Єдиний унікальний номер:343/816/16-к
Номер провадження: 1-в/0343/290/16
У Х В А Л А
про відмову в умовно-достроковму звільненні від відбування покарання
22 квітня 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Долинського ВЦ №118 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області клопотання засудженого ОСОБА_5 ,суд-

В С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_5 звернувся в суд з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Свої вимоги мотивує тим, що просить суд переглянути рішення адміністрації Долинського ВЦ-118 від 24.11.2015 року, де йому відмовлено у застосуванні ст.81 КК України, оскільки у нього порушень немає. Відбуваючи покарання в Маневицькій ВК № 42 в нього є подяки.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні заяву підтримав, просив її задоволити. Дадатково пояснив, що перебуваючи в Долинського ВЦ № 118 порушень не допускав.
Представник адміністрації Долинського ВЦ № 118 Івано-Франківської області ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання та пояснив, що засуджений зарекомендував себе з негативної сторони, допускав порушення вимог режиму відбування покарання за що було накладено дисциплінарне стягнення правами начальника відділення, яке на даний час не зняте і не погашене у встановленому Законом порядку, заохочення не оголошувались. Догана накладена у відповідності до вимог законодавства 21.12.2015 року. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, вважає, що у зв"язку з тим що засудженому законно оголошено догану, яка не знята та не погашена у встановленому Законом порядку, підстав для застосування ст. 81 КК України до ОСОБА_5 немає.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

За змістом ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених Законом.
Пленум Верховного Суду України в своїй Постанови № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, зазначає, що умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого даних про його попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів, заяви та особової справи засудженого ОСОБА_5 судом встановлено, що ОСОБА_5 , засуджений вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 20.09.2013 року за ч.3ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 28.11.2013 р. апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_5 на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 20.09.2013 року залишено без задоволення.
Згідно ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.10.2015 року, засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати в строк покарання за правилами ст.72 КК України час слідування його під вартою до Долинського ВЦ № 118 з 29 липня 2015 року по 25 вересня 2015 року з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25.02.2016 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», який набув чинності 24 грудня 2015 року - відмовити через відсутність законних підстав для прийняття.
При розгляді клопотання судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 прибув у Долинський ВЦ №118 25.09.2015 р.
Цього ж числа йому роз"яснено його права та обов"язки, передбачені законодавством, доведені правила внутрішнього розпорядку Долинського ВЦ №118, про що свідчать розписки, які є в особовій справі засудженого ОСОБА_5 .
За таких обставин суд зважаючи на особу засудженого, який неодноразово судимий, у період відбування покарання у місцях обеження волі, порушив вимоги режиму утримання/відбування покарання, за що оголошено догану, яку немає підстав вважати незаконною, приходить до висновку, що ОСОБА_5 не заслуговує умовно-дострокового звільнення.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., звернуто увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вказане у ст. 81 КК України слід розуміти як поведінку та ставлення до праці засудженим, тобто з часу коли особа набула зазначено статусу, її було засуджено - протягом всього часу відбування нею покарання, а не якогось певного періоду.

Згідно із ст. 50 ч.1, ст. 63 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Суд зазначає, що призначене особі покарання має на меті виправлення засудженого, протягом всього часу його перебування у місці позбавлення волі, тобто з першого і до останнього дня.

Ігнорування засудженим покарання призначеного йому, порушення ним в місцях обмеження волі умов утримання/відбування покарання є свідченням не бажання засудженого ставати на шлях виправлення, виправлятися навіть, перебуваючи в місцях обмеження волі, незалежно коли таке мало місце на початку, всередині чи вкінці відбування цією особою покарання.

Саме на таке Пленумом Верховного Суду України звернуто увагу судів у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р.

Суд вважає неприпустимим звільнення засудженого який, порушував умови утримання/відбування покарання у місцях обмеження волі, умовно-достроково, адже вказаним підривається у цілому сутність такого звільнення, оскільки це свідчить про ігнорування засудженим поняття покарання як заходу примусу від імені держави за вироком суду до особи, мети покарання - виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд також зазначає, що у статті ст. 81 КК України зазначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зазначена норма надає право суду, а не покладає на нього обов`язок, щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання.

При прийняття такого рішення щодо особи, яка засуджена від імені держави за вироком суду до покарання у виді позбавлення волі, суд має обов`язково також враховувати мету покарання: запобігання вчиненню нових злочинів, як цією особою (тобто цим засудженим) так і іншими особами.

Суд зобов`язаний врахувати вищезазначене при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення особи з місць позбавлення волі, чи відмову у цьому, адже певною мірою від суду, який вироком від імені держави призначив покарання особі у виді позбавлення волі на певний строк, інший суд своєю ухвалою від імені держави, вирішує чи виправилася за час покарання ця особа, чи не вчинить нового злочину.

Вищезазначене свідчить про відсутність підстав вважати, що засуджений ОСОБА_5 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На підставі викладеного, ст.81 Кримінального кодексу України, керуючись ст.ст.537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області на протязі семи днів з дня її оголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: