Справа № 534/2705/15-к
Провадження № 1-кп/534/29/16
Вирок
Іменем України
01 грудня 2016 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Горішні Плавні матеріали кримінального провадження №0000714 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця х. Капани Амвросієвського району Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, працюючого водієм ПП «Сорока», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч.3 ст.286 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 вчинив необережний тяжкий злочин проти безпеки руху за таких обставин:
12 вересня 2015 року, близько 16.14 год., ОСОБА_4 , керуючи власним автомобілем марки ВАЗ 217030 ЗНГ, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , під час руху по м. Комсомольську зі сторони перехрестя вулиць Леніна-Першопрохідців заїхав до технологічного розриву в розділовій смузі проїзної частини вул.. Леніна задля виконання маневру «поворот ліворуч» в сторону вул. Радянської, де після зупинки автомобіля, перед початком виконання згаданого маневру та зміною напрямку руху не впевнився в його безпеці, не надав переваги в русі та допустив зіткнення з мотоциклом HONDA CBR 600 транзитний номер НОМЕР_2 (т.1 а.с. 113-119) під керуванням водія ОСОБА_11 , 1991 р.н. який рухався в межах крайньої лівої смуги руху по проїжджій частині вул. Леніна в напрямку вул. Радянської, внаслідок чого ОСОБА_11 та пасажир мотоцикла ОСОБА_12 , 1995 р.н. отримали тяжкі тілесні ушкодження у вигляді політравми, від яких ОСОБА_13 помер на місці ДТП, ОСОБА_12 три години потому в Комсомольській ЦМЛ.

Обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, і показав суду, що за обставин, викладених в мотивувальній частині вироку, 12 вересня 2015 року, близько 16.14 год., допустив зіткнення з мотоциклом під керуванням ОСОБА_11 , наближення кого не помітив через значну швидкість мотоцикла та його раптову появу в межах крайньої лівої смуги руху по проїжджій частині вул. Леніна в напрямку вул. Радянської. Не заперечив тієї обставини, що в даній дорожній ситуації порушив вимоги п.10.1,10.4 ПДР.

За висновком медичного освідування ОСОБА_4 на предмет вживання ним алкогольних напоїв, останній під час вчинення ДТП знаходився в тверезому стані ( т.1 а.с. 122 ).

Потерпілі у справі: ОСОБА_9 , батько загиблого, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 батько та брат загиблої щодо обставин виниклої ДТП суду нічого пояснити не змогли. Про факт аварії та її наслідки дізнались від працівників міліції. Потерпілий ОСОБА_8 заявляє у справі позов про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сестри (т.1 а.с.25)

Порушення ОСОБА_4 вимог п.п. 10.1,10.4 ПДР та наявність у нього технічної можливості попередити зіткнення з мотоциклом під керування ОСОБА_11 шляхом виконання згаданих вимог ПДР підтверджені висновками трьох проведених у справі автотехнічних експертиз (т.1 а.с. 176-183, 243-254, т.2 а.с. 27-35). Невиконання ОСОБА_4 згаданих пунктів ПДР за висновками експертів знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Смерть обох потерпілих згідно із висновками судово-медичних експертиз ( т.1 а.с. 126-133) настала від триманих ними в результаті ДТП тілесних ушкоджень, які в своїй сукупності утворили політравму комплекс тілесних ушкоджень, в т.ч і тих, які відносно живої людини мають ознаки тяжких, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння і є характерними для мототравми. При дослідженні біоматеріалу обох потерпілих спирт виявленим не був.

Отже, представлені у справі докази в об`ємі, як він був визначений учасниками провадження, дають суду підставу зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України внаслідок порушення ним правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що знаходилось в причинному зв`язку з виникненням ДТП та спричинило загибель двох осіб.

Втім, наявні у справі докази, і як наслідок, встановлені на підставі їх оцінки обставини, дають суду підставу зробити висновок, що тяжкі наслідки в даній ДТП, стали наслідком не лише порушень, допущених обвинуваченим - причинний зв`язок із згаданими наслідками відстежується також і в діях водія ОСОБА_11 , і згаданий висновок зроблений судом на підставі наступного:

Так, не заперечуючи власної вини в порушенні вимог п.10.1,10.4 ПДР, ОСОБА_4 водночас показав суду, що не помітив водія мотоцикла через раптовість його появи в межах крайньої лівої смуги руху по проїжджій частині вул. Леніна в напрямку вул. Радянської, яку він пов`язує ні з чим іншим, як із значним перевищенням водієм мотоцикла допустимої швидкості руху в межах населеного пункту. Під час проведення слідчого експерименту автомобіль статист ОСОБА_4 розташував на відстані 2,7 м. за уявною лінією лівого краю крайньої лівої смуги руху по напрямку руху мотоцикла до передньої габаритної точки автомобіля (т.1 а.с. 168-171)

Мотоцикл під керуванням ОСОБА_11 також не був помічений пасажиром ОСОБА_14 , який знаходився в салоні автомобіля під керуванням ОСОБА_4 на момент ДТП.

Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_14 показав суду, що в технологічному розриві в розділовій смузі проїзної частини вул. Леніна автомобіль під керуванням ОСОБА_4 стояв близько хвилини, і з початком виконання маневру, він / ОСОБА_14 / також подивився праворуч, перешкоди на дорозі в попутному напрямку були відсутні, втім, майже одразу з початком руху він відчув удар справа і втратив свідомість. За поясненнями свідка, до моменту зіткнення машина проїхала не більше метра. Під час проведення слідчого експерименту автомобіль-статист свідок розташував на відстані 0,6 м. за уявною лінією лівого краю крайньої лівої смуги руху по напрямку руху мотоцикла до передньої габаритної точки автомобіля (т.1 а.с. 172-175).

Висновком транспортно-трасологічної експертизи (т.1 а.с.139-146), зробленим зокрема з врахуванням даних протоколу огляду місця події (т.1 а.с. 94-108) місце зіткнення автомобіля та мотоцикла було визначене на відставні 1,35 м. від лівого краю проїзної частини дороги по вул.. Леніна відносно напрямку руху мотоцикла та на відстані 10,5 метри до електроопори № 90/12. Згідно з висновком експерта при початковому контакті автомобіль зіткнувся передньою правою частиною переднім правим бампером та переднім правим крилом з передньою частиною мотоцикла його переднім колесом та переднім брудозахисним щитом. Протоколом огляду місця події (т.1 а.с. 94-108) сліди гальмування мотоцикла зафіксовані не були.

Судом встановлено, що в день події мешканці м. Кременчука, зокрема потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , подружжя Погода та гр. ОСОБА_15 з пасажиром ОСОБА_16 на трьох мотоциклах відповідно приїхали до м. Комсомольська зі слів свідка ОСОБА_17 «по справах».

Огляд відеоданих камери зовнішнього спостереження дають підставу стверджувати, що на перехресті вул. Миру-Леніна всі три мотоцикли зупинились о 16 год.13 хв.45 сек., і о 16 год.13 хв.59 сек. розпочали рух (т.1 а.с. 150-154).

Як показав суду свідок ОСОБА_15 водій одного з трьох мотоциклів, після зупинки ОСОБА_11 першим «пройшов поворот» перестроївся і зайняв крайню ліву полосу руху, він, ОСОБА_15 відповідно середню, ОСОБА_18 їхав позаду по крайній правій полосі..

Раптовість, з якою ОСОБА_4 виїхав на крайню ліву смугу руху по проїжджій частині вул. Леніна за посиланням ОСОБА_15 позбавила ОСОБА_11 можливості загальмувати.

ОСОБА_15 зазначив також, що із ОСОБА_11 вони рухались паралельно зі швидкістю в межах 60-70 км/год. Згадану швидкість власного мотоцикла підтвердив суду допитаний в якості свідка водій ОСОБА_18 , втім, не зміг показати, з якою швидкістю рухався ОСОБА_11 . Свідок зазначив також, що саме він першим «ввійшов в поворот на перехресті», проте, по ходу руху залишився останнім і обставини ДТП ні він, ні його пасажир ОСОБА_17 /з її слів суду/ не бачили, оскільки знаходились приблизно за 300 м. до місця зіткнення.

В якості свідка судом був допитаний гр. ОСОБА_19 - водій легкового автомобіля, який їхав за мотоциклістами від вул. Добровольського до перехрестя вул.. Миру-Леніна. Суду свідок показав, що одразу від повороту мотоцикли почали набирати швидкість, і він, попрямувавши від перехрестя прямо на вул.. Конституції, ще певний час чув шалений шум моторів, і за три хвилини, прибувши до маг. Сільпо зі сторони вул.. Конституції побачив наслідки ДТП.

Інші п`ять свідків-очевидців події ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 щодо обставин ДТП, зокрема в частині перевищення водієм ОСОБА_11 допустимої в межах населеного пункту швидкості руху також послались на шалений шум моторів та реактивність руху мотоциклів по вул.. Леніна, з визначенням їх швидкості в межах від 120 км/год. ( ОСОБА_20 ) до 200 км/год. ( ОСОБА_24 )

Більш того, свідок ОСОБА_23 зазначив суду, що за декілька секунд до ДТП на автомобілі виїжджав на проїжджу частину вул. Леніна з протилежної від ОСОБА_4 сторони і очікував на завершення останнім маневру «поворот ліворуч». Свідок також наголосив на відсутності будь-яких перешкод зліва для себе особисто, мотоциклів не бачив, почув лише наростаючим звуком шалений гул, 2 секунди поспіль удар, і вже потім побачив, як полетіли тіла потерпілих.

Згідно із даними проведеного з участю очевидців події слідчого експерименту (т.1 а.с. 238-240) кінцеве розташування тіла водія мотоцикла потерпілого ОСОБА_11 після викидання його з мотоцикла було встановленим на відставні 4,4 м. від правого краю проїзної частини вул.. Леніна та 57,3 м. в повздовжньому напрямку по напрямку руху мотоцикла, відповідно кінцеве розташування тіла пасажира потерпілої ОСОБА_12 було встановленим на відставні 6,6 м. від правого краю проїзної частини вул. Леніна та 75,1 м. в повздовжньому напрямку по напрямку руху мотоцикла.

Саме врахування відстані, на яку перемістилися тіла потерпілих за дозволеною МЮ України методикою було покладено експертами комплексної судової експертизи в основу розрахунку швидкості мотоцикла перед зіткненням (а.с. т.1 а.с. 243-254), з визначенням його мінімальної швидкості в межах 111+150 км/год. Порівнявши розрахункову величину мінімальної швидкості мотоцикла, з якою він міг рухатись до зіткнення з величинами, які показали свідки, експерт зазначив, що величина швидкості, яка вказана свідками ОСОБА_15 та ОСОБА_25 є меншою від встановленої експертним шляхом, а відтак, показання обох в частині вказаної величини швидкості руху мотоцикла були визнані технічно неспроможними і не враховувались при подальших розрахунках. Водночас, швидкість, вказана свідками ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 склала більшу від встановленої експертним шляхом величину, з огляду на що їх показання експертом були визнані не позбавленими спроможності з технічної точки зору.

Цим же висновком дії ОСОБА_11 були визнані такими, що не відповідали вимогамп.п.12.3, 12.4 та 12.9 (б) і з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виниклою ДТП в частині наявності у нього технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем за умови його руху в населеному пункті зі швидкістю 60 км/год., що узгоджується із висновком автотехнічної експертизи, проведеної з врахуванням показань ОСОБА_4 (т.1 а.с. 182), свідчення якого під час проведення слідчого експерименту висновком комплексної експертизи були визнані технічно спроможними (т.1 а.с. 250), і приймаються судом в якості доказу, що узгоджується з усіма обставинами кримінального провадження, зокрема наявною слідовою інформацією, зафіксованою на схемі до протоколу огляду місця події розташуванням подряпин на асфальтному покритті в поперечному напрямку в межах 1,35…2,5 метри від лівого краю проїзної частини по напрямку руху мотоцикла, яка за своєю природою є об`єктивним критерієм і співпадає з розташуванням автомобіля під керуванням ОСОБА_4 відносно меж проїзної частини та межі технологічного розриву, як вони зазначені обвинуваченим під час слідчого експерименту.

Долучений до матеріалів провадження за клопотанням потерпілої сторони висновок експерта ОСОБА_26 (т.2 а.с. 26-35), сам по собі не є доказом, що ставить під сумнів показання обвинуваченого в частині пояснень останнього щодо розташування його автомобіля перед виїздом, оцінений судом в сукупності з іншими зібраними доказами, і не спростовує встановлені на підставі їх аналізу обставини виниклої ДТП та зафіксовану протоколом огляду місця події слідову інформацію зокрема, з огляду на що не є доказом, який доводить неспроможність показань обвинуваченого - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в даному випадку задля забезпечення вимоги додержання справедливості при застосуванні кримінального покарання з врахуванням характеру допущених кожним з учасників ДТП порушень.
Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєний ОСОБА_4 злочин є тяжким, і враховує особливу тяжкість наслідків, що настали. Разом з тим, суд приймає до уваги, що злочин вчинено з необережності, і в якості обставини, що пом`якшує покарання, враховує визнання ОСОБА_4 своєї вини та щире каяття у вчиненому.

Обвинувачений є інвалідом 3-ї групи безстроково в зв`язку із перенесеним онкологічним захворюванням (т.2 а.с. 38). Згідно із представленою медичною довідкою на обліках у лікарів-нарколога та психіатра не перебуває. Одружений, є пенсіонером за віком, працює водієм таксі. За місцем проживання та роботи характеризується добре (т.2 а.с. 43-45). Інші характеризуючі дані на особу обвинуваченого в матеріалах справи не представлені.

Вирішуючи питання щодо виду покарання та враховуючи його мету, як вона визначена ст.50 КК України, суд виходить з наступного:
Конституційний Суд України в п.4.1 мотивувальної частині рішення № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року у справі № 1-33/2004 (справа про призначення більш м`якого покарання) визначив, що:

«окремим виявом справедливості є питання відповідності
покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає,
що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе
застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід,
неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом
склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й
те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із
тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність
покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової
держави та суті конституційних прав та свобод людини…. правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям».
В контексті врахування правової природи та юридичних характеристик актів Конституційного Суду України,суд, застосовуючи положення згаданого рішення при застосуванні відповідної норми права, яка стосується питання визначення виду та міри покарання, враховуючи обставини вчиненого ОСОБА_4 правопорушення, зокрема характер допущених кожним з учасників ДТП порушень та можливість попередження зіткнення за умови дотримання кожним з них правил дорожнього руху, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності за злочин, вчинений з необережності, позитивно характеризується, повністю визнав свою вину /відсутність факту добровільного відшкодування завданих збитків в силу його матеріального становища(т.2.а.с. 48-49) та стану здоров`я на думку суду не може свідчити про зворотне, як на тому акцентує увагу суду потерпіла сторона/, приймаючи до уваги також, що покарання, як захід примусу має на меті не тільки кару а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, а відтак, як притаманний правовій державі принцип є передусім виправним та превентивним засобом, суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, з абсолютним переконанням вважає можливим його виправлення без ізоляції від суспільства, з встановленням іспитового строку в межах, передбачених ст. 75 КК України, що цілком відповідатиме принципу справедливості і буде домірним вчиненому ним злочину.

Врахування тяжкості наслідків, що настали, дає суду підставу застосувати додатковий вид покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний термін, передбачений ч.3 ст.286 КК України.

Вирішуючи питання щодо заявленого у справі потерпілим ОСОБА_8 позову та можливості його розгляду по суті у даному кримінальному провадженні, суд виходить з наступного:
У відповідності до положень ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Заперечуючи можливість розгляду заявленого потерпілим ОСОБА_8 позову, сторона захисту посилається на наявність договірних відносин між заподіювачем шкоди та Страховиком, що передусім викликається необхідністю пред`явлення вимоги про відшкодування шкоди з боку ОСОБА_8 безпосередньо до Страховика.

Втім, врахування правової позиції, висловленої Верховним Судом України 20 січня 2016 року у справі № 6-2808 цс 15, дають суду підставу дійти протилежного висновку з огляду на наступне:

При розгляді цієї справи Верховного Суду України зробив правовий висновок, у відповідності з яким право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоча цей договір і укладений на користь третіх осіб, а відтак суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Верховний Суд зазначив також, що у разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено догвір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Отже, приймаючи до уваги, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, суд розглядаючи по суті заявлений потерпілим позов, наголошує про наступне:
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.

Обґрунтовуючи наявність моральної шкоди, потерпілий зазначає про значні моральні страждання, яких зазнав в зв`язку із раптовою втратою рідної сестри. Загибель близької людини, з якою за життя перебував в тісних та теплих стосунках назавжди позбавила можливості вести звичний спосіб життя. Душевні страждання не стають меншими від часу, моральну шкоду оцінює в розмірі 300 000 грн.

Висновок щодо протиправності діяння ОСОБА_4 та його вини у скоєному зроблений судом при наданні правової оцінки його діям.

Наявність моральної шкоди на думку суду є очевидною та повністю обґрунтована потерпілим, проте, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги необережну форму вини заподіювача шкоди та реальну можливість відшкодування ним завданої моральної шкоди з огляду на його вік, стан здоров`я та розмір отримуваних доходів, компенсацію моральної шкоди, що має бути відшкодованою на користь ОСОБА_8 визначає в розмірі 100 000 грн.

Питання про речові докази вирішене судом у відповідності до ст.100 КПК України.

Судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз по справі (т.1 а.с. 137, 175, 242) підлягають стягненню з засудженого на користь держави у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 128 КПК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України і призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з встановленням іспитового строку тривалістю на три роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та періодично з`являтися туди на реєстрацію.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково. Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 компенсацію завданих моральних збитків в розмірі 100 000 грн.

На користь держави стягнути з засудженого судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз у справі загальною сумою 8 691 грн.18 коп.

Речові докази у справі автомобіль марки ВАЗ 217030 ЗНГ з реєстраційним номером НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_4 , як йому належний, мотоцикл HONDA CBR 600 транзитний номер НОМЕР_2 повернути потерпілому ОСОБА_9 , диски з фото-та відео- файлами марки «VIDEX» № LH61151A24084338, «DATEX», «VIDEX»№ LH6115TA24084332 залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження. .

На вирок суду протягом 15 днів з часу його проголошення сторони можуть подати апеляційні скарги до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1