АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 656/64/16-к
Справа № 11-кп/791/524/16 Головуючий у 1-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15- ч.3 ст. 185 КК України Доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження за № 0000014 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Іванівського районного суду Херсонської області від 09 березня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Боровуха-1 Полоцького району Вітебської області, республіка Білорусь, такого, що мешкає по АДРЕСА_1 , не працевлаштованого, в силу ст..89 КК України не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15- ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід обрано у виді тримання під вартою взявши ОСОБА_6 під варту в залі суду.

Строк покарання відраховується з 09 березня 2016 року.

Учасники судового провадження:

Прокурор ОСОБА_7

Обвинувачений ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 02.12.2015 року близько 07.00 години знаходячись в АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу проник на територію колишньої будівлі навчально-виховного комплексу Веселівська школа-сад звідки умисно, таємно з корисливих мотивів вчинив крадіжку дошок, та брусу на загальну суму 160, 60 грн. спричинивши матеріальну шкоду Шотівській сільраді Іванівського району Херсонської області, але злочин не закінчив до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками поліції.

Суд першої інстанції такі дії ОСОБА_6 кваліфікував за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у інше приміщення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не погоджується з вироком суду, вважає його таким, що підлягає зміні через суворість призначеного покарання. Зазначає, що при призначенні покарання судом не прийнято до уваги щире каяття та безпосередню допомогу слідству, що на утриманні має неповнолітнього сина, що порушено право на захист, оскільки суд не призначив йому захисника.

Посилається і на те, що мало місце морального впливу на нього працівниками поліції, оскільки він перебував поруч з місцем вчинення злочину.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, та прохали задовольнити її, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, де сторони залишились на своїх міркуваннях, надавши останнє слово обвинуваченому, який прохав задовольнити апеляційні вимоги, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до слідуючого.

Суд, у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд має з`ясувати, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тобто, якщо обвинувачений повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідуванням кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд вправі провести судовий розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку.

Як вбачається з технічного запису судового провадження, кримінальне провадження розглянуто в скороченому порядку, при цьому суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 вину визнав повністю, погоджувався із пред`явленим йому обвинуваченням і фактичних обставин вчинення ним злочину не оспорював, та йому роз`яснено наслідки ч.3 ст.349 КК України у тому числі і те, що буде позбавлений права оскаржувати фактичні обставини в апеляційному порядку.

Отже, ОСОБА_6 позбавлений можливості оскаржувати фактичні обставини, зазначаючи в апеляційній скарзі що мало місце морального впливу на нього працівниками поліції, оскільки він перебував поруч з місцем вчинення злочину.

Злочинні дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом за ч.2ст15, ч.3 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у інше приміщення.

Під час судового провадження у суді ОСОБА_6 клопотання про призначення йому захисника не заявляв, що підтверджується технічним записом судового провадження, і відповідно до ст. 52 КПК України участь захисника за даним кримінальним провадженням не є обов`язковою, а тому посилання апелянта на те, що судом не призначено йому захисника є необґрунтованим.

Доводи обвинуваченого про те, що суд при призначенні покарання не врахував його щире каяття та безпосередню допомогу слідству, та що на утриманні має неповнолітнього сина, є безпідставними, оскільки при призначенні покарання ОСОБА_6 суд відповідно до ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу: негативну характеристику за місцем проживання; наявність на утриманні малолітнього сина; що в силу ст.89 КК України не судимий, але на протязі 2015 року неодноразово обвинувачувався за ч.1 ст.185, ч.1 ст.125, ч.1 ст.162 КК України із закриттям провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, у якості пом`якшуючих вину обставин суд врахував щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обтяжуючих вину обставин не встановлено та призначив покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів і з таким висновком погоджується колегія судів і підстав для пом`якшення покарання, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія не вбачає.

У зв`язку з внесенням змін Законом України №838-У111 від 26.11.2015 року до ч.5 ст.72 КК України, то підлягає зарахуванню ОСОБА_6 у строк покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи 09.03.2016 року по 08.06.2016 року.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Іванівського районного суду Херсонської області від 09.03.2016 року щодо нього - без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 09.03.2016 року по 08.06.2016 рік.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали, а засудженим ОСОБА_6 у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Учасники процесу можуть отримати у суді копії ухвали.

Судді: (три підписи)

згідно оригінала суддя ОСОБА_2 .