Справа № 748/1060/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1063/2016
Категорія - ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 липня 2016 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Макошино Менського району Чернігівської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, приватного підприємця, неодруженого, раніше не судимого; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 липня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України і за цей злочин призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено засудженого ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 5369,16 гривень.

Як встановлено судом першої інстанції, 27 лютого 2016 року приблизно о 06 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Mercedes - Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по автомобільній дорозі «Чернігів - Мена - Сосниця - Грем`яч», зі сторони м. Мена в напрямку м. Чернігів. Рухаючись у вказаному напрямку, на 12 км + 600 м зазначеної дороги, ОСОБА_6 проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, допустив виїзд на зустрічну смугу руху, чим порушив вимоги п. 2.3 б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну), 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним) Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «ГАЗ 3307», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , який рухався в зустрічному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «Mercedes - Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівої половини грудної клітки з переломом 12-го ребра зліва, ускладненої лівобічним гемотораксом, посттравматичним лівобічним пневмонітом та забій поперекового - крижового відділу хребта з субарахноідальним крововиливом, епідуральною гематомою на рівні L5-S1, які в своїй сукупності відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки - садна по передній поверхні грудної клітки, множинні переломи ребер з розривом пристінкової плеври, забої коренів та тканин легень, крововиливи в парааортальну клітковину та під плевру; перелом лівої лопатки; множинні рани та садна обличчя, садна та синці нижніх кінцівок, крововиливи в підшкірно жирову клітковину по задній поверхні шиї та м`які тканини лівого плеча, які в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, від яких ОСОБА_11 помер на місці ДТП.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимоги п.п. 2.3 б), 12.1 Правил дорожнього руху України стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. Звільнити від відбування основного покарання з іспитовим строком 3 роки.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу внаслідок м`якості призначеного покарання і є істотним порушенням принципів об`єктивності, справедливості та індивідуалізації покарання. Вважає недоцільність призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права курувати транспортним засобом є безпідставним та не справедливим. В судовому засіданні не було отримано підтверджувальних документально даних про те, що ОСОБА_6 є приватним підприємцем, не встановлено рід його діяльності, а тим більше використання ним автотранспорту у підприємницьких цілях. А тому твердження суду про те, що він опиниться у скрутному матеріальному становищі у разі позбавлення можливості керувати автотранспортом є необґрунтованим. Крім того суд мотивував застосування ст.75 КК України одними і тими ж обставинами, які були підставою для відмови у застосуванні додаткової міри покарання.

Заслухавши доповідача, прокурора та потерпілого, які просили апеляційну скаргу задовольнити з вказаних у ній підстав, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України та визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Під час судового засідання у суді першої інстанції ОСОБА_6 свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 та смерть потерпілого ОСОБА_11 .

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

Вирішуючи питання стосовно призначення покарання ОСОБА_6 колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора в частині невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не знаходять своє підтвердження.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, відомості про особу винного, обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття, а також те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, за місцем проживання та колишнього навчання характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності не притягувався, приватний підприємець, думку потерпілих, які просили призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі і обґрунтовано призначив покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України із наданням іспитового строку.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Прокурором в апеляційні скарзі не наведено жодних підстав для збільшення міри покарання та іспитового строку обвинуваченому.

Також, не підлягають задоволенню і вимоги апеляційної скарги щодо призначення обвинуваченому додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд першої інстанції вірно врахував те, що кримінальне правопорушення було вчинене з необережності, як пояснював в судовому засіданні обвинувачений та потерпілий ОСОБА_9 ДТП сталося в тому числі внслідок складних погодній умов. Потерпілі не наполягали на позбавленні ОСОБА_6 права керування транспортними засобами, а навпаки, наголошували, що останнє поставить обвинуваченого у скрутне матеріальне становище, оскільки обвинувачений є приватним підприємцем і в свій діяльності постійно користується транспортними засобами.

Зміна ставлення до покарання обвинуваченого потерпілим ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції пов`язана виключно з неповним відшкодуванням шкоди обвинуваченим і на думку колегії суддів не може впливати на призначення обвинуваченому додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керуванням транспортним засобом. Більше того, потерпілий в суді апеляційної інстанції пояснив, що обвинувачений постійно використовував транспортний засіб для доставки товарів до свого магазину.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4