Справа №538/2135/15-к
Провадження №1-кп/549/26/16
ВИРОК
Іменем України
20 жовтня 2016 року Чорнухинський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника

потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 ,. ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнухи кримінальне провадження №0000657 від 03.10.2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народився і проживає в АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125, ч.2 ст.121 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, народився і фактично проживає в АДРЕСА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, працює електромонтером у відділі Ромоданівського району електропостачання виробничого підрозділу «Кременчуцька дистанція електропостачання» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», не одруженого, раніше не судимого
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
встановив:
03.10.2015 року близько 3 години 10 хвилин, обвинувачений ОСОБА_11 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля кіоску «Кури Гриль», розташованого поруч з автостанцією по вул.Леніна,14 в м.Лохвиця Полтавської області, під час раптово виниклої сварки з потерпілою ОСОБА_4 умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, наніс один удар правою рукою по обличчю ОСОБА_4 , від якого вона втратила рівновагу та впала на асфальтне покриття.

Продовжуючи свої злочинні дії обвинувачений ОСОБА_7 схопив ОСОБА_4 , яка лежала на асфальті, за одяг, і відштовхнувши її від себе, умисно наніс їй кілька ударів ногами по нижніх кінцівках, внаслідок чого потерпілій були спричинені тілесні ушкодження у вигляді:

-перша група: припухлість та синець в ділянці нижнього повіка правого ока з розповсюдженням на праву величну ділянку, садно в ділянці нижнього повіка правого ока, ближче до його зовнішнього кута, садно на верхньому повіці правого ока, які могли утворитися від не менш ніж однократної дії тупого предмету, та можуть бути оцінені лише у своїй сукупності, як легкі тілесні ушкодження;

- друга група: синець по переднє-зовнішній поверхні нижньої третини лівого стегна, який міг утворитися від не менш ніж однократної дії тупого предмету, або при ударі об такий, які носять ознаки легкого тілесного ушкодження.

Такими умисними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Крім того, 03.10.2015 року близько 03.20 год. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи біля кіоску «кури гриль», розташованого поруч з автостанцією по вул. Леніна,14 в м.Лохвиця Полтавської області, під час заподіяння потерпілій ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння і продовжуючи свою злочинну діяльність, безпосередньо спрямовану на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень людини і бажаючи їх настання, наніс один удар кистю правої руки, зажатої в кулак, в обличчя знайомому останньої ОСОБА_12 , який підійшов до кіоску разом з ОСОБА_4 і маючи намір захистити її наблизився до ОСОБА_7 на коротку відстань.

Від завданого удару ОСОБА_12 впав на асфальтове покриття поруч із ОСОБА_4 , після чого обвинувачений ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень людини і бажаючи їх настання, діючи спільно, з єдиним умислом щодо заподіяння тілесних ушкоджень, нанесли по кілька ударів ногами по різним частинам тіла ОСОБА_12 , який лежав на асфальтному покритті поруч із ОСОБА_4 .

Припинивши наносити удари, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дали змогу потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_12 піднятися на ноги, після чого ОСОБА_4 відійшла у бік до кіоску, а ОСОБА_8 , умисно наніс один удар кистю правої руки, зжатої в кулак, по обличчю ОСОБА_12 .

Після цього обвинувачений ОСОБА_8 наніс потерпілому, який намагаючись уникнути побоїв став відходити в сторону і намагався втекти, один удар кистю правої руки, зжатою у кулак, по обличчю, та два удари ногою по нижній частині тулуба в той час, як обвинувачений ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_12 , який не втримався на ногах, втратив рівновагу і впав на асфальтне покриття.

В подальшому обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи спільно, з єдиним умислом щодо заподіяння тілесних ушкоджень, нанесли по кілька ударів ногами як по верхній частині тулуба, так і по голові ОСОБА_12 , який лежав на асфальтному покритті.

Після того як останній перестав рухатись обвинувачені припинили наносити удари та залишили місце події.

В результаті таких дій обвинувачених ОСОБА_12 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді:

-перша група: забита рана в тім`яній ділянці справа, забита рана в ділянці кінчика носа, забита рана на слизовій оболонці верхньої губи зліва, в проекції 3-4 зубів верхньої щелепи зліва на тлі крововиливу в слизову оболонку; садно в лобно-тім`яній ділянці справа на тлі невираженого синця; садно в ділянці правого крила носа; садно в ділянці верхньої губи справа в місці прикріплення правого крила носа; синець в правій величній ділянці; синець в лобно-скроневій ділянці зліва; синець в лобній ділянці зліва; синець лівій виличній ділянці; крововилив під слизову оболонку лівого очного яблука; крововиливи в м`які покриви голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в лобно-тім`яній ділянці справа, в лобно-скроневій ділянці зліва; крововиливи під м`які мозкові оболонки в ділянці полюса правої скроневої долі, по конвекситальній поверхні полюсів правої та лівої лобних долей з розповсюдженням на внутрішні їх поверхні справа та зліва, по базальній поверхні правого мигдалика мозочку, ближче до правої середньої ніжки мозочку та мосту головного мозку, з розповсюдженням на м`які мозкові оболонки стовбурної частини головного мозку, по верхній поверхні правого мигдалика мозочку; поодинокий дрібний крововилив під м`які мозкові оболонки верхньої поверхнею лівого мигдалику мозочку; крововиливи у м`які мозкові оболонки полюсу лівої скроневої долі, правої тім`яної долі головного мозку; дрібні крововиливи у речовину правої лобної долі, полюсу лівої та правої скроневих долей, лівої та правої потиличних долей головного мозку, підкоркових ядер зліва та справа, стовбуру головного мозку.

Вищезазначені тілесні ушкодження першої групи у своїй сукупності є такими, що носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку таких, що призвели до смерті.

Друга група: садно по долонній поверхні в проекції п`ясно-фалангового суглобу 1-го пальця лівої кисті; садно по передній поверхні, садно по тильній поверхні, в проекції проксимального між фалангового суглобу 5-го пальця правої кисті; в проекції лівого зап`ясткового суглобу; смугоподібної форми садно по зовнішній поверхні верхньої третини правого плеча; смугоподібної форми садна по задній поверхні, в проекції правого ліктьового суглобу з розповсюдженням на задню поверхню верхньої третини правого передпліччя, в кількості трьох паралельно розташованих; округлої форми садно по передній поверхні, в проекції правого колінного суглобу з відхиленням лусочок пошкодженого епідермісу донизу; овальної форми садна по передній поверхні верхньої третини правої гомілки в кількості трьох, хаотично розташованих.

Вказані тілесні ушкодження другої групи як у своїй сукупності так і кожне зокрема є легкими тілесними ушкодженнями.

Між виявленими на трупі ОСОБА_12 тілесними ушкодженнями першої групи та настанням його смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Внаслідок тупої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, ОСОБА_12 помер на місці події.

Таким чином ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень людини і бажаючи їх настання, діючи групою осіб спільно з ОСОБА_8 , умисно завдав по голові ОСОБА_12 один удар рукою, зжатою в кулак, та не менше ніж два удари ногою, взутою у взуття, що призвело до заподіяння ОСОБА_12 тупої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, що спричинило смерть потерпілого, а обвинувачений ОСОБА_8 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень людини і бажаючи їх настання, діючи спільно групою осіб з ОСОБА_7 , умисно завдав по голові ОСОБА_12 два удари кистю руки, сжатої в кулак, та не менш ніж один удар ногою, взутою у взуття, що призвело до заподіяння ОСОБА_12 тупої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, що спричинило смерть потерпілого.

Такими умисними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчинене групою осіб.

Обставини цих злочинів та вина обвинувачених підтверджуються наступними доказами.

Обвинувачений ОСОБА_8 під час судового розгляду спочатку вину свою визнав частково і суду показав, що 02.10.2015 року вийшов гуляти в с.Вирішальне Лохвицького району Полтавської області. В магазині в селі хлопці вживали горілку. Оскільки магазин закрився і їх звідти попросили піти, ОСОБА_7 запропонував поїхати в м.Лохвицю. Водій ОСОБА_13 погодився і він разом з останніми, а також ОСОБА_14 та ОСОБА_15 поїхали в м.Лохвицю.

Приблизно з 23 години 02.10.2015 року вони перебували в кафе Вегас в м.Лохвиця, де вживали алкогольні напої. Через годину пішли до кафе Агріколь, але повернулись назад, оскільки їм там не сподобалось. Перед поїздкою додому вирішили з`їсти хот-доги, які продавались в кіоску «кури-гріль» біля автостанції в м.Лохвиця.

Для цього підійшли до вказаного кіоску, де замовили каву та хот-доги. ОСОБА_16 і ОСОБА_13 пішли за автомобілем. Продавець не надала їм серветок і ОСОБА_7 почав сперечатись з нею з цього приводу. Потім підійшли чоловік з дівчиною, які убули дуже п`яні. Дівчина лаялася, схопила за одяг ОСОБА_7 і почала тягати його. Після цього вона впала від удару ОСОБА_7 . Як завдавав ОСОБА_17 їй удар він не бачив. Після цього останній схопив її за одяг і кинув в сторону по асфальту.

ОСОБА_12 намагався заступитись за ОСОБА_4 почав кидатись чи намагався вдарити ОСОБА_7 , проте ОСОБА_17 вдарив його кулаком в область обличчя, наслідок чого останній впав. ОСОБА_7 не надав йому можливості піднятись, а він вдарив ОСОБА_12 два рази в груди і штовхнув ОСОБА_17 . Вони почали відходити в сторону автостанції.

Після цього ОСОБА_12 почав їм погрожувати, він повернувся і вдарив ОСОБА_12 в обличчя кулаком руки. ОСОБА_12 від удару не падав, і після цього він дарив ще раз кулаком потерпілому в обличчя і ногою по його ногах. Потім його штовхнув ОСОБА_17 , ОСОБА_12 впав на землю і після цього останнього став бити ногами ОСОБА_17 . Він розташовувався за спиною ОСОБА_12 , ОСОБА_18 перед обиччям.

ОСОБА_4 почала кричати, а з ларька сказали, що викликали міліцію. Вони пішли від ларька до виходу з території стоянки біля автостанції. Зранку подзвонив ОСОБА_7 і сказав, щоб він заховав свою кофту. Згодом він дізнався, що їх шукає міліція. Він одразу не повірив, що чоловік помер. Коли вони йшли від кіоску ОСОБА_12 був живий. Ногами він чоловіка по голові не бив. До автомобіля вони йшли, не тікали.

Не усвідовлював, що удари могли нанести тяжкі тілесні ушкодження, які призведуть до непоправних наслідків смерті потерпілого. Свої дії з ОСОБА_7 не узгоджував. Розкаюється у вчиненому. Вину визнає частково, оскільки заперечує кількість ударів та їх локалізацію.

Правову кваліфікацію злочину не оспорював. Визнає, що в тому числі нанесені ним удари призвели до черепно-мозкової травми ОСОБА_12 , від яких він помер.

Цивільний позов визнавав в частині позовних вимог про стягнення майнової шкоди, проти розміру моральної шкоди заперечував частково, у її визначені розміру покладається на розсуд суду.

В послідючому вину свою у вчиненні злочину та цивільний позов визнав повністю.

Обвинувачений ОСОБА_7 під час судового розгляду спочатку вину по епізоду вчинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 визнав повністю, в частині обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України - частково.

Суду показав, що алкогольні напої вживав 02.10.2015 р. о 9 годині вечора. 03.10.2015 року близько 3 години в м.Лохвиця зробили замовлення в кіоску кури-гріль біля автостанції по вул.Леніна,14 в м.Лохвиця. Підійшла дівчина з чоловіком. Дівчина була неадекватна, почала смикати його за одяг, погрожувати, і він вдарив її правою кістю в обличчя. Вона впала разом з чоловіком і він завдав їй два удари ногою по її ногах. Коли впала ОСОБА_4 , через секунду впав ОСОБА_12 .. Удари ОСОБА_4 наносив тоді, коли ОСОБА_12 вже лежав. Вони піднялися. Вказав, що ОСОБА_8 перший наніс удар ОСОБА_12 кулаком в обличчя, від чого той впав на асфальт.

Після цього падіння він його не торкався. Коли піднявся ОСОБА_12 обвинувачений ОСОБА_8 завдав йому два удари в обличчя та удар ногою по його ногах. Після цього він наніс ОСОБА_12 два удари в обличчя кулаком руки, після чого штовхнув останнього, а потім наніс йому 2-3 удари по нижнім кінцівкам. Наносив удари ОСОБА_12 , щоб той замовкнув. Обвинувачений ОСОБА_8 наніс більше двох ударів ногами в область голови ОСОБА_12 . Коли ОСОБА_12 знаходився на асфальті, він знаходився зі спини останнього, а ОСОБА_8 - до голови. Коли вони йшли від кіоску ОСОБА_12 був живий і висловлював погрози їм в слід. З ОСОБА_8 не діяв спільно. Вважає, що спровокувала все ОСОБА_4 , вона кричала постійно. Про те, що ОСОБА_12 помер, він дізнався від слідчого о 6-7 годині вечора 03.10.2015 року.

Крім того показав, що під час досудового розслідування надавав неправдиві покази, а на слідчому експерименті показував все так, як хотів слідчий, оскільки йому було роз`яснено, що йому за скоєне буде тільки штраф або умовний строк. Тиску на нього не було, вплинули на нього морально.

Припускав, що внаслідок його дій ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження, які спричинили його смерть.

В послідуючому вину свою у вчиненні злочинів визнав повністю, від дачі показань відмовився, що є його конституційним правом.

Цивільний позов визнає в частині позовних вимог про стягнення майнової шкоди, проти сум моральної шкоди заперечує частково, вважає обґрунтованим розмір 50 000 грн.

Потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що 03.10.2015 р. близко 3 години разом з ОСОБА_19 прийшли до кафе-бара ОСОБА_20 , проте він вже зачинявся. У зв`язку з цим вони пішли до кіоску «кури-гріль» попити каву, біля якого вони почули, що йде спір між продавцем ОСОБА_21 і двома молодими хлопцями - ОСОБА_7 та ОСОБА_22 . Спочатку спокійно, а вони потім перейшли на підвищені тони і образи. Конфлікт відбувся з приводу серветок, яка не надала обвинуваченим ОСОБА_23 . Хлопці були натроєні агресивно. Вона попросила їх зробити замовлення або відійти, оскільки вона не могла замовити каву.

ОСОБА_7 ударив їй в обличчя в праве око, внаслідок чого вона впала і почула, що хтось також падає. Бійка продовжувалася, ОСОБА_12 був на асфальті. Удари були нанесені по верхній частині їй по ногах. ОСОБА_24 і. піднявся, вона відійшла до холодильника, а вони били його, а він не відбивався. Все сталося дуже швидко.

ОСОБА_12 лежав на асфальті на правому боці, ОСОБА_8 за спини наносив удари по верхній частині тіла, а ОСОБА_7 ззаду по голові і по верхній частинах тіла потерпілого.

До в`їзду до автостанції підїхала машина, позвали ОСОБА_25 і вони поїхали. ОСОБА_12 прикривав голову руками коли лежав. Били по голові неодноразово. Продавець кричала, а вона знаходилась в шоковому стані. Хвилин через 10 приїхала швидка допомога і констатувала смерть ОСОБА_12 . Першого удару не бачила - ОСОБА_12 впав на неї. Спочатку вона піднялась, а потім він. У нього до цього була царапина на голові, проте він на біль не скаржився. Зазначила, що вони з обвинуваченими взаїмно почали ображати один одного. Можливо і за одяг чиплалась після удару. Коли з машини їм крикнули, ОСОБА_26 відтягнув ОСОБА_7 ..

Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що 02.10.2015 р. її чоловік пішов відмічати якусь угоду з колишніми колегами. 10 хвилин на сьмому повідомив, що він в барі Агріколь. Приблизно о 3.43 годині 03.10.2015 р. їй повідомили, що він помер. Потерпілий лежав обличчям до автостанції на правому боці, на голові була кров. Вважає, що його били тільки в голову цілеспрямовано. Від падіння такого не могло статися. ОСОБА_19 був неконфліктною людиною.

Їй частково відшкодована шкода обома обвинуваченими порівну в розмірі по 6 000 грн. кожний.

Свідок ОСОБА_23 суду показала, що працює продавцем в кіоску «кури-гріль» біля автостанції в м.Лохвиця по вул.Леніна. Заступила працювати в ніч з 02.10.2015 на 03.10.2015 р.. До неї прийшов її знайомий ОСОБА_27 в 10 годин вечора.

Близко 3 години 03.10.2015 р. до кіоску прийшли обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які зробили замовлення каву та хот-доги. Оскільки у неї закінчилися серветки, з цього приводу між нею та ОСОБА_7 почалася суперечка - він кричав і ругався, сказав що не буде сплачувати замовлення, проте оплатив. В цей час підійшли ОСОБА_4 і ОСОБА_12 .. Сварку між обвинуваченими та останніми вона не чула. Бачила, що обвинувачені почали їх бити - спочатку ОСОБА_4 , а потім ОСОБА_28 .. Обвинувачений ОСОБА_7 тягав ОСОБА_4 за волосся, вдарив в лице. ОСОБА_4 впала. ОСОБА_23 почала кричати, проте останні не звертали увагу. Чоловік не захищався. ОСОБА_7 починав бити, ОСОБА_8 після цього помагав, після його бив. Обоє били по черзі.

ОСОБА_12 починали бити в обличчя, а потім в голову ногами, коли він лежачий був. Маріора стояв ОСОБА_12 до обличчя, а за його спиною був ОСОБА_8 . Більше ударів наносив ОСОБА_7 . Обвинувачений ОСОБА_8 стояв біля голови і бив в голову більше двох разів

Вона кричала, їй було самій страшно. Обвинувачені були в стані алкогольного спяніння. Освітлення було лампочка. Бачила не все. ОСОБА_4 плакала, а її знайомий ОСОБА_27 боявся вийти. Після побиття хлопці втекли швидко.

Свідок ОСОБА_29 показав, що працює інженером програмного забезпечення територіального центру з обслуговування. Покращити технічний запис з камери спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » не можна з такого розширення, оскільки воно є дуже низьким.

Свідок ОСОБА_30 суду показав, що працює інженером центра нагляду фірми «Універсал». Камери, які розташовані в магазині «Десерт» поруч з кіоском «кури-гриль» біля автостанції в м.Лохвиця дуже низької роздільної здатності, мають малу площу зображення, тому відновити запис камер неможливо. Ці камери призначені для місцевого спостереження, вуличні загального вигляду, дальність яких не більше 5 метрів. На відстані десяти метрів при нічному освітленні побачити зображення неможливо. Вони інфочервоні, але до 10 метрів.

Свідок ОСОБА_31 суду показала, що є власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », на якому встановлені камери відеоспостереження. Кіоск «кури-гріль» розташований навпроти магазину. Запис зберігається в межах одного місяця. Відео з однієї камери спотереження було вилучено працівниками поліції. Протокол вона підписувала.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що з с.Вирішальне 02.10.2015 р. вони разом з обвинуваченими, дівчатами ОСОБА_14 , ОСОБА_15 поїхали в м.Лохвиця, часу не пам`ятає, в кафе Вегас, де вони відпочивали. Їхали вони в машині ОСОБА_13 . Перед цим вживали спиртні напої в с.Вирішальне, в тому числі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Близько 03 години 03.10.2015 р. вони вирішили з`їсти хот-доги в кіоску «кури-гріль» біля автостанції в м.Лохвиця. Дівчата залишились в кафе Вегас. Їхали вони з ОСОБА_13 зі світлом. Забрали хлопців біля в`їзду до автостоянки, розмов між ними з приводу подій не було. Він заснув. Зранку приїхала міліція і розбудили хлопців. По дню вже приїхав дільничий. Бійку не бачив, а про про те, що обвинувачені побили чоловіка дізнався від дільничного.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що він з обвинуваченими гуляв в с.Вирішальне Лохвицького району в магазині, потім за пропозицією ОСОБА_7 після закриття магазину вирішили поїхати в м.Лохвицю в кафе Вегас. Він був за кермом, алкогольних напоїв не вживав.

Близько 03 години 03.10.2015 р. вони вирішили поїсти хот-догів. З ОСОБА_16 він пішов за автомобілем. Після 3 години вони поїхали назустріч хлопцям, щоб їх забрати. Під`їхали до автостоянки біля автостанції, забрали обвинувачених біля воріт і поїхали в с.Вирішальне. Останні в автомобілі говорили, що який-то чоловік біля кіоску почав до них чіплятись, а вони йому налискали. ОСОБА_7 спав. Зранку дізналися, що сталося.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що 02.10.2015 вона разом з обвинуваченими, її подругою ОСОБА_15 поїхали в м.Лохвицю відпочівати в кафе «Вегас». За кермом був ОСОБА_13 . З іншими знайомими повернулись в с.Вирішальне, оскільки хлопці поїхали, а вони залишились. Про загибель людини вона дізналася зі слів односельців. Більше їй нічого не відомо. Всі вони вживали алкогольні напої.

Свідок ОСОБА_27 суду показав, що 02.10.2015 р. прийшов до ОСОБА_23 попити чаю. Близко 3 години 03.10.2015 р. прийшли обвинувачені і замовили хот-дог. ОСОБА_23 виконала замовлення, проте закінчились серветки. Хлопці почали сперечатись за обслуговування через це. В цей час підійшли чоловік з жінкою. Обвинувачені почали з ними битися. ОСОБА_23 сказала, що викличе поліцію. Коли все закінчилося, вони підійшли до ОСОБА_12 , а він хрипів. Викликали міліцію. На його думку бійка тривала хвилин 10-15. Він сидів на стільці, нічого не бачив, не виходив на вулицю, оскільки боліла нога. Вся голова ОСОБА_12 була в крові. Він не чув, за що завелися обвинувачені та потерпілі. ОСОБА_23 сказала йому, що два чоловіка били іншого. Хвилин через десять приїхала швидка допомога, яка констатувала смерть ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_32 суду показав, що він проживає в с.Вирішальне Лохвицького району, є молодшим братом обвинуваченого ОСОБА_8 . Ввечері 02.10.2015 р. випивав в с.Вирішальне з обвинуваченими, ОСОБА_13 та ОСОБА_16 . Загалом випили біля 1 литру водки. Після закриття магазину їх попросили вийти. ОСОБА_7 запропонував поїхати в Лохвицю погулять. Він не поїхав. Лягав в районі 24 години, брата не було. Вранці до нього зателефонував дільничний і повідомив йому, що хлопці в м.Лохвиця вчинили бійку. Він звонив до ОСОБА_7 , а в нього був розряджений телефон. Згодом до них забіг ОСОБА_7 , запитав де ОСОБА_8 і почав його будити. ОСОБА_7 сказав Жене, щоб він заховав курточку. Вранці його знайомий ОСОБА_33 , який був в той вечір в Вегасі, сказав йому, що чоловік, якого побили в м.Лохвиця, помер. В центрі с.Вирішальне міліція забрала хлопців до відділення.

ОСОБА_7 по дорозі до центру села розказував йому, що він три рази добре ногою вдарив по голові ОСОБА_12 , а ОСОБА_8 сказав, що він декілька разів бив кулаком по його обличчю.

Як вбачається з протоколів огляду місця події та огляду трупа від 03.10.2015 року, протоколу огляду місця події від 07.10.2015 р., біля кіоску кури-гриль на території автостанції по вул.Леніна в м.Лохвиця виявлено труп ОСОБА_12 з тілесними ушкодженнями на голові, поряд з яким знаходяться плями бурого кольору, схожі на кров.

Змиви вказаних плям разом з каменем, який також виявлено біля трупу, одягом та речами ОСОБА_12 вилучено (т.2.а.п.16-25).

Як видно з протоколів огляду місця події від 03.10.2015 року та 06.10.2015 року, під час огляду вилучено одяг ОСОБА_7 куртку, штани, туфлі, рубашка та одяг ОСОБА_8 туфлі темно-синього кольору (т.2, а.п.61-70).

Згідно з висновком експерта №92 від 03.10.2015 року, смерть гр. ОСОБА_12 настала внаслідок тупої черпно-мозкової травми, яка супроводжувалася крововиливами під оболонку та у речовину головного мозку.

Беручи до уваги безпосередню причину смерті, ступінь розвитку трупних явищ на момент проведення експертизи, смерть гр. ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 .

При судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_12 на його тілі виявлені тілесні ушкодження, які можливо розділити на декілька груп:

-перша група: забита рана в тім`яній ділянці справа, забита рана в ділянці кінчика носа, забита рана на слизовій оболонці верхньої губи зліва, в проекції 3-4 зубів верхньої щелепи зліва на тлі крововиливу в слизову оболонку; садно в лобно-тім`яній ділянці справа на тлі невираженого синця;садно в ділянці правого крила носа; садно в ділянці верхньої губи справа в місці прикріплення правого крила носа; синець в правій виличній ділянці; синець в лобно-скроневій ділянці зліва; синець в лобній ділянці зліва; синець в лівій виличній ділянці; крововилив під слизову оболонку лівого очного яблука; крововиливи в м`які покриви голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в лобно-тім`яній ділянці справа, в лобно-скроневій ділянці зліва; крововиливи під м`які мозкові оболонки в ділянці полюса правої скроневої долі, по конвекситальній поверхні полюсів правої та лівої лобних долей з розповсюдженням на внутрішні їх поверхні справа та зліва, по базальній поверхні правого мигдалика мозочку, ближче до правої середньої ніжки мозочку та мосту головного мозку, з розповсюдженням на м`які мозкові оболонки стовбурової частини головного мозку, по верхній поверхні правого мигдалика мозочку; поодинокий дрібний крововилив під м`які мозкові оболонки верхньої поверхні лівого мигдалика мозочку; крововиливи у м`які мозкові оболонки полюсу лівої скроневої долі, правої тім`яної долі головного мозку; дрібні крововиливи у речовину правої лобної долі, полюсу лівої та правої скроневих долей, лівої та правої потиличних долей головного мозку, підкореневих ядер зліва та справа, стовбуру головного мозку.

Тілесні ушкодження першої групи за своїми морфологічними характеристиками є прижиттєвими, утворилися в короткий проміжок часу незадовго до настання смерті, від неодноразової дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею.

Вищезазначені тілесні ушкодження першої групи можуть бути оцінені лише у своїй сукупності як такі, що носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку таких, що призвели до смерті.

-друга група: садно по долонній поверхні в проекції п`ясно-фалангового суглобу 1-го пальця лівої кисті; садно по передній поверхні, садно по тильній поверхні, в проекції проксимального між фалангового суглобу 5-го пальця правої кисті; в проекції лівого зап`ясткового суглобу; смуго подібної форми садно по зовнішній поверхні третини правого плеча; смуго подібної форми садна по задній поверхні, в проекції правого ліктьового суглобу з розповсюдженням на задню поверхню верхньої третини правого передпліччя, в кількості трьох паралельно розташованих; округлої форми садно по передній поверхні, в проекції правого колінного суглобу з відхиленням лусочок пошкодженого епідермісу донизу; овальної форми садна по передній поверхні верхньої третини правої гомілки в кількості трьох, хаотично розташованих.

Тілесні ушкодження другої групи за своїми морфологічними характеристиками є прижиттєвими, утворилися в короткий проміжок часу, незадовго до настання смерті, від дії тупих предметів, або при ударі об такі.

Вищезазначені тілесні ушкодження другої групи можуть бути оцінені як у своїй сукупності так і кожне зокрема як легкі тілесні ушкодження.

Між виявленими на трупі ОСОБА_12 тілесними ушкодженнями першої групи та настанням його смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

При судово-токсилогічному дослідженні крові від трупа гр.. ОСОБА_12 виявлено етиловий спирт в концентрації: в крові 3,2 проміле, в сечі 3,7 проміле, що стосовно живої особи відповідає сильному алкогольному сп`янінню (т.2, а.п.106-123).

Відповідно до висновку експерта №157 від 03.10.2015 року, на момент проведення судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_4 на її тілі виявлено тілесні ушкодження, які умовно можливо розділити на дві групи:

- перша група: припухлість та синець в ділянці нижнього повіка правого ока з розповсюдженням на праву виличну ділянку, садно в ділянці нижнього повіка правого ока, ближче до його зовнішнього кута, садно на верхньому повіці правого ока, які могли утворитися від не менш ніж однократної дії тупого предмету, та можуть бути оцінені лише у своїй сукупності, як легкі тілесні ушкодження.

- друга група: синець по переднє-зовнішній поверхні третини лівого стегна, який міг утворитися від не менш ніж однократної дії тупого предмету, або при ударі об такий, які носять ознаки легкого тілесного ушкодження.

Тілесні ушкодження першої та другої груп могли утворитися в строк, на який посилається під експертна та який вказано у постанові про призначення експертизи (т.2, а.п.125-126).

З висновку експерта №158 від 03.10.2015 року видно, що на момент проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_7 на його тілі виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна по задній поверхні середньої третини правого передпліччя, яке могло утворитися від дії тупого предмету, можливо в строк, близько за 2 доби до моменту початку проведення експертизи, та носить ознаки легкого тілесного ушкодження (т.2, а.п.129).

З висновку експерта №159 від 03.10.2015 року вбачається, що на момент проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_8 на його тілі виявлено пошкодження у вигляді водяної мозолі з пошкодженим міхурем, яка могла утворитися у строк близько за 2 доби до моменту початку проведення експертизи, в результаті локального механічного пошкодження шкіри шляхом тертя тупим предметом.

Зазначене тілесне ушкодження носить ознаки легкого тілесного ушкодження (т.2, а.п.131).

Відповідно до висновку експерта №92-В від 30.11.2015 року, тілесні ушкодження першої групи, виявлені під час проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 утворились від не менш ніж шестикратної дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею.

Враховуючи морфологічну характеристику тілесних ушкоджень першої групи, а також дані судово-гістологічного дослідження, можна вважати, що смерть ОСОБА_12 настала в короткий проміжок часу після спричинення йому вищевказаних ушкоджень, що може обчислюватись хвилинами, на протязі якого не виключається можливість здійснення потерпілим активних дій ( в тому числі можливість вставати, розмовляти та пересуватися).

Локалізація, кількість та морфологічний характер виявлених тілесних ушкоджень голови (перша група), відсутність так званого «забійного-протизабійного» характеру травматизації головного мозку, дозволяє виключити можливість утворення виявленої черпно-мозкової травми внаслідок падіння потерпілого на площині зі стоячого на ногах положення.

В зв`язку з тим, що кожне з тілесних ушкоджень першої групи дало свій внесок в утворення черпно-мозкової травми (безпосередня причина смерті), вищевказані тілесні пошкодження стосовно живої особи можуть бути оцінені лише в своїй сукупності, як такі, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку, як такі, що призвели до смерті (т.2, а.п.133-139).

Як вбачається з протоколів пред`явлення особи для впізнання, потерпіла ОСОБА_4 , свідок ОСОБА_23 кожен окремо серед пред`явлених їм осіб впізнали ОСОБА_7 за рисами обличчя, голосом та дефектом мовлення, ОСОБА_8 за рисами обличчя, прищурене праве око, які наносили тілесні ушкодження ОСОБА_12 на території автостанції біля кіоску «кури-гриль» (т.2, а.п.74-85).

З протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 (т.2,а.п.196-202), фототаблиці до нього та відеозапису вказаної слідчої дії на місці події вбачається, що 04.10.2015 підозрюваний ОСОБА_7 в присутності понятих та спеціаліста ОСОБА_34 розповів і показав при яких обставинах він наніс спочатку удар долонею в обличчя потерпілій ОСОБА_4 , потім завдав удару кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_12 , а після того, які останній впав на асфальт наніс йому приблизно п`ять ударів ногою (т.2,а.п.196-203, т.3, а.п.61).

З протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 (т.2,а.п.196-202) вбачається, що 27.11.2015 підозрюваний ОСОБА_8 в присутності понятих та спеціаліста ОСОБА_34 розповів і продемонстрував при яких обставинах і як саме він та ОСОБА_7 наносили тілесні ушкодження ОСОБА_12 (т.2, а.п.215-230).

Згідно з висновком експерта №92-Б від 30.11.2015 року покази підозрюваного ОСОБА_35 , дані ним 04.10.2015 року під час проведення слідчого експерименту за його участю, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним щодо локалізації та механізму утворення частини тілесних ушкоджень першої групи, отриманим в ході проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 , та не в повній мірі відповідають даним щодо кількості травматичних дій в ділянку голови потерпілого (т.2.а.п.141-147).

З висновку експерта №92-А від 30.11.2015 року вбачається, що покази підозрюваного ОСОБА_8 , дані ним 27.11.2015 року під час проведення слідчого експерименту за його участю, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним щодо локалізації та механізму утворення частини тілесних ушкоджень першої групи, отриманим в ході проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 , та не в повній мірі відповідають даним щодо кількості травматичних дій в ділянку голови потерпілого (т.2.а.п.149-155).

З висновку експерта №182 від 30.11.2015 року видно, що тілесні ушкодження першої групи, виявлені під час проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_4 , могли утворитися від не менш ніж однократної дії тупого предмету, у тому числі від удару долонею руки, в строк, на який посилається під експертна та який вказано у постанові про призначення експертизи, що не суперечить строку та обставинам, на які вказував підозрюваний ОСОБА_7 під час проведення з ним слідчого експерименту 04.10.2015 року.

Тілесні ушкодження другої групи, виявлене під час проведення судово-медичного експерименту гр. ОСОБА_4 , могло утворитися від не менш ніж однократної дії тупого предмету, у тому числі від удару ногою, взутою у взуття. В строк, на який посилається під експертна та який вказано у постанові про призначення експертизи, що не суперечить строку та обставинам, на які вказує підозрюваний ОСОБА_7 у протоколі його допиту від 27.11.2015 року (т.2, а.п.157-158).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_36 свої висновки підтримав і суду показав, що в ділянці голови ОСОБА_12 виявлено декілька тілесних ушкоджень, які могли призвести до смерті. Всі ушкодження в сукупності є складовою частиною черепно-мозкової травми, яка призвела до смерті. Виділити удар, від якого безпосередньо помер ОСОБА_12 , неможливо. Кожне окремо взято тілесне ушкодження сумісне з життям, в сукупності ні.

Від падіння такі тілесні ушкодження не могли утворитись, оскільки чіткі критері для такого висновку відсутні. Ушкодження з ліва і з права були множинної локалізації. Визначити силу удару змоги немає.

З оглянутого під час судового розгляду відеозапису з камери спостереження магазину «Десерт» за 03.10.2015 р. вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 03.10.2015 р. в м. Лохвиця Лохвицького району біля кіоску «кури-гриль» наносять удари руками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_12 (т.3, а.п.62).

Відповідно до висновку експерта №380 від 19.10.2015 року при судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту зріз нігтьових пластин з правої та лівої руки гр. ОСОБА_12 (об.1,2) кров не виявлено, знайдені епітеліальні клітини в (об.1) та без`ядерні епітеліальні клітини в (об.2). Статеву належність клітин встановити не вдалось у зв`язку з деструктивними змінами їх ядер в (об.1) та з відсутністю клітини, придатних для цитологічного дослідження (об.2) (т.2, а.п.162-165).

Згідно з висновком експерта №950 від 02.11.2015 року, кров потерпілого ОСОБА_12 належить до АВ (ІУ) групи, якій властиві антигени А та В, в його крові виявлений супутній антиген Н.

На светрі джинсових штанах на жилетці з капюшоном, які представлені на дослідження, знайдена кров людини, де виявлені антигени А, В та Н.

Кров у цих слідах може походити від особи (осіб), крові якої (яких) характерні виявлені антигени, у тому числі і від ОСОБА_12 (т.2, а.п.168-171).

З висновку експерта №948 від 15.10.2015 року вбачається, що на камені, представленому на дослідження, слідів, схожих на кров, не виявлено (т.2, а.п.174).

Відповідно до висновку експерта №947 від 29.10.2015 року кров трупа ОСОБА_12 , 1968 р.н. (висновок експерта №92 від 03.10.15р.) належить до АВ /ІУ/ групи, якій властиві антигени А і В.

Кров гр. ОСОБА_8 належить до В альфа (111) групи, якій властиві антиген В та ізогемаглютинін анти А.

Кров гр. ОСОБА_7 належить до А бета (11) групи, якій властиві антиген А та ізогемаглютинін анти-В (т.2, а.с.178-179).

Згідно з висновком експерта №949 від 29.10.2015 року, кров потерпілого ОСОБА_12 , належить до АВ /1У/ групи, якій властиві антигени А та В. В його крові виявлені супутній антиген Н.

Кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до А бети /11/ групи, якій властиві антиген А та ізогемаглютинін анти-В. В його крові виявлений супутній антиген Н.

Кров ОСОБА_8 належить до В альфа /111/ групи, якій властиві антиген В та ізогемаглютинін анти-А. в його крові виявлений супутній антиген Н.

На двох змивах, наданих на дослідження, знайдена кров людини, де виявлені антигени А,В та Н. Ця кров може походити від потерпілого ОСОБА_12 або від особи (осіб), крові якої (яких) властиві виявлені антигени.

Походження цієї крові лише від одного підозрюваного ОСОБА_7 виключається, виявлення антигенів А та Н не виключає можливості домішки його крові.

Походження цієї крові лише від одного ОСОБА_8 виключається, виявлення антигенів В. та Н не виключає можливості домішки його крові (т.2, а.п.182-183)

Відповідно до висновку експерта №1093 від 25.12.2015 р., кров ОСОБА_12 належить до АВ (ІV) групи, якій властивий антигени А та В. В його корові виявлений супутній антиген Н.

Кров ОСОБА_8 належить до В альфа (ІІІ) групи, якій властивий антиген В та ізогемаглютин анти-А. В його крові виявлений супутній антиген Н.

На туфлях, які належать ОСОБА_8 ,, знайдена кров людини, де виявлені антигени А, В, та Н. Кров в цих слідах може походити від особи (осіб), крові якої (яких) властиві виявлені антигени, в тому числі і від ОСОБА_12 .

Походження цієї крові від одного ОСОБА_8 , виключається. Виявлення антигенів В та Н можливе за рахунок домішку його крові (т.3, а.п.65-67).

Як вбачається з висновку експерта №1092 від 25.12.2015 р., кров ОСОБА_12 належить до АВ (ІV) групи, якій властивий антигени А та В. В його корові виявлений супутній антиген Н.

Кров ОСОБА_7 належить до А бета (ІІ) групи, якій властивий антиген та ізогемаглютин анти-В. В його крові виявлений супутній антиген Н.

На штанях, які належать ОСОБА_7 , знайдена кров людини, де виявлені антигени А, В, Н. Ця кров може походити від потерпілого ОСОБА_28 ,, або від особи (осіб), крові якої (яких) властиві виявлені антигени.

Походження крові в цих слідах лише від одного ОСОБА_7 виключається. Виявлення антигенів А і Н моєливе за рахунок домішку його крові.

На куртці, сорочці та парі туфель, які належать ОСОБА_7 , слідів схожих на кров не виявлено (т.3, а.п.65-67).

Згідно з актом судово-психіатричного експерта, ОСОБА_37 в даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає, не виявляє ознак недоумства чи іншого розладу психічної діяльності.

В перід часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння, ОСОБА_7 не страждав будь-яким хронічним психічним захворюванням і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності, в тому числі паталогічного сп`яніння. У вказаний період часу ОСОБА_7 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Рівень інтелектуального розвиту ОСОБА_7 відповідає його паспортному віку.

З урахуванням індивідуально-психологічних особливостей, рівня розумового розвитку ОСОБА_38 може усвідомлювати значення своїх дій та передбачити їх наслідки.

ОСОБА_7 під дію ч.2, ч.3 ст.19 та ст.20 КК України не підпадає. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.п.185-189).

За встановлених обставин та даючи оцінку наведеним вище доказам в їх сукупності, враховуючи висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 28 травня 2015 року у справі №5-25кс15, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_22 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.121 КК України, доведена повністю.

Обвинувачені внаслідок умисного спільного нанесення ударів руками та ногами, вчинили групою осіб заподіяння ОСОБА_12 умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв умисні легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 .

Досліджені під час судового розгляду докази у своїй сукупності, динаміці та взаємозв`язку є цілком логічними і послідовними, суперечностей не містять та можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.
Доводи захисника ОСОБА_10 про необхідність розмежування тілесних ушкоджень, завданих кожним обвинуваченим, суд вважає необґрунтованими, оскільки в судовому засіданні достовірно з`ясовано те, що останні спільно побили його, були об`єднані єдиним злочинним умислом, що був направлений на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого, а отже всі повинні нести відповідальність за наслідки, які фактично настали.

Судом встановлено, що у обвинувачених був єдиний умисел на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого і вони допомагали один одному у досягненні мети.

Суд вважає безпідставними клопотання захисника ОСОБА_10 про визнання недопустимими під час ухвалення вироку доказів, які були зібрані під час досудового слідства у даному кримінальному провадженні до моменту його допуску як захисника, а саме: повідомлення про підозру від 03.10.2015 р., протокол допиту підозрюваного від 03.10.2015 р., протокол слідчого експерименту від 04.10.2015 року за участю ОСОБА_7 з наступних підстав.

В постанові Верховного Суду України від 21 квітня 2016 року у справі № 5-381кс15 викладені наступні висновки.

Відповідно до частини другої статті 54 КПК, відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування. Така відмова або заміна фіксується у протоколі процесуальної дії.
Відповідно до пункту 13 статті 7 КПК однією із загальних засад кримінального провадження є забезпечення права на захист, складові якого визначені у статті 20 КПК, доктринальний аналіз якої свідчить, що забезпечення права на захист передбачає три форми реалізації цього права:
- самостійна реалізація підозрюваним, обвинуваченим, виправданим, засудженим права на захист, а саме право надавати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні;
- користуватися правовою допомогою захисника;
- наявність у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду обов`язку сприяти підозрюваному, обвинуваченому, виправданому, засудженому в реалізації права на захист шляхом роз`яснення йому прав та забезпечення права на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.
Наведене відповідає міжнародним стандартам, викладеним у частині першій статті 11 Загальної декларації прав людини, пункті «d» частини третьої статті 14Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та пункті «с» частини третьої статті 6 Конвенції.

Конкретизація статусу та діяльності осіб, які у кримінальному провадженні належать до сторони захисту, міститься у параграфі 3 глави 3 КПК, граматичний аналіз та дослідження особливостей юридичної техніки яких свідчить про таке.
Вступні норми цього параграфу, зокрема пункт 3 частини третьої статті 42, гарантують підозрюваному, обвинуваченому право на першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після допиту мати такі побачення без обмеження їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку із відсутністю коштів на її оплату.
Наступними положеннями законодавець регламентує статус захисника, загальні правила його участі у кримінальному провадженні, в тому числі його обов`язки (статті 45 47). В подальшому визначено порядок залучення захисника шляхом його запрошення самим підозрюваним, обвинуваченим, його законним представником чи іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого (стаття 48) або слідчим, прокурором, слідчим суддею, судом для здійснення захисту за призначенням (стаття 49); вимоги щодо підтвердження повноважень захисника (стаття 50); випадки, коли участь захисника у кримінальному провадженні є обов`язковою (стаття 52).
Так, захисник як сторона кримінального провадження набуває такого статусу в результаті процедури його залучення, а відтак реалізація права на відмову від захисника можлива лише після дотримання визначених у законі формальностей після процедури залучення конкретного захисника-адвоката у кримінальне провадження.
За таких обставин і враховуючи розміщення законодавцем положень про відмову і заміну захисника у статті 54 КПК завершальних нормах аналізованого параграфу, очевидним є висновок, що відмова від захисника, зокрема на первинному етапі кримінального провадження, можлива лише після його залучення у процес самим підозрюваним чи іншими особами за його проханням чи згодою або уповноваженою службовою особою. А тому умова закону про обов`язкову присутність захисника при відмові від нього у кримінальному провадженні, у якому його участь не обов`язкова, не стосується випадків, коли попередньо до провадження захисник ще не залучався.
На користь цього свідчать і юридичні конструкції, використані законодавцем у згаданих вище нормах параграфу 3 глави 3 КПК. А саме, у нормах статей 42, 45 54 цього Кодексу йдеться про «захисника», тобто про конкретизовану сторону кримінального провадження, від персони якої можливо відмовитися після її залучення у процес, а не відмова від загального поняття «права на захист».
Повідомлення про підозру ОСОБА_7 було вручено 03.10.2016 року о 16 годині 20 хвилин.
Як вбачається з протоколу затримання, ОСОБА_7 було затримано 03.10.2015 р. о 09 годині 30 хвилин. В протоколі міститься перелік прав підозрюваного, передбаченого ч.3 ст.42 КПК України. Вказаний протокол був підписаний ОСОБА_7 та отримано його копію (т.2, а.п.192-194).
Також ОСОБА_7 03.10.2015 р. була вручена пам`ятка про його процесуальні права та обов`язки (т.3, а.п.105-109).
Таким чином, як вбачається із матеріалами кримінального провадження на момент затримання ОСОБА_7 йому було роз`яснено його право на захист, жоден адвокат у якості захисника у дане провадження не залучався й ОСОБА_7 таку вимога органу досудового розслідування не спрямовував.
На даному етапі кримінального провадження ОСОБА_7 від захисника відмовився (т.2, а.п.195).
При цьому слідчим дотримані вимоги закону щодо роз`яснення права ОСОБА_7 як підозрюваному на захист, у тому числі і перед проведенням слідчого експерименту.
Перегляд відеозапису вказаної слідчої дії з участю ОСОБА_7 у суду не викликає сумнівів щодо добровільності викладення ним показань, відсутності будь - якого впливу та тиску з боку учасників цієї слідчої дії і працівників поліції (т.2, а.п.61).

Допитаний в якості свідка старший слідчий Лохвицького відділу поліції ОСОБА_39 суду показав, що він проводив слідчі дії у даному кримінальному провадженні, здійснював допит ОСОБА_7 03.10.2015 р., якого було затримано цього ж числа. Будь-якого тиску на нього не чинив, покази давав останній добровільно, ним було дотримані вимоги закону щодо роз`яснення права ОСОБА_7 як підозрюваному на захист, останньому вручалась також пам`ятка про його права та обов`язки, надавались документи для ознайомлення, які ОСОБА_7 також підписував і отримував., добровільно відмовився від захисника.
Таким чином, твердження захисника ОСОБА_10 про те, що відмова ОСОБА_7 як підозрюваного від захисника є порушенням права на захист, а тому отриманий у такий спосіб доказ у виді даних слідчого експерименту, повідомлення про підозру від 03.10.2015 р., протокол допиту підозрюваного від 03.10.2015 р. необхідно визнали недопустимим, є безпідставними, оскільки не відповідають змісту кримінального процесуального закону.
Від участі захисника ОСОБА_7 відмовився, не посилаючись на брак коштів на оплату правової допомоги. Дані, які б на час виконання зазначених слідчих дій свідчили про наявність підстав для обов`язкової участі захисника, були відсутні.
Лише в послідуючому ОСОБА_7 заявив клопотання про призначення йому захисника.
Крім того необхідно зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

З огляду на наведене судом оцінюються лише показання обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_23 у судовому засіданні та не приймається як доказ показання останніх під час проведення одночасного допиту осіб (т.1, а.п. 196-200).

Крім того, судом не приймається як допустимий доказ протокол слідчого експерименту, проведеного з свідком ОСОБА_8 в силу п.1 ч.3 ст.87 КПК України, відповідно до якої недопустимими є докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні. (т.2, а.п.89).

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи обвинувачених, обставини, які пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 „Про практику призначення судами кримінального покарання", суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових зачинів як засудженим, так і іншими особами.

ОСОБА_7 вчинив злочин невеликої тяжкості та тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок якого настала смерть потерпілого ОСОБА_12 , з мізерного приводу, раніше не судимий, має молодий вік, вроджену неповну розщілину твердого та м`якого піднебіння з порушенням функцій дихання, ковтання та мови, за місцем проживання характеризується позитивно, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, вибачився перед потерпілою ОСОБА_5 та частково відшкодовував їй заподіяну шкоду.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає те, що він вибачився перед потерпілою ОСОБА_12 та вживав заходи по відшкодуванню шкоди.

Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Необхідно зазначити, що у розумінні п.1 ч.1 ст.66 КК України щире каяття має полягати у належній критичній оцінці особою свого протиправного діяння, його осуді, а також готовності понести кримінальну відповідальність згідно з законом.

Щире каяття, яке характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася.

Крім того, щире каяття, як самостійна обставина згідно з ст.66 КК України, що пом`якшує покарання, є безумовне визнання обвинуваченим вини по всіх пунктах обвинувачення.

В ході судового розгляду покази обвинуваченого ОСОБА_7 не були спрямовані на ініціативну допомогу у встановленні істини у даному провадженні та не мали ознак критичної оцінки ним своєї протиправної поведінки, заперечував окремі встановлені судом фактичні обставини.

ОСОБА_7 свою вину у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України визнав повністю вже після закінчення з`ясування судом обставин справи і перевірки їх доказами. Після відновлення з`ясування обставин показання надавати відмовився на підставі ст.63 Конституції України, що є його конституційним правом.

Попри визнання обвинуваченим своєї вини вищенаведене свідчить про його протилежне суб`єктивне ставлення до вчиненого, небажання повідомити суду дійсні обставини скоєного, намір ОСОБА_7 уникнути несприятливих для себе правових наслідків і не дає підстав про висновку про розкаяння у вчиненому.

При призначенні покарання суд також враховує наслідки, які настали від вчиненого злочину для потерпілої ОСОБА_5 дружини ОСОБА_12 , спосіб життя якої негативно змінився.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, обставини, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, настання в результаті скоєння злочину тяжких наслідків, а саме настання смерті ОСОБА_12 , беручи до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його стан здоров`я, думку потерпілих про призначення покарання у виді позбавлення волі, суд приходить до висновку про призначення йому остаточного покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене, підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає.

При цьому необхідно зазначити, що обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , є вчинення ним злочинів у стані сп`яніння, а тому ця обставина не дає підстав для призначення покарання на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст.121 КК України.

Підстав для зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому до вступу вироку в законну силу немає, а термін попереднього ув`язнення слід зарахувати в строк покарання згідно з ч.5 ст. 72 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок якого настала смерть потерпілого ОСОБА_12 , з мізерного приводу, раніше не судимий, має молодий вік, постійне місце роботи, за місцем проживання характеризується позитивно, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, у вчиненому розкаявся, вину і фактичні обставини вчиненого злочину фактично визнав повністю, вибачився перед потерпілою ОСОБА_5 та частково відшкодовував їй заподіяну шкоду, звертався під час досудового розслідування з заявою про надання ним правдивих показів щодо обставин кримінального провадження, активно сприяв розкриттю злочину, надаючи допомогу органам досудового слідства та суду в з`ясуванні обставин вчинення злочину, що мають істотне значення, готовий нести відповідальність згідно з законом за скоєне і відшкодувати заподіяну шкоду, яка заявлена потерпілою.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає те, що ОСОБА_8 щиро кається у скоєному, вибачився перед потерпілою ОСОБА_5 , вживав заходи по відшкодуванню шкоди, з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину

Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання суд також враховує наслідки, які настали від вчиненого злочину для потерпілої ОСОБА_5 дружини ОСОБА_12 .

З огляду на положення ст.69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, обставини, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, настання в результаті скоєння злочину тяжких наслідків, а саме настання смерті ОСОБА_12 , беручи до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , думку потерпілих про призначення покарання у виді позбавлення волі, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування ст.69 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 вживав заходи по відшкодуванню шкоди, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, характеризується позитивно, тому суд визнає ці обставини такими, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного.

З огляду на викладене суд вважає за необхідне із застосування ст.69 КК України, призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.121 КК України, але у вигляді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів з огляду на те, що він скоїв злочин в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок якого настала смерть потерпілого ОСОБА_12 , через незначний привід.

Підстав для застосування до обвинуваченого ст.75 КК України суд не вбачає.

Враховуючи вид призначеного ОСОБА_8 покарання, суд вважає необхідним клоптання покурора задовольнити, запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обрати взяття під варту в залі суду для забезпечення виконання вироку суду, а термін попереднього ув`язнення слід зарахувати в строк покарання згідно з ч.5 ст. 72 КК України.

Змінений цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з обвинувачених в солідарному порядку 24 780 грн. матеріальної шкоди та 500 тис. гривень моральної шкоди (т.1, а.п.23-27, 113-114), підлягає частковому задоволенню.

Позовні вимоги потерпілої в частині стягнення витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, розмір яких підтверджений документально, були повністю визнані обвинуваченими, тому виходячи з положень ст.ст.22, 1166, 1201 ЦК України, вони підлягають повному задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду, то суд вважає, що розмір грошового відшкодування завданої ОСОБА_5 моральної шкоди повинен визначатися в залежності від ступеню фізичних та душевних страждань, які вона понесла в результаті смерті її чоловіка, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи ступінь емоційних переживань потерпілої на час втрати нею свого чоловіка та моральних страждань від усвідомлення його безповоротної втрати на цей час, суд на підставі ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, - виходячи з засад розумності та справедливості, з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань потерпілої, вимушених змін у її звичайному житті, - дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягнувши з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь ОСОБА_5 150 000 гривень грошового відшкодування за спричинену моральну шкоду.

Відповідно до ст.100 КПК України речові докази у справі: камінь; зразки плям бурого кольору (крові), вилучені 03.10.2015 р. під час огляду місця події; контрольний зразок, в трьох паперових пакетиках, опечатані у одному поліетиленовому пакеті; одяг з трупа ОСОБА_12 (кросівки, шкарпетки, труси, майка, светр, джинси, жилетка з капюшоном), які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Лохвицького відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області знищити (т.2, а.п.191).

Пара туфель, які належать ОСОБА_8 , куртку, сорочку, джинсові штани, пара туфель, належних ОСОБА_7 , які знаходяться на зберігання в камері зберігання речових доказів Лохвицького відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області повернути власникам.

Відеозапис слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 від 04.10.2015 р. на двох дисках CD-R 700 Mb, відеозапис з камери спостереження №5 магазину «Десерт» від 03.10.2015 р. на одному CD-R 700 Mb (т.3, а.п.61-63), зразки крові ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на марлевому тампоні, упаковані у паперовому пакеті (т.3, а.п.72) зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд,
засудив:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.121 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України - у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин;

- за ч.2 ст.121 КК України - у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 20 жовтня 2016 року, до якого на підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати строк тримання під вартою з 03 жовтня 2015 до 20 жовтня 2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.

Початок строку відбування покарання відраховувати з 20 жовтня 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання на підставі ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 20 жовтня 2016 року по день набрання вироком суду законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 24 780 (двадцять чотири тисячі сімсот вісімдесят) гривень матеріальної шкоди та 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

Після набрання вироком суду законної сили речові докази:

1) камінь; зразки плям бурого кольору (крові), вилучені 03.10.2015 р. під час огляду місця події; контрольний зразок, в трьох паперових пакетиках, опечатані у одному поліетиленовому пакеті; одяг з трупа ОСОБА_12 (кросівки, шкарпетки, труси, майка, светр, джинси, жилетка з капюшоном), які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Лохвицького відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області знищити (т.2, а.п.191).

2)Пара туфель, які належать ОСОБА_8 ; куртку, сорочку, джинсові штани, пара туфель, належних ОСОБА_7 , які знаходяться на зберігання в камері зберігання речових доказів Лохвицького відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області повернути власникам.

3)Відеозапис слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 від 04.10.2015 р. на двох дисках CD-R 700 Mb відеозапис з камери спостереження №5 магазину «Десерт» від 03.10.2015 р. на одному CD-R 700 Mb (т.3, а.п.61-63), зразки крові ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на марлевому тампоні, упаковані у паперовому пакеті (т.3, а.п.72) зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області через Чорнухинський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя