Справа № 303/3779/16-к
Провадження № 1-кп/303/357/16
УХВАЛА

15 липня 2016 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000071, внесеному 15.06.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_9 обвинуваченого за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 129, ч. 2 ст. 194, ст. 257, ч. 2,3 ст. 258, ч. 1,2 ст. 263, ч. 1 ст. 279, ч. 4 ст. 345 КК України та обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 129, ч. 2 ст. 194, ст. 257, ч. 2, 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 279, ч. 4 ст. 345 КК України,
в с т а н о в и в:
Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_12 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.
Дане клопотання мотивує тим, що в обвинувальному акті викладено лише фактичні обставини справи, які прокурор вважає встановленими, та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті. При цьому, викладені в акті фактичні обставини кримінального правопорушення суперечать вказаній правовій кваліфікації. При складанні обвинувального акту не вказано ознаки підозри та не сформульоване обвинувачення його підзахисним, не вказано ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину, що унеможливлює подальший розгляд справи. Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутня інформація про час проведення відповідних процесуальних дій, час повідомлення про підозру, час ознайомлення обвинувачених з матеріалами справи. Також до обвинувального акту прокурором не додано письмового роз`яснення обвинуваченим про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних. Він особисто ознайомився з обвинувальним актом під час розгляду в Апеляційному суді Закарпатської області подання про направлення справи до іншого суду, інші захисники з ним не знайомі, акт нікому не вручався. Вважає, що за наявності таких грубих порушень на підставі даного обвинувального акту неможливо призначати судовий розгляд і такий акт слід повернути прокурору для усунення недоліків.
Захисник ОСОБА_13 повністю підтримала клопотання про повернення обвинувального акту прокурору і просила його задовольнити. Пояснила, що в обвинувальному акті немає змісту обвинувачення, цей акт нікому не було вручено, до нього не додано розписок обвинувачених, як цього вимагає закон. При намаганні прокурора вручити обвинуваченим обвинувальний акт останні не відмовлялися його отримувати, а тільки вимагали присутності при цьому захисника, який навіть на вручення не викликався прокурором. Матеріали справи нікому не відкривалися, вони з ними не знайомі. На даний момент, через невручення обвинувального акту ні обвинуваченим, ні захисникам, вони взагалі не знають суть обвинувачення і не знають, від чого їм захищатися.
Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підтримали клопотання захисника про повернення обвинувального акту та пояснили, що їм обвинувальний акт не вручався, з самого початку досудове розслідування проводилося непрозоро та упереджено. Були спроби прокурора вручити їм якісь документи без захисників, однак вони просили це зробити тільки в присутності захисників. Право на суд присяжних їм ніхто не роз`яснював.
Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти повернення обвинувального акту та поясним, що захисник ОСОБА_12 не був залучений до участі в справі на стадії досудового розслідування, а тому йому і не міг вручатися обвинувальний акт та відкриватися матеріали. Самим обвинуваченим акти вручалися у встановлений законом спосіб, вони відмовилися їх отримувати, про що складені відповідні акти. Всім захисникам обвинувальні акти направлені поштою. Оскільки закон не вимагає надання суду доказів щодо вручення обвинувальних актів захисникам, обов`язкову присутність захисників при врученні актів обвинуваченим також не передбачено, вважає, що ним виконані всі вимоги КПК України, а тому підстав для повернення обвинувального акту немає. Право на розгляд справи судом присяжних прокурором не було роз`яснено обвинуваченим, оскільки вони відмовилися отримувати обвинувальні акти. Вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, підстав для закриття провадження немає, а тому слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 підтримали позицію прокурорів.
Заслухавши думку осіб, які беруть участь в підготовчому судовому засіданні, вивчивши обвинувальний акт та додатки до нього, суд приходить до висновку, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України).
Одними із загальних засад кримінального провадження є верховенство права та його законність (п.п. 1 та 2 частини першої ст. 7 Кримінального процесуального кодексу України), поняття яких законодавцем визначено у ст.ст. 8 та 9 названого Кодексу.
Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Із зазначеними положеннями Основного Закону у повній мірі кореспондуються також і приписи частини першої ст. 9 Кримінального процесуального кодексу України, якими передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Пунктом 3 частини третьої ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до вимог частини четвертої ст. 110 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Слід зазначити, що обвинувальний акт - це важливий процесуальний документ досудового розслідування, який оформляє його результати. В ньому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо винуватості підозрюваного і юридичної кваліфікації його діянь та формулюється в остаточному вигляді саме обвинувачення.
Основні критерії до обвинувального акта викладені у ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України.
Поряд з цим, у кримінальному процесуальному законі, на підставі якого здійснюється судовий розгляд даного кримінального провадження, містяться й інші норми, які слід враховувати при оформленні обвинувального акта перед направленням його до суду, а також такі, які регламентують порядок вручення обвинувального акту учасникам кримінального провадження.
Так, ст. 293 Кримінального процесуального кодексу України містить імперативні приписи відносно того, що з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику.
За результатами проведеного підготовчого засідання судом встановлено, що матеріали кримінального провадження не містять доказів про належне виконання прокурором вимог ст. 293 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, фактичних даних, які б свідчили про вручення прокурором захисникам підозрюваних (на той час) ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , а також і самим підозрюваним копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.
З цього приводу у судовому засіданні 15.07.2016 прокурор ОСОБА_5 пояснив суду, що про участь захисника ОСОБА_12 у даному кримінальному провадженні на стадії затвердження та вручення обвинувального акту не було нічого відомо, а захиснику ОСОБА_13 , обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування були направленні поштою цінним листом.
З цього приводу захисник обвинувачених ОСОБА_12 вказав на те, що почав приймати участь у наданні правової допомоги своїм підзахисним за два тижні до затвердження обвинувального акту. Вказані обставини підтвердили також і самі обвинувачені.
По відношенню до цього слід також зазначити, що посилання прокурора про направлення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування поштою захиснику ОСОБА_13 , що свідчить про фактичне отримання обвинувального акту, судом відхиляються, оскільки така процедура вручення вказаного процесуального документу суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України, та не дає можливості прийти до висновку про однозначне та фактичне отримання захисником обвинувального акту.
Також наявні і додані до обвинувального акта листи та відповідні акти, протоколи вручення, не можуть вважатися доказом про фактичне вручення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування і самим обвинуваченим.
Поряд з цим, всі сумніви, пов`язані з практичною реалізацією прокурором положень ст. 293 Кримінального процесуального кодексу України слід тлумачити на користь особи, тобто обвинувачених (частина третя ст. 62 Конституції України).
Однак, основним порушенням, якого припустився прокурор, затверджуючи обвинувальний акт та направляючи його до суду, стало невиконання представником сторони державного обвинувачення імперативних вимог ст. 384 Кримінального процесуального кодексу України, якою передбачено, що прокурор зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 обвинувачуються в кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.125, ч.2 ст.129, ч.2 ст.194, ст. 257, ч. 2, 3 ст. 258, ч.1 ст.263, ч.1 ст.279, ч.4 ст.345 КК України, а ОСОБА_9 ще і в передбаченому ч.2 ст. 263 КК України. Санкція ч.3 ст. 258 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна або без такої.
Відповідно до ч.3 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох професійних суддів, а за клопотанням обвинуваченого судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.
Передані на розгляд суду матеріали кримінального провадження не містять вищевказаного письмового роз`яснення.
Вказані обставини констатовані також і в ухвалі Апеляційного суду Закарпатської області від 08.07.2016 по даному кримінальному провадженню.
У судовому засіданні по справі 15.07.2016 прокурор ОСОБА_5 визнав факт відсутності у додатках до обвинувального акту, який є предметом розгляду у даному підготовчому судовому засіданні, відповідного письмового роз`яснення про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних, і що ці недоліки він може усунути надавши таке роз`яснення обвинуваченим безпосередньо у судовому засіданні.
Надаючи оцінку таким доводам прокурора слід зазначити, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 21 КПК.
Критерії визначення складу суду, повноважного на розгляд кримінального провадження, встановлені нормою статті 31 КПК. Залежно від ступеня тяжкості злочину та (або) виду суб`єкта злочину провадження у суді першої інстанції здійснюється: професійним суддею одноособово, колегіально судом у складі трьох суддів, судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.
Верховний Суд України, переглядаючи в порядку, передбаченому п. 1 частини першої ст. 445 Кримінального процесуального кодексу України з питань неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм, визначених статтею 384 названого Кодексу (постанова від 25 червня 2015 року по справі №5-111кс15) зазначив, право на розгляд кримінального провадження судом присяжних є невід`ємною складовою права обвинуваченого на захист.
Порушення такого права свідчить про невиконання прокурором, судом вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на розгляд його справи в порядку кримінального провадження судом, утвореним відповідно до закону, і є порушенням права на розгляд його справи судом, визначеним законом.
Прокурор під час досудового розслідування, але у будь-якому разі до моменту складання обвинувального акта, повинен роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора повинно бути додано до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Таким чином, невиконання прокурором вимог статті 384 Кримінального процесуального кодексу України, в силу вимог пункту третього частини третьої статі 314 названого Кодексу, є підставою для повернення обвинувального акта прокуророві.
З урахуванням правових приписів, передбачених частиною першою ст. 458 Кримінального процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Отже, розгляд кримінального провадження, за відсутності письмових роз`яснень прокурора обвинуваченим про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних порушує гарантовані законом їх процесуальні права, в тому числі і право на захист.
Аргументи та доводи прокурора щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту незважаючи на вищевказані обставини судом відхиляються, оскільки кримінальним процесуальним законодавством чітко передбачено вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, порядок його затвердження та вручення підозрюваному, а також перелік додатків до нього.
Посилання представника сторони державного обвинувачення на те, що суд може сам усунути цей недолік, роз`яснивши обвинуваченим можливість розгляду даного кримінального провадження судом присяжних, суд вважає необґрунтованим, оскільки обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, а тому зміст та процедура його складання, а також перелік додатків до нього, повинні чітко відповідати вимогам, передбаченим Кримінальним процесуальним кодексом України.
Крім того, у підготовчому судовому засіданні 15.07.2016 суд виконав вимоги ст. 384 Кримінального процесуального кодексу України, роз`яснивши обвинуваченим право на розгляд даного кримінального провадження судом присяжних.
Поряд з цим, вказане не може звільнити прокурора від виконання покладених на нього законом обов`язків, а також не може свідчити про можливість призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акту.
При цьому суд звертає увагу прокурора на тому, що судовий розгляд справи призначається саме на підставі обвинувального акту, складеного у відповідності із законом, і суд не може усувати недоліки, які допущені на стадії досудового розслідування кримінального провадження, оскільки на судову гілку влади покладена функція щодо здійснення правосуддя, а не виконання обов`язків, покладених на сторону державного обвинувачення.
Всі вищенаведені обставини у їх сукупності та взаємозв`язку, на предмет їх відповідності вищевказаним нормам Основного Закону України та Кримінального процесуального кодексу України, в однозначній мірі свідчать про неможливість призначення даного кримінального провадження до судового розгляду по суті та вказують на необхідність його повернення прокурору на підставі п. 3 частини третьої ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України.
Зазначений висновок суду ґрунтується на тому, що прокурором, при направленні обвинувального акту до суду, не було забезпечено дотримання обов`язкових при його складанні вимог закону.
Вищевказані недоліки обвинувального акту унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, і, безперечно, порушують право обвинувачених на захист, яке гарантується кожній особі приписами п. «с» частини третьої ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положення якої імплементовані у ст. 20 Кримінального процесуального кодексу України.
Що стосується інших аргументів захисників обвинувачених відносно неправильної кваліфікації дій їх підзахисних, відсутності складу злочину у діях обвинувачених, то вказані обставини не можуть слугувати правовою підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки у підготовчому провадженні не вирішуються питання про доведеність вини обвинуваченого чи правильність кваліфікації його дій, яка надана органом досудового розслідування, оскільки завданням цього провадження є перевірка відповідності обвинувального акту вимогам закону, а також процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
З урахуванням правової природи підготовчого судового засідання, зазначені захисниками обвинувачених питання не можуть бути вирішенні на цій стадії судового процесу, оскільки потребують повного та детального дослідження всього обсягу доказової бази, яка може бути подана сторонами кримінального провадження.
Керуючись ст. 2, 7, 8, 9, 110, 291, 293, 314, 376, 384 Кримінального процесуального кодексу України, суд
у х в а л и в :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000071, внесеному 15.06.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_9 обвинуваченого за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 129, ч. 2 ст. 194, ст. 257, ч. 2,3 ст. 258, ч. 1,2 ст. 263, ч. 1 ст. 279, ч. 4 ст. 345 КК України та обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 129, ч. 2 ст. 194, ст. 257, ч. 2, 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 279, ч. 4 ст. 345 КК України - повернути прокурору.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2