Кримінальне провадження №522/6589/16-к
УХВАЛА
03 серпня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
за участю захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7
за участю обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Олександрівка, Великоолександрівського р-ну Херсонської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-09.06.2000 р. Великоолександрівським р/с Херсонської області за ч.2 ст.145, ч.3 ст.140, ч.2 ст.140 КК України до 4 років позбавлення волі. 14.02.2004 року звільнений Дарієвської ВК Херсонської області по відбуттю строку покарання;
-22.10.2007 р. Енергодарським м/с Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. 11.09.2009 р. Звільнений з Каменської ВК Запорізької області по відбуттю строку покарання;
-25.02.2013 року Ленінським р/с м. Севастополя за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі; -03.07.2013 р. Каменсько-Дніпровським р/с м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. 19.07.2013 року частково приєднано покарання за вироком Ленінського р/с м. Севастополя від 25.02.2013 року, з встановлення строку покарання до 1 року 7 місяців позбавлення волі. 24.04.2014 року звільнений з Каменської ВК Запорізької області по відбуттю строку покарання;
-12.02.2016 року притягнений до кримінальної відповідальності Енергодарською місцевою прокуратурою Запорізької області за ч.4 ст.358 КК України. 01.03.2016 року оголошений у державний розшук Енергодарським МВВС Запорізької області;
-15.02.2016 року притягнений до кримінальної відповідальності Орджонікідзевським відділом Ленінського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області за ч.3 ст. 185 КК України;
за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Усольє Сибірське, Іркутської області, Російської федерації, громадянки України, українки, заміжньої, не працюючої, раніше не судимої, мешкаючої за адресою: АДРЕСА_3 ,
за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с.Новополтавка, Чернігівського р-ну Запорізької області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,
за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
13.04.2016 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001474 від 20.02.2016 року, відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Відповідно до вимог ст. 331 КПК України, судом на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, оскільки двомісячний строк перебування його під вартою закінчується 15.08.2016 року.

Прокурор вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, залишились, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду та скоїти інше кримінальне правопорушення, так як він раніше неодноразово засуджений, інкримінований йому злочин скоєний за невеликий проміжок часу після звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 з місць позбавлення волі.
Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_8 заперечували проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечували проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для призначення обвинувального акту до судового розгляду та для продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, офіційно не працює, не одружений, н/п дітей немає, раніше неодноразово судимий, на даний час притягується до кримінальної відповідальності Орджонікідзевським ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області за ч. 3 ст. 185 КК України, докази у даному кримінальному провадженні ще не досліджувались судом, тому є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від суду та скоїти інше кримінальне правопорушення.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і що необхідність продовження строку дії відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду та скоїти інше кримінальне правопорушення.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Зважаючи на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого та його майновий стан, вважаю за необхідне визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 потрібно продовжити.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331, 392 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Одеському слідчому ізоляторі УДДВП в Одеській області на 60 діб, тобто до 02.10.2016 року

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у сумі 68 900 (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого; провадження по справі 1-кс/522/700/16.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до суду в розумні строки;

2)повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали суду обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 03.08.2016 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1
03.08.2016