Єдиний унікальний номер 226/374/16-к
Номер провадження 11-кп/775/931/2016

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участю: прокурора ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бахмут Донецької області апеляційну скаргу прокурора на вирок Димитровського міського суду Донецької області від 06.06.2016 року, у кримінальному провадженні № 0000137 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Красноармійську Донецької області, громадянина України, має професійно-технічну освіту, не одружений, дітей не має, не працює, раніше засуджувався 3 вересня 2015 року Димитровським міським судом Донецької області за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у вигляді 130 годин громадських робіт, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
якого визнано винним та засуджено за ч.2 ст.389 КК України до 4 місяців арешту. На підставі ч.1 ст.71, ст..72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно призначено покарання 4 місяці 15 днів арешту. За ст..309 ч.1 КК України звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України.
ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 визнано винним в тому, що він вироком Димитровського міського суду Донецької області від 03.09.2015 року був засуджений за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком на 130 годин у зв*язку з чим 08.10.2015 року засуджений ОСОБА_6 поставлений на облік в Димитровський МВ КВІ УДПтСУ в Донецькій області. 03.11.2015 року під особистий підпис ОСОБА_6 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, в якій зобов`язувався виконувати встановлені законодавством порядок та умови відбування покарання, сумлінно відноситись до роботи і відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися до інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання. без дозволу інспекції не виїжджати за межі України. У цей же день 03.11.2015 року засудженому ОСОБА_6 під особистий підпис видане направлення № 3091 до Димитрівського багатогалузевого комунального господарства, розташованому по вулиці Рудничній (Красноармійській), буд. 2, в м. Мирнограді (Димитрові) Донецької області, з копією вироку суду для відбування громадських робіт строком 130 годин з 04.11.2015 року.
Проте, будучи ознайомленим з умовами та порядком відбування покарання у вигляді громадських робіт, призначеного йому вироком суду, ОСОБА_6 , умисно, з метою ухилення від відбування, призначеного йому покарання у вигляді громадських робіт, не з`явився до Димитрівського багатогалузевого комунального господарства без поважних причин та не відбув призначене судом покарання у вигляді громадських робіт в період з 04.11.2015 року по 19.01.2016 року, в період часу з 28.01.2016 року по 02.02.2016 року, та в період часу з 11.02.2016 року по 12.03.2016 року.
Станом на 12.03.2016 року ОСОБА_6 має не відбутий строк громадських робіт 130 годин.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 у порушення вимог статті 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15 лютого 1995 року, яка забороняє на території України діяльність, пов`язану з наркотичними засобами, які внесенні до Таблиці №1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, у кінці вересня 2015 року, точної дати ні слідством, ні судом не встановлено, у денний час доби, знаходячись у лісосмузі, розташованій на території селища міського типу Новоекономічне Покровського (Красноармійського) району Донецької області, знайшов декілька дикорослих кущів коноплі, з яких обірвав листя з метою виготовлення з них в подальшому наркотичного засобу для особистого вживання без мети збуту, таким чином, незаконно придбавши частини вказаної нарковмісної рослини у невстановленій кількості. Після цього ОСОБА_6 переніс їх до квартири за місцем свого проживання, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи у зазначеній квартирі ОСОБА_6 природнім шляхом висушив та перетер руками вказані листя коноплі, таким чином незаконно виготовивши для особистого вживання особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс у невстановленій кількості. Частину виготовленого наркотичного засобу у невстановленій кількості ОСОБА_6 вжив шляхом куріння, а частину канабісу у кількості 21,72 г (маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 19,68 г), що залишилася, став незаконно зберігати у газетному згортку на шафі в кімнаті за місцем свого проживання в квартирі за вказаною вище адресою з метою подальшого особистого вживання.
11 лютого 2016 року у період часу з 14.50 години до 16.00 години під час обшуку квартири за місцем мешкання ОСОБА_6 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції виявлено та вилучено у приміщенні кімнати вказаної квартири на шафі газетний згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом масою 21,72 г (маса канабісу в перерахунку,на суху речовину становить 19,68 г), який ОСОБА_6 незаконно придбав, виготовив та зберігав для особистого вживання без мети збуту.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що вирок є незаконним та таким, що підлягає скасуванню на підставі ст..409 КПК України, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність.
Заслухавши доповідача, прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, перевіривши судову справу та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню а вирок суду скасуванню з призначенням нового розгляду, за таких підстав.

Апелянтом не оскаржуються фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і кваліфікації дій ОСОБА_6 .

Як вбачається з положень ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення, зокрема, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке згідно зі ст. 413 КПК України, може бути у виді застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Вироком суду ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 на підставі ч.4 ст.309 КК України звільнено від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.369 КПК України, судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Відповідно до ч.2 ст.369 КПК України, судове рішення, у якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.
Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Так, відповідно до досліджених матеріалів у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 почав лікуватися у комунальній профілактичній установі «Міський наркологічний диспансер міста Краматорська» з 3 по 10 лютого 2016 року, а наркотичні засоби виявлені та вилучені в ході обшуку за місцем його мешкання вже після цього лікування, а саме 11.02.2016 року. Крім того, судом не з`ясовувалася думка обвинуваченого щодо звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України відповідно до вимог ст..285 КПК України.
Так, у порушення згаданих вимог закону, замість прийняття двох процесуальних за результатами розгляду кримінального провадження (вироку та ухвали), ухвалив лише вирок, яким поряд із засудженням ОСОБА_6 водночас звільнив його і від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Згідно з роз`ясненнями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26 квітня 2002 року (з наступним змінами) «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставила за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Однак зазначені вимоги закону та Пленуму не дотримані.
Поза увагою суду залишалося те, чи дійсно ОСОБА_6 страждав на наркоманію і потребував лікування від неї, чи добровільно він звернувся до лікувального закладу та почав лікування.
Також, судом належним чином не враховано, що обвинувачений самовільно залишив лікувальний заклад та припинив лікування.
За таких обставин, суд при звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 412 ч.1, 413, 417-419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Димитровського міського суду Донецької області від 06.06.2016 року стосовно ОСОБА_6 скасувати.
Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: