1-кп/705/102/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2016 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Самгородок Смілянського району Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, -

ОСОБА_5 , будучи матеріально-відповідальною особою та маючи доступ до смарт-карток для оплати паливно-мастильних матеріалів на автозаправочних комплексах ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ», реалізуючи єдиний злочинний умисел направлений на розтрату чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та маючи на меті незаконне особисте збагачення за рахунок чужого майна, шляхом розтрати грошових коштів ПІК «ААЗ Трейдінг КО», які були зараховані на смарт-картки для оплати паливно-мастильних матеріалів, в період часу з 22 години 33 хвилин 09.01.2015 р. до 18 години 31 хвилини 10.01.2015 р., шляхом розтрати обернув на свою користь чуже майно, яке належить ПІК «ААЗ Трейдінг КО», та було йому ввірене, а саме дизельне паливо у кількості 128,36 літрів, на загальну суму 2 097,41 гривні, чим заподіяв підприємству матеріальний збиток за наступних обставин.
Також, ОСОБА_5 будучи матеріально-відповідальною особою та маючи доступ до товарно-матеріальних цінностей та грошових коштів, які розміщені на смарт- картці для оплати паливно-мастильних матеріалів на автозаправочних комплексах ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ», продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу направленого на розтрату чужого майна переслідуючи корисливий мотив та маючи на меті незаконне особисте збагачення за рахунок грошових коштів ПІК «ААЗ Трейдінг КО», які були зараховані на смарт-картку № НОМЕР_1 для оплати паливно-мастильних матеріалів, 10.01.2015р. о 18 годині 31 хвилин, знаходячись на автозаправочному комплексі «WOG» за адресою: Черкаська область, м. Умань. Ленінградське шосе, 4-В, вчинив розтрату майна, яке належить ПІК «ААЗ Трейдінг КО», та було йому ввірене, а саме дизельного палива у кількості 52,14 літрів, на суму 851,97 гривні, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд спричинивши при цьому підприємству матеріальний збиток на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_5 в період часу з 22 години 33 хвилин 09.01.2015р. до 18 години 31 хвилини 10.01.2015р., на виконання єдиного злочинного умислу шляхом розтрати обернув на свою користь чуже майно, яке належить ПІК «ААЗ Трейдінг КО», та було йому ввірене, а саме дизельне паливо у кількості 128,36 літрів, на загальну суму 2097,41 гривні, чим заподіяв підприємству матеріальний збиток.
ОСОБА_5 , своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КК України, а саме розтрата чужого майна, яке було ввірене особі та перебувало в її віданні.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав повністю і наполягав в своїх показах на тому, що паливо в даному рейсі використовував лише для заправки автомобіля і використав його. Він наполягав на тому, що кількість використаного пального в даному рейсі була значною, оскільки він ще їздив по м. Київ перед виїздом по маршруту та були несприятливі погодні умови і із-за цього, та ще із врахуванням ваги грузу , збільшується використання пального і це було обумовлено об`єктивними причинами. Він в судовому засіданні пояснив, що працював на даному підприємстві . 09.01.2015р. йому подзвонив начальник колони і сказав, що він був назначений на маршрут Київ-Покровськ. Прибувши у м. Боярка, де знаходиться автогараж фірми «Автолюкс», йому виписали подорожній лист та смарт-карту на дозаправку автомобіля в дорозі. Потім він з подорожнім листом пройшов медицинську комісію та інструктаж у начальника колони. Вказував, що перш ніж видавати путівку (шляховий лист), диспетчерська служба дає запит на Гідрометцентр щодо погодних умов на вулиці. У правій верхній стороні подорожнього листа стоять печаті: на вулиці ожеледиця, снігопад і туман. Після того як він пройшов інструктаж, він пішов до механіка, в якого отримав ключі від автомобіля та разом з ним прийняв автомобіль, перевіривши його на технічну справність, світові, аварійні сигналізації, щоб усе працювало. Однак диспетчер його не відправила в центральний офіс, що знаходиться у м.Києва по вул. Чистяковська,30, а в подорожньому листі, в правій нижній стороні, там де особливі відмітки, зазначила: направлений на доставку по м.Києву: вул. Кемеровська-вул. Дибенка. Зазначив, що у «ААЗ Трейдінг Ко» є три колони. Дві колони міжміські, а одна міська. Начальник міської колони Цехановський, йому підпорядковуються диспетчери. Коли є великі доставки на дальній маршрут по м.Києву, Цехановський відправляє міжміські машини. Тому диспетчер № 6 відправив його на вул. Кемеровську у м.Києві, район Оболоні. Він на даній вулиці загрузився, та поїхав на Чистяковську, 30 у м.Києві (центральний офіс). Він розгрузився, як встановлено, даний факт зафіксували відеокамери, машина була опломбована. Розгрузившись, він поїхав на вул. Дибенка, щоб знову взяти груз. Обвинувачений в своїх поясненнях в суді вказував, що о 14 год. машини не випускаються з гаража, а подорожній лист видається не пізніше 1617 години вечора. Приїхавши ввечері на центральний офіс, він розгрузився та став під загрузку. Загрузка йде під камерами, тому що вантажаться цінні речі, документи, грошові кошти. Весь вантаж сканується і біля кожної машини стоїть охорона. Він взяв велику інкасаторську сумку з грошима під розпис, машину запломбували та охорона його пропустила і він виїхав на рейс. Він пояснив , що в рейс виїхав після 21 години.. Виїхавши за м.Київ, проїхавши 70 км (десь півтори години по часу), за м.Васильків у нього загорілася лампочка, що кінчається бензин, тому він за м.Васильків, дозаправився до повного баку і поїхав по маршруту Біла Церква-Умань-Ульянівка-Гайворон-Бершадь-Балта-Котовськ. Приїхавши у м.Котовськ, він розгрузився, машина стала на відстій та вони відпочили години дві- три. 10.01.2015р. після відпочинку вони знову отримали кошти, вантаж, машину опломбували і поїхали по маршруту до м.Києва. Доїжджаючи до м.Бершадь він дозаправився приблизно на 75 літрів, заїхав на офіс у м.Бершадь, догрузився і поїхав по маршруту Гайворон-Ульянівка-Умань. В Умані забрав вантаж та заправився на заправці на остачу, залив приблизно 95 літрів дизпалива. Весь час коли заправлявся, він використовував смарт-карту, після заправки дають чеки. Потім вони поїхали в центральний офісу м.Києві, де вигрузили вантаж та здали кошти. Після чого він поїхав у м.Боярку в автогараж, здав механіку № 2 автомобіль та ключі до нього, механік списав показники спідометра на машині, а путівку, смарт-карту та чеки з заправних станцій здав диспетчеру і пішов додому. Вказував, що кількість дизельного палива при виїзді машини на маршрут та при прибутті в автогараж для здачі машини механіку ніким не перевіряється. Він також пояснив, що на підприємстві необґрунтовано збільшили норми використання пального на 100 кілометрів до 2014 року було 15,5 л на 100 кілометрів, а після 2014 року- 13,5 літрів на 100 кілометрів. На підприємстві був «пережог» пального ( використання палива більше встановлених нормативів) і тому нестачу коштів стали покривати за рахунок працівників, « а тих хто не мовчав - у міліцію». Він підтвердив факт сплати коштів ( вказував, що скільки платив і за що платив це не важливо) і пояснив. що якби він не заплатив грошей, то йому б не видали трудову книжку.
Не дивлячись на не визнання вини, винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, повністю підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні, належними та допустимими доказами:
- показами представника потерпілого ОСОБА_6 , який показав, що ОСОБА_5 знає як водія експедитора , який працював у них на підприємстві разом із ОСОБА_7 09 січня 2015 року перебуваючи на рейсі йому було довірено згідно подорожнього листа вантаж, а також видано картка на дизпаливо, для того, щоб він міг здійснити рейс. Однак перебуваючи у цьому рейсі ОСОБА_5 скориставшись службовим становищем, використав смарт-карту, яку видало підприємство та отримав пальне , яке не залив в бак. Заїжджаючи на дві заправки, одна з яких знаходилась у м.Умань, ним було реалізовано ввірене йому пальне в розмірі 52,14 л на суму 851 грн. 97 коп.. Заїжджаючи на заправну станцію Кривошея повинен був залити пальне в бак транспортного засобу, на якому він перебував у рейсі. Як вбачається зі слів ОСОБА_5 , він взявши смарт-карту, пропонував іншим людям купити у нього дизпаливо і брав за це кошти. Після того як ОСОБА_5 повернувся з рейсу, то службою охорони підприємства, а саме начальником служби охорони ОСОБА_8 та начальником відділу організації з перевезень ОСОБА_9 було встановлено, що не вистачає дизельного пального. В подальшому ОСОБА_5 повернув усі кошти підприємству і його було звільнено з посади. Тому підприємство не заявляло цивільного позову. Вказував, що екіпаж складається з двох чоловік, які відправляються в рейс. При цьому виписується подорожній лист і видається смарт-карта, для здійснення заправки автомобіля, який везе вантаж. Водій, будучи матеріально відповідальною особою, ставить свій підпис про отримання смарт-карти, де вказується номер карти, кількість дизельного пального і він може користуватися цією карткою на протязі всього рейсу;
- показами свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що водій ОСОБА_5 при виконанні рейсів, здійснював продаж пального з паливної картки, яка йому була видана особисто під матеріальну відповідальність. Тобто вони перед виїздом в рейс отримали паливну карту, при виконанні рейсу заправляли сторонні автомобілі, чеки таких заправок не надавали до звітної документації. В кінці місяця при проведенні звірки з постачальником палива, у даному випадку фірми «WOG», було виявлено розбіжності між чеками, які здали водії і фактично проведеними заправками. За допомогою GPS було встановлено, що автомобіль реально знаходився на даній заправці, дані матеріали були передані до Святошинського районного відділу міліції. Також пояснив, що водій при направленні в рейс, отримує від диспетчера паливну картку для того, щоб здійснювати заправку автомобіля по дорозі, так як паливний бак машини Мітсубісі Картер розрахований на 100 літрів, однак цього палива не вистачає, щоб закінчити рейс ( по паспорту автомобіль бере 13,3 л дизпалива на 100 літрів). Тому для цих потреб видається паливна смарт-карта на екіпаж. На той час на карті був добовий ліміт 2 500 грн. Даний ліміт поновлюється щодобово. Водіям при відправленні в рейс диспетчер видає паливну карту, про отримання якої вони розписуються у відомостях, де зазначається на який рейс їдуть водії, номер автомобіля та прізвище водія. При поверненні з рейсу водій здає паливну картку і ставиться підпис водія і час коли він її здав. Вказував, що сматр-карту отримують на екіпаж, а кількість палива, яка є в автомобілі перед виїздом зазначають в шляховому листі. При виїзді автомобіль заправляють до повного баку (100л) і водії про це знають. При поверненні з рейсу водій разом з диспетчером прикріплює до подорожнього листа чеки з заправних станцій, а потім ці чеки заносяться до програми забезпечення 1С, яка установлена на підприємстві. Згідно цих чеків відбувається списання палива по маршруту. Вказував, що недостачу палива, на яке було проведено заправку, було встановлено тільки через місяць, коли робили звірку з постачальником палива. Пояснив, що в кінці місяця постачальник по номеру смарт-карти дає оборот руху палива і вони звіряють з тими даними, які у них вносяться до програмного забезпечення 1С. Тому при звірці вони встановили, що ОСОБА_5 палива використав більше ніж здав чеків. Тобто фірма «WOG» дала інформацію, що 09.01.2015 року відбулася ввечері заправка автомобіля по смарт -картці( смарт-карта прив`язана до компанії, яка її видає), однак ОСОБА_5 чеків про таку заправку не здав. На даний час на підприємстві звірка проводиться автоматично, оскільки підприємством закуплена нове програмне забезпечення. Вказував, що він встановив випадки невідповідності наданих чеків, що були здані по поверненню з рейсу водієм ОСОБА_5 з реальним оборотом палива по смарт-карті, в проміжок часу, коли знаходився в рейсі автомобіль з водіями Скрицьким і Кривошея. Вартість палива, на яку не було надано чеків, вони визначили з відомості, яку їм надав постачальник палива «WOG», яка на той момент була на заправних станціях. Про ситуацію, яка склалася він доповів начальнику служби охорони підприємства ОСОБА_8 , який в послідуючому доповів керівництву підприємства. У зв`язку з цим було прийнято рішення про передачу матеріалів для подальшого розслідування в Святошинський відділ міліції. В послідуючому підприємство видало довідку, що до Кривошеї та Скрицького претензій матеріального характеру не мають, оскільки вони відшкодували завдану підприємством шкоду в повному обсяз;.
-свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він працює начальником служби охорони на даному підприємстві. В його обов`язки входить: служба безпеки всього підприємства і особистого складу, який працює на підприємстві, охорона всіх об`єктів, як підключення до системи сигналізації, так і розставлення постових на охоронювані об`єкти. Також контроль за несенням служби працівників служби безпеки підприємства і контроль за дотриманням норм для ведення їхнього бізнесу. Інформацію про випадки фактів крадіжок або ж протиправних дій зі сторони клієнтів, а також їх працівників він отримує від начальників відділів, а також від директорату. Після отримання завдань, він приступає до їх виконання. Вказував, що після отримання повідомлення начальника диспетчерської служби ОСОБА_9 він приступив до службового розслідування по відношенню громадян, які здійснили крадіжку на підприємстві. Пояснив, що після того, як він переконався в тому, що ОСОБА_5 отримував карточку по якій відбулася крадіжка, він запросив органи внутрішніх справ, яким він передав всі папери для ведення цієї справи, а всі архівні документи по справі він видалив, так як архів ведеться тільки по тим справа, які він розслідує сам. Коли приїхали працівники внутрішніх справ, розпочався збір документів і дана карточка, де він розписувався, обов`язково повинна була бути у них. При перевірці вони встановили відсутність чеків і «розхід» палива по картці. Порядок отримання картки такий: водій при виїзді отримує паливну карту, розписується про її отримання та відправляється в рейс. Після того, як водій приїхав з рейсу, він дану карту здає, про що ставиться підпис, дата та час здачі карти. Вказував, що водій експедитор є матеріально відповідальною особою, про що підписує договір про повну матеріальну відповідальність. Після того, як органи внутрішніх справ провели досудове розслідування, то повідомили суму, на яку відбулася крадіжка. Після цього він повідомив ОСОБА_5 суму, яку він заборгував підприємству. В послідуючому ОСОБА_10 ці кошти приніс, він їх перерахував, та вони разом піднялися до директора компанії ( сина президента) ОСОБА_11 , і в його присутності ОСОБА_10 віддав директору дані кошти. Після цього претензій матеріального характеру підприємство до ОСОБА_5 не мало. Зазначив, що факт повернення коштів ніяким чином у них на підприємстві не фіксується, але все це відбувалося в його присутності;
- наказом про призначення на роботу № 677-к від 27.08.2009 року, згідно якого ОСОБА_5 було призначено на посаду водія-експедитора автотранспортного засобу А/к № 2, з повною матеріальною відповідальністю, 27.08.2009 р., з посадовим окладом 1 000 грн. на місяць ( а.с.172);
- посадовою інструкцією водія-експедитора вантажного автомобіля від 01.07.2007 року, згідно якої водій-експедитор несе відповідальність у відповідності до діючого законодавства за недобросовісне виконання внутрішніх нормативно-правових документів підприємства, наказів, розпоряджень, указів керівництва компанії та діючої інструкції; матеріальних збитків, завданих діями (бездіяльністю), некомпетентністю, або неприйняттям мір, скерованих на недопустимість настання можливої шкоди; приховування фактів протиправних дій, здійснених ким-небудь по відношенню до компанії ( а.с.173-174);
- особистою карткою водія-експедитора А/к № 2 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 176-177);
- водійським посвідченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , що видане Центром ДАІ 7106 07.02.2015 року ( а.с.178);
- наказом № 70-к від 24.02.2015 року про звільнення з роботи ОСОБА_5 , водія експедитора АТЗ А/к № 2 з 24.02.2015 року, за власним бажанням, ст.. 38 КЗпП України ( підстава - заява ОСОБА_5 ) ( а.с. 175);
- договором про повну матеріальну відповідальність від 26.08.2009р., згідно якого ОСОБА_5 , що працює на підприємстві та виконує роботи безпосередньо пов`язані з перевезенням, отриманням, передачею, іншим застосуванням в процесі діяльності підприємства матеріальних цінностей, бере на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому адміністрацією матеріальних цінностей ( а.с. 186);
- довідкою про рух коштів по смарт-карті № НОМЕР_3 в період з 09.01.2015 р. по 11.01.2015 р., згідно якої 09.01.2015 року на автозаправці WOG (адреса: Путрівська, автодорога Київ-Одеса 35 км+900м), отримано 76,22 л дизельного палива, (ціна за 1 л 16,99 грн.), на загальну суму (без ПДВ) 1037,87 грн.; 10.01.2015р. - 52,14 л дизельного палива, (ціна за 1 л 16,99 грн.), на загальну суму (без ПДВ) 709,97 грн. ( а.с. 145-146);
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та належності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена повністю у судовому засіданні.
Приведені в цьому вироку докази в доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, добуті органом досудового слідства у встановленому законом порядку, перевірені судом, доповнюють один одного, об`єктивно відображають обставини справи.
Дані обвинуваченим покази в судовому засіданні з приводу обставин справи суд визнає „ не щирими і такими, що об`єктивно не відображають фактичні обставини. Отже, ці показання ОСОБА_5 , суд вважає не правдивими та не може посилатися на них, як на доказ не винуватості у вчиненні інкримінованого обвинуваченому злочину, оскільки вони суперечать іншим доказам по справі. Не визнання вини обвинуваченим суд розцінює, як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення відповідальності за вчинене. При цьому в судовому засіданні достовірно встановлено із показів самого обвинуваченого, що матеріальну шкоду підприємству ОСОБА_5 відшкодував добровільно і особисто заплатив кошти підприємству, що також підтвердили свідки в судовому засіданні.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 191 КК України, як розтрата чужого майна, яке було ввірене особі та перебувало в її віданні.
При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
В якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд враховує те, що ОСОБА_5 відшкодував завдану шкоду в повному обсязі.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, - суд по справі не вбачає.
За таких обставин, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого,який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявність пом`якшуючої покарання обставини, суд приходить до висновку про можливість призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді штрафу.
Таке покарання обвинуваченому на переконання суду буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлено.
Керуючись ст.ст. 349,366-368,395КПК України, суд,-
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у сумі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.( вісімсот п`ятдесят гривень) без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1