АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: №11-кп/790/1632/16 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Справа: №646/7533/14-к
Категорія: питання виконання вироку
Іменем України
21 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
засудженого - ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 липня 2014 року, якою в задоволенні клопотання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оленівське Краснокутського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше судимого:
- 29 липня 2010 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.ч. 1,3 ст.ст. 358 КК України на 2 роки обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання в силу ст. 75 КК України на 1 рік; постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2011 року направлений для відбування покарання за наведеним вище вироком; 31 травня 2013 року на підставі ухвали Балаклійського районного суду Харківської області звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання 10 місяців 23 дні;
- 23 січня 2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст.185, ч. 2 ст.186, ст.70 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі;
про застосування відносно нього амністії відмовлено.
Приймаючи таке рішення, суд у своїй ухвалі зазначив, що оскільки засуджений був звільнений умовно-достроково і знову вчинив умисний тяжкий злочин, то пославшись на положення п. б ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» про те, що амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб, які раніше звільнялися з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин, відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році».
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, оскільки тяжкий злочин він вчинив в період умовно-дострокового звільнення, а злочини, за які він засуджувався до цього, не були тяжкими або особливо тяжкими злочинами, тому, на його думку, він є суб`єктом амністії.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримку своєї апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав за необхідне задовольнити апеляційну скаргу засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та ознайомившись з особовою справою засудженого, колегія суддів дійшла наступного.
Висновок суду про відмову в задоволенні клопотання засудженого про застосування відносно нього амністії з наведених вище підстав є помилковим.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 він, раніше 29 липня 2010 року, був засуджений Ленінським районним судом м. Харкова за ч.ч. 1,3 ст.ст. 358 КК України на 2 роки обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання в силу ст.75 КК України на 1 рік.
Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 26.08 2011 року направлений для відбування покарання за наведеним вище вироком.
31 травня 2013 року на підставі ухвали Балаклійського районного суду Харківської області був звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання 10 місяців 23 дні.
23 січня 2014 року був засуджений Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст.185, ч. 2 ст.186, ст.70 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі;
Відповідно до ст. 12 КК України найбільш тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст. 358 України, за який ОСОБА_7 засуджений попереднім вироком, відноситься до злочинів середньої тяжкості, а найбільш тяжкий злочин, за який засуджений відбуває покарання ч. 2 ст.186 КК України - до тяжких злочинів. Обидва злочини є умисними.
Відповідно до вимог п. «в» ч. 1 ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Формулювання «знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин» з огляду на його семантичне тлумачення свідчить, що попередньо вчинений злочин особою, яка до закінчення визначеного судом іспитового строку внаслідок звільнення від відбування покарання з випробуванням знову вчинила умисний злочин не будь-якої тяжкості, а саме умисний тяжкий чи особливо тяжкий.
Вчинення попередньо або умисного злочину невеликої або середньої тяжкості не є підставою для незастосування Закону України « Про амністію у 2014 році».
Оскільки злочин, передбачений ч.2 ст. 358 КК України, під час відбування покарання за який ОСОБА_7 було звільнено умовно-достроково, є злочином середньої тяжкості, то з огляду на вимоги зазначеної вище норми Закону, будь-яких перешкод в застосуванні амністії відносно нього, передбачених як ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», так і ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», немає.
Положення ст. 6 Закону зобов`язують скоротити наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.
Підстави для звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання за статтями 1-5 цього Закону відсутні.
Засуджений ОСОБА_7 , будучи звільненим від відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2011 року, умовно-достроково, в період дії цього строку вчинив інші злочини, у тому числі тяжкий.
Злочини, за які ОСОБА_7 був засуджений раніше, як зазначалося вище, не є тяжкими.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а тому суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду першої інстанції як помилкову і ухвалює нову ухвалу.
Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року невідбута частина покарання засудженим ОСОБА_7 підлягає скороченню наполовину.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 липня 2014 року відносно ОСОБА_7 , якою залишено без задоволення його клопотання про застосування амністії, скасувати.
Клопотання ОСОБА_7 задовольнити.
На підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року засудженому ОСОБА_7 скоротити наполовину невідбуту частину покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 січня 2014 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий -

Судді: