Справа № 428/5918/16-к
Провадження № 11-сс/782/153/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2016 року Апеляційний суд Луганської області у складі:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційного суду Луганської області у м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 , яка була подана в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.05.2016 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС 2-го відділення СВ УСБУ в Луганській області та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів стосовно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Сєвєродонецька Луганської області, освіта середньо-технічна, одружений, має малолітню дитину, є інвалідом, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1. ст. 258-3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

20.05.2016 року слідчий в ОВС 2-го відділення слідчого відділу УСБУ України в Луганській області майор міліції ОСОБА_11 звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_10 до слідчого судді Сєвєродонецького міського суду.

В клопотанні зазначено, що слідчим відділом УСБУ в Луганській області під час здійснення розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що у період з квітня 2014 року по теперішній час особи (відносно яких є окремі кримінальні провадження), діючи умисно, з метою вчинення на території України терористичних актів та інших тяжких і особливо тяжких злочинів, створили на території України терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі ЛНР).

Відповідно до ч.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», «ЛНР» є стійким об`єднанням трьох і більше осіб, яке створене з метою терористичної діяльності, у межах об`єднання здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів.

13 квітня 2014 року Радою національної безпеки і оборони України прийнято рішення «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», яке введено в дію Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14.04.2014, відповідно до якого на території України розпочато антитерористичну операцію.

З метою протидії діяльності органів виконавчої влади України на території проведення антитерористичної операції, забезпечення стійкості «ЛНР», розподілу функцій та обов`язків, які будуть покладені на учасників «ЛНР», встановлено правила поведінки учасників «ЛНР» та її структурних підрозділів, обов`язкові для виконання цих учасників під час вчинення терористичної діяльності, у листопаді 2014 році особи (відносно яких є окремі кримінальні провадження), всупереч чинному законодавству України, на підставі документу «Закон ЛНР «Про поліцію» № 38-1 від 10.11.2014, утворили у складі «ЛНР» структурний підрозділ «Міністерство внутрішніх справ Луганської народної республіки».

У лютому 2016 року (більш точну дату встановити не виявилось можливим), громадянин України ОСОБА_10 , достовірно знаючи з розповсюджених у засобах масової інформації та мережі «Інтернет» повідомлень про проведення на території Донецької і Луганської областей України антитерористичної операції проти терористичної організації «ЛНР», діючи з особистих політичних міркувань, порушуючи вимоги статті 17 Конституції України, вирішив сприяти терористичній організації «ЛНР» з метою порушення суверенітету і територіальної цілісності України, шляхом збору та передачі її представникам (відносно яких є окремі кримінальні провадження) інформації, що має значення для протидії силам, задіяним в проведенні АТО.

20 травня 2016 року слідчим відділу УСБУ в Луганській області ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.258-3 КК України.

Підозра ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, обґрунтовується наявними матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що на даний час ОСОБА_10 проживає за адресою, яка знаходиться у безпосередній близькості із лінією розмежування з тимчасово окупованою представниками «ЛНР» територією України. В той же час встановлено, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки з представниками незаконно утворених органів влади «ЛНР», злочинна діяльність яких станом на теперішній час не припинена, підтвердження чому відображено у наведеному вище переліку доказів. Тим самим встановлено ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що підозрюваний має можливість виїхати на тимчасово окуповану територію Луганської області та надалі сприяти або брати участь у діяльності терористичної організації «ЛНР», де буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, виходячи зі змісту наведених вище доказів, ОСОБА_10 цілком підтримує незаконні дії представників терористичної організації «ЛНР» та має намір і надалі здійснювати сприяння їх незаконній діяльності. Таким чином, встановлено ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що у разі не обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу останній і надалі буде сприяти діяльності терористичної організації «ЛНР» у вигляді надання інформації щодо сил та позицій підрозділів АТО представникам вказаної терористичної організації, або вступить до складу збройних або інших структурних формувань «ЛНР».

Враховуючи характер вчиненого підозрюваним злочину та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.258-3 КК України, яка полягає у

безальтернативному позбавленні волі, є всі підстави вважати, що підозрюваний може залишити місце свого постійного проживання та виїхати до тимчасово окупованої території Луганської області, де буде переховуватись від органу слідства і надалі.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки та домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчинені злочинів, передбачених статтями 109- 114 -1, 258-258 -5, 260, 261 КК України.

Таким чином, беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_10 вчинив особливо тяжкий злочин, з метою запобігання його можливим спробам вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, переховуватися від органу досудового розслідування та суду, та перешкоджати кримінальному провадженню, враховуючи його сімейне становище, вік, стан здоров`я, та відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у клопотанні ставиться питання про обрання саме такого запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду від 20 травня 2016 року застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

На дану ухвалу слідчого судді захисником-адвокатом ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 подано апеляційну скаргу, в якій він ставить питання про скасування ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду від 20.05.2016року із-за істотних порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону, просить відмовити слідчому у задоволенні клопотання.

Захисник посилається на рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вказує на те, що до теперішнього часу самопроголошена «Луганська народна республіка» не визнана терористичною організацією, тому, на його думку, відсутні підстави для кваліфікації дій ОСОБА_10 за ч.1ст.258-3 КК України; вважає, що не доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.258-3КК України, посилається на немотивованість ухвали слідчого судді, запобіжний захід обрано його підзахисному з огляду тільки на те, що злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_9 , є особливо тяжким, вказує на відсутність ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, ОСОБА_9 раніше не судимий, є інвалідом, на його утриманні знаходиться малолітня донька; слідчим суддею не прийнято до уваги, що ОСОБА_9 не намагався виїхати на окуповану територію; вважає, що ухвала слідчим суддею винесена всупереч практиці Європейського суду та порушує права ОСОБА_12 .

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу слідчого судді і відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисника ОСОБА_13 , який підтримав доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , думку прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею обґрунтовано прийнято до уваги наявність обставин, які враховані ним при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідно до п.4ч.2ст.183 КПК України, а саме: прокурором доведено наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, покарання за яке у виді позбавлення волі на строк до 15 років, та яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів; наявність ризиків, вказаних у клопотанні, його брат служить невизнаній так званій «ЛНР» і тому, на думку суду, якщо ОСОБА_9 зміг забезпечувати його інформацією щодо дислокації українських військових, то, враховуючи міру покарання за вчинене кримінальне правопорушення, зможе переховуватись на непідконтрольній території.

Слідчий суддя не безпідставно вказав в ухвалі на те, що підозрюваним та його захисником, зважаючи на інвалідність підозрюваного, не надано до суду доказів, які б підтверджували неможливість тримати підозрюваного під вартою у слідчому ізоляторі.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя навів переконливі мотиви, з яких він дійшов висновку стосовно наявності ризиків, передбачених ст.177ч.1 КПК України, встановлених під час досудового слідства, а саме: можливості ОСОБА_10 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити свою злочинну діяльність, у зв`язку з чим є необхідність у застосуванні вказаного запобіжного заходу.

Також апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді стосовно того, що, законодавцем не визначено альтернативного запобіжного заходу триманню під вартою, а не обрання такого взагалі, враховуючи викладене, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 - 114-1, 258 - 258-5, 260, 261 КК України.

Крім того, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства стосовно ОСОБА_12 , будь - чого явно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

За таких обставин апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_14 , і вважає ухвалу слідчого судді такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422, 376 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 травня 2016 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

СУДДІ:

----------------------- ---------------------------- ---------------------------