09.11.2016
Справа № 642/4784/16к
Провадження № 1кп/642/505/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

встановив:
до Ленінського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт за кримінальним провадженням по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Відносно обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Відповідно до положень ст. 331 КПК України,суд забов`язаний з`ясувати питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого. Суд вважає необхідним з`ясувати питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого враховуючи, що судовий розгляд у справі не закінчився, обвинувачений підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, а тому виявляє підвищену соціальну небезпеку у зв`язку з чим, може ухилятись від суду.

прокурор вважав доцільним продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого.

обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою та враховуючи міцні соціальні зв`язки обвинуваченого просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

вмслухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак колегія суддів не приймає доводи захисника та обвинувачених щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Таким чином, суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вбачає підстав для не продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених або зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам встановленим ст.177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, -

ухвалив:
Продовжити строк тримання під вартою на два місяці відносно обвинуваченого: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме до 10 січня 2016 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: