Ухвала
іменем україни
11 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 01 серпня 2016 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:
Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 липня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 70, ст. 71 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
На вказаний вирок захисником ОСОБА_4 було внесено апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення йому строку на апеляційне оскарження.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 01 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 повернуто, оскільки, відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, вона подана після закінчення встановленого строку на апеляційне оскарження, а суд апеляційної інстанції за клопотанням захисника ОСОБА_4 не знайшов підстав для його поновлення.
В касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 01 серпня 2016 року, вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно не визнав поважними наведені ним причини пропуску строку на апеляційне оскарження, а саме: не надання належної правової допомоги захисником ОСОБА_6 засудженому ОСОБА_5 , у зв`язку з чим, на його думку, було порушено право останнього на захист. Крім того, зазначає, що розгляд апеляційної скарги захисника в суді апеляційної інстанції проводився без участі засудженого.
Заслухавши доповідача, перевіривши касаційну скаргу та долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Як вбачається зі змісту касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень, вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва, яким засуджено ОСОБА_5 , був ухвалений 02 лютого 2015 року. Даний вирок в апеляційній інстанції по суті не переглядався. Захист інтересів обвинуваченого ОСОБА_5 в суді першої інстанції здійснював захисник ОСОБА_6 , який був призначеним Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Миколаївській області. ОСОБА_4 за заявою самого засудженого ОСОБА_5 28 квітня 2016 року був залучений в якості захисника з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Миколаївській області та після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження подав апеляційну скаргу.
Як правильно встановив апеляційний суд, з чим і погоджується колегія суддів суду касаційної інстанції, апеляційна скарга захисником ОСОБА_4 була подана після закінчення строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду, а посилання захисника на неефективний захист, на ненадання якісної правової допомоги захисником ОСОБА_6 обвинуваченому ОСОБА_5 у підготовці апеляційної скарги, нічим не підтверджено.
Крім того, доводи захисника про відсутність засудженого під час розгляду апеляційної скарги безпідставні, оскільки нормами КПК України не передбачена обов`язкова участь засудженого, якщо останній не заявляв свого бажання бути присутнім при розгляді. А захисник у своїй касаційній скарзі не навів доказів того, що ОСОБА_5 заявляв клопотання про те, що він бажає брати участь в апеляційному розгляді.
Враховуючи наведене, апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 01 серпня 2016 року, слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись ч. 2 ст.428 КПК України, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402-VIII від 02 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів
у х в а л и л а:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 01 серпня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3