Справа № 357/1839/16-к
1-кп/357/250/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.11.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 000017 від 03.02.2016 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Охтирки, Сумської області, українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, неодруженого, несудимого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину проти встановленого порядку несення військової служби, вчиненому за наступних обставин.

Відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17.03.2014 року, № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VII;

- від 06.05.2014 року, № 454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 року № 1240-VII ;

- від 21.07.2014 року, № 607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 року № 1595-VII;

- від 14.01.2015 року, № 15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 року № 113-VIII,

з 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

23.05.2015 року солдата ОСОБА_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 22.12.2015 року, № 84 (по стройовій частині), останнього зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини і призначено на посаду водія 1-ї гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону, дислокованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків.

Разом з тим ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентують його діяльність, 22 січня 2016 року, діючи впорушення зазначених вимог Закону, без наказу та дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, в умовах особливого періоду, після тимчасового звільнення від виконання службових обов`язків не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_2 і до 31 січня 2016 року був відсутній на службі.

31 січня 2016 року ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Дії обвинуваченого кваліфіковані досудовим слідством за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез?явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України,.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 надійшов до суду 08.02.2016 року.

Однак у ході судового розгляду справи 11.11.2016 року сторонами подано на затвердження суду угоду про визнання винуватості, укладену 10.11.2016 року заступником військового прокурора Білоцерківського гарнізону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 ..

Згідно з указаною угодою ОСОБА_4 , добровільно ініціювавши укладення цієї угоди, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідно до обставин та правової кваліфікації, викладених в угоді та в обвинувальному акті, і щиро розкаявся у вчиненому.

При цьому сторони, приймаючи до уваги відсутність у обвинуваченого будь-яких обтяжуючих покарання обставин, наявність обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як то повне та беззаперечне визнання вини, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, враховуючи особу обвинуваченого, котрий позитивно характеризується по службі, уперше притягується до кримінальної відповідальності, приймав участь в АТО і являється учасником бойових дій, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, узгодили призначення ОСОБА_4 покарання за ст. 407 ч. 4 КК України у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі та звільнення останнього від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК з випробуванням та іспитовим строком 1 /один/ рік, з покладенням обов?язків, передбачених ст. 76 КК України.

В судовому засіданні сторони підтвердили зазначену угоду, ствердили про добровільність її укладення і просять вказану угоду затвердити.

Суд, дослідивши обставини укладення сторонами угоди про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам чинного КПК України, дійшов висновку про те, що клопотання сторін про затвердження вказаної угоди підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Укладена сторонами угода відповідає вимогам ст.ст. 469, 470 та 472 КПК України, містить необхідні реквізити, формулювання обвинувачення та його належну правову кваліфікацію, істотні для даного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, узгоджене сторонами покарання та згоду обвинуваченого на його призначення.

Угода також містить детальне роз?яснення передбачених ст. 473 КПК наслідків затвердження її судом та наслідків невиконання сторонами умов зазначеної угоди, роз?яснення права обвинуваченого на судовий розгляд справи відповідно до положень ч. 4 ст. 474 КПК, роз?яснення визначених ст. 394 та ст. 424 КПК підстав оскарження вироку суду, яким затверджено угоду, підписи сторін. Угоду укладено у присутності захисника обвинуваченого.

Зогляду на викладене укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам чинного КПК.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України є правильною.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства. Права, свободи та інтереси сторін або інших осіб не порушуються.

На переконання суду сторони дійшли зазначеної угоди добровільно, без будь-якого стороннього впливу. Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарань, визначеним ст. 65 КК України. Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є реальним.

За таких обставин укладена прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 474-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10.11.2016 року заступником військового прокурора Білоцерківського гарнізону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 000017 від 03.02.2016 року.

На підставі зазначеної угоди ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, і призначити йому покарання за ст. 407 ч. 4 КК України у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Всилу ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 /один/ рік, зобов?язавши останнього не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця постійного проживання та періодично з?являтися до інспекції для реєстрації.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 30 діб.

Суддя: ОСОБА_1 ,