ВИРОК

ім'ям України

27.05.2011 року

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Капуша С.І.,

при секретарі Свистун А.П.,

з участю прокурора Басюк А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тростянець кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, вул. Лісова, 12, Токмацького району Запорізької області, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянство України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, не працює, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що будучи призначеним наказом начальника Головного управління юстиції у Вінницькій області № 572/К від 01.08.2007 року на посаду державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ладижинського міського управління юстиції, тобто являючись службовою особою, наділеною владними повноваженнями та, відповідно до ст. ст. 2, 5, 37 Закону України «Про виконавче провадження», обовязком здійснення примусового виконання рішень, складання актів державного виконавця при вчиненні виконавчих дій та винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень, в м. Ладижині Вінницької області протягом січня-серпня 2008 року, умисно, з метою створення видимості роботи, вчинив у виконавчих провадженнях про стягнення коштів з осіб-боржників службове підроблення постанов про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в звязку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, проте, підстав для направлення таких виконавчих документів в інші відділи державної виконавчої служби не було, вони підлягали виконанню ВДВС Ладижинського МУЮ, в силу чого, державним виконавцем ВДВС Ладижинського МУЮ ОСОБА_1 протягом січня-серпня 2008 року були складені завідомо неправдиві документи постанови про закінчення виконавчого провадження у 339 виконавчих провадженнях, враховуючи, що винесені ОСОБА_1 постанови про закінчення виконавчого провадження були незаконними, ОСОБА_1 дані постанови в інші відділи ДВС, сторонам, суду чи іншому органу, який видав виконавчий документ, не направляв.

Внаслідок вказаних неправомірних дій ОСОБА_1 виконавчі документи в таких виконавчих провадженнях залишились невиконаними, чим порушені права вищевказаних громадян, юридичних осіб та держави у виконавчому провадженні, передбачені ст. 11-1 Закону України «Про виконавче провадження», а також підірвано авторитет та престиж органів державної виконавчої влади, і, зокрема, Міністерства юстиції України, до системи органів якого входить Державна виконавча служба, чим заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам громадян, юридичних осіб та державним інтересам.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, розкаявся у вчиненому та пояснив, що дійсно працював державним виконавцем Ладижинського МУЮ і на виконанні у нього була значна кількість виконавчих документів, які потрібно було виконувати, виносив постанови про закриття виконавчих проваджень для того, щоб був показник в роботі. Коли звільнився, то передав всі виконавчі провадження по акту опису. Покази які давав на досудовому слідстві повністю визнає, розуміє, що вчинив неправильно, фактичні обставини справи визнав повністю та просив суд не досліджувати докази стосовно них.

В результаті визнання підсудним своєї вини в інкримінованому йому злочині в повному обсязі та визнання ним фактичних обставин справи, зясувавши правільність розуміння підсудним ОСОБА_1 зміст і значення тих обставин, від дослідження яких він відмовляється, переконавшись у добровільності та істинності позиції підсуднього, відсутності заперечень з боку інших учасників судового розгляду, на підставі ст. 299 КПК України суд вважає за недоцільне досліджувати письмові докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і при цьому підсудному роз'яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_1, а саме: зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, заподіявши істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним інтересам, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 364 КК України, що знайшло своє підтвердження в ході судового та досудового слідства.

Дії ОСОБА_1, а саме: службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, підроблення документів, а також складання і видача завідомо неправдивих документів, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 364 КК України, що знайшло своє підтвердження в ході судового та досудового слідства.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що відповідно до ст. 12 КК України він віднесений до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, що ОСОБА_1, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом'якшують покарання підсудного, суд встановив щире каяття.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання підсудного, судом не встановлені.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 50 КК України, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів, суд визнає, що виправити підсудного і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо призначивши покарання у виді обмеження волі, відповідно до ст.ст. 70, 75, 77 КК України з звільненням від відбування покарання з призначенням іспитового строку з застосовуванням додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 323, 324, 332-335 КПК України,суд,-

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч. 1, 366 ч. 1 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 364 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади строком на 2 (два) роки;

- за ч. 1 ст. 366 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади строком на 2 (два) роки;

Згідно ч.1 ст. 70 КК України остаточну міру покарання ОСОБА_1 визначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування основного покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі, призначивши іспитовий строк тривалістю в 1 рік.

Додаткове покарання призначене ОСОБА_1 у вигляді позбавлення права обіймати посади, посади в органах державної влади строком на 2 (два) роки підлягає окремому виконанню.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_1 залишити попередній підписку про невиїзд.

На вирок протягом пятнадцяти діб з моменту проголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд.

Суддя