів, що не зазначені у графі «Додатки» у обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0000610 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Також, сторона обвинувачення вважає, що посилання судом першої інстанції на порушення органом досудового розслідування вимог ст.132 КПК України в частині відображення заходу забезпечення - тимчасового доступу у розділі І Реєстрі матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту, замість розділу III, також є необґрунтованими відповідно до вимог ст.ст. 131,132 КПК України.

Крім того зазначає, що серед вимог до реєстру матеріалів досудового розслідування, визначених ст.109 КПК України, відсутні вимоги щодо розподілення Реєстру на відповідні розділи.

Також судом першої інстанції, без будь-яких посилань на чинні норми законодавства України, на власний розсуд висуваються вимоги щодо зазначення органом досудового розслідування у Реєстрі матеріалів визначення термінів та порушення останнім вимог ст. 109 КПК України.

Так судом вказано, на необхідність зазначення «Найменування процесуальної дії» замість «Назва процесуальної дії», у той час як вказані поняття «Назва» та «Найменування» є синонімами.

Крім того, у ст.3 КПК України серед основних термінів, що вживаються у Кодексі, якщо немає окремих вказівок, відсутнє тлумачення окремого терміну поняття «Найменування».

Також, в ухвалі суду першої інстанції зазначено, що прокурором у порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті зазначено не про обвинувачення, а про підозру ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень.

На момент складання та вручення обвинувального акту ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вказані особи перебували у процесуальному статусі підозрюваних, про що і вказано в обвинувальному акті.

Окрім того, суд першої інстанції послався на те, що обвинувальний акт містить лише фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а формулювання обвинувачення кожному з них відсутнє, тому не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Сторона обвинувачення вважає, що вказані вище висновки суду щодо невідповідності обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що перешкоджають призначенню його до судового розгляду, носять формальний характер, оскільки фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими та правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність і ОСОБА_7 , і ОСОБА_8 , - фактично є формулюванням обвинувачення.

Захисниками обвинувачених адвокатами ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , - подані заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких останні просили ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. В обґрунтування своїх заперечень зазначають, що оскаржувана ухвала є законною та постановленою у відповідності до вимог КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_9 підтримав апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції,просив ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Обвинувачені та їх захисники просили ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року про повернення обвинувального акту залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, так як оскаржувана ухвала є законною та постановленою у відповідності до вимог КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вказані вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції не виконав належним чином.
Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам статей 291 КПК України: зокрема, не містить анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Суд в ухвалі вказав на порушення стороною обвинувачення вимог п.5 ч.2, ч.4 статті 291 КПК України щодо надання стороною обвинувачення копій паспортів громадянин України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також їх ідентифікаційні номери, форми Ф.2-К та витяг з кримінального провадження №0000610, в той час як надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється, а також відсутність у обвинувальному акті належним чином сформульованого обвинувачення, що обвинувальний акт містить лише виклад фактичних обставин, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, вказівку на підозру ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України та правову кваліфікацію їх дій.

Дослідивши обвинувальний акт та перевіривши ухвалу суду першої інстанції на порушення в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вимог статті 291 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що стороною обвинувачення щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сформульоване обвинувачення і викладені в обвинувальному акті фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими відповідають вимогам п.13 ч.1 ст.3 КПК України, щодо яких обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Посилання в ухвалі судом першої інстанції на наявність в обвинувальному акті вказівки про підозру ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України та правову кваліфікацію їх дій узгоджуються з вимогами ст.42 КПК України, згідно якої підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення……, і особа стає обвинуваченим, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Додатки в обвинувальному акті укладено у відповідності до вимог ч.4 ст.291 КПК України, що не передбачає розписок захисників про отримання копій обвинувального акту та реєстру і додання яких стороною обвинувачення до обвинувального акту, як і копій паспортів та довідок ро призначення ІНН обвинувачених, не є перешкодою для призначення судового розгляду.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд, не здійснюючи судового розгляду та не досліджуючи докази, зібрані у кримінальному провадженні, в ухвалі увійшов в обговорення тих питань, які не вирішуються на даному етапі кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: 1) чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються особи; 2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; 3) чи винні обвинувачені у вчиненні цього кримінального правопорушення; та інші питання передбаченні цією статтею.
Колегія суддів вважає, що якщо в ході судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального провадження або не знайдуть підтвердження фактичні обставини, які прокурор вважав доведеними, не знайде підтвердження кваліфікуюча ознака складу злочину, в якому обвинувачуються особи, або взагалі суд прийде до висновку про відсутність складу, події злочину чи про недоведеність вини обвинувачению, то нормами КПК України передбачені процесуальні дії, які необхідно вчинити в таких випадках.
Так, в силу ст.ст. 338, 339, 340 КПК України прокурор уповноважений змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення або відмовитись підтримувати державне обвинувачення. Якщо, встановивши наявність фактичних обставин, що мають істотне значення для кримінального провадження, прокурор не вчинить вказані процесуальні дії, то суд, здійснивши судовий розгляд, повинен в нарадчій кімнаті дати відповідну юридичну оцінку дослідженим доказам і вирішити питання, передбачені кримінальним процесуальним законом.
При цьому, якщо суд дійде до висновків, що не має місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються особи чи це діяння не містить складу кримінального правопорушення, в якому вони обвинувачувались, а перекваліфікація неможлива, виходячи з меж судового розгляду, або не підтверджується вина обвинувачених, то суд зобов`язаний прийняти рішення у відповідності до ч. 1 ст. 373 КПК України.
Однак, до таких висновків суд може дійти тільки після проведення в повному обсязі судового розгляду з дослідження всіх доказів кримінального провадження.
Інші підстави повернення обвинувального акту прокурору, на які послався суд першої інстанції в ухвалі, статтею 291 КПК України не передбачені.

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними і підлягають задоволенню з огляду на те, що вказане в рішенні суду першої інстанції не є перешкодою для призначення обвинувального акту до розгляду та ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення по суті, а є формальною підставою для повернення обвинувального акту, спричинить зайву тяганину по справі, що суперечить принципу розумного строку судового розгляду. Також, така форма та зміст обвинувального акту відповідає усталеній та загальноприйнятій практиці (ст. 291 КПК України).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Колегія суддів, звертає увагу, що ті процесуальні дії та ті процесуальні рішення, які необхідно вчинити та прийняти під час підготовчого судового засідання, здійснюються з метою підготовки кримінального провадження до судового розгляду, і повинні вирішуватись на розсуд суду тим складом суду, якому в подальшому і розглядати обвинувальний акт по суті.
Крім того, апеляційному суду не притаманно приймати рішення в порядку ст. 314, 315 КПК України з огляду на його повноваження та функції, колегія суддів, керуючись частинами 1, 6 ст. 9 КПК України, прийшла до висновку про необхідність призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В ході нового розгляду суду необхідно усунути допущенну невідповідність вимогам кримінального процесуального закону та провести підготовче судове засідання з дотриманням вимог передбачених ст.ст. 314, 315 КПК України.
З огляду на обставини справи, згідно з якими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення за ч.4 ст.368 КК України, та враховуючи дані про особу кожного з обвинувачених, колегія суддів не знайшла підстав для скасування або зміни раніше обраного судом щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому вважає за необхідне даний запобіжний захід продовжити, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
За результатами розгляду даного кримінального провадження, підстав для здійснення судового провадження в іншому складі суду, передбачених ст. 416 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 331, 376, 404, 405, 407, 409, 415 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, - задовольнити.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.4 ст.368 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.4 ст.368 КК України, скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Запобіжний захід ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити у вигляді тримання під вартою до проведення судом першої інстанції підготовчого судового засідання, але не більше ніж на 30 діб.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_14