Єдиний унікальний номер 229/4689/13-к
Номер провадження 11-кп/775/38/2016

В И Р О К

Іменем України

06 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ з адміністративних правопорушень апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області, з застосуванням відео конференції, матеріали кримінального провадження № 0001817 від 19.10.2013 року, відносно ОСОБА_6 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 12 вересня 2014 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружківки Донецької області, громадянина України, не працюючого, з середньо-технічною освітою, судимого: 1) 10.03.1998 року Донецьким обласним судом за ст.ст. 93 п.п. Е, И, 141 ч. 2, 100, 42 КК України до покарання у вигляді 13 років позбавлення волі;

2) 03.02.2014 року Дружківським міським судом за ст. 186 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим терміном на три роки,

який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання засудженому призначено за сукупністю злочинів за даним вироком та за вироком Дружківського міського суду від 03.02.2014 року остаточно визначено покарання шляхом часткового складання у вигляді чотирьох років та шести місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на три роки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання чи роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком Дружківського міського суду Донецької області від 12 вересня 2014 року, в один з днів серпня 2013 року (більш точна дата та час судом не встановлено), обвинувачений ОСОБА_6 збирав металобрухт у «Вільямській балці», розташованій в районі сел. Яковлівка м. Дружківка Донецької області, де під кущем знайшов предмет схожий на обріз мисливської рушниці та забрав його до себе додому, обвинувачений ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що діє незаконно, без передбаченого законом дозволу став зберігати вищевказаний обріз мисливської рушниці за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

19.10.2013 року в період часу з 14-15 до 14-40, в ході огляду квартири АДРЕСА_2 , в якій мешкає обвинувачений ОСОБА_6 , проведеному співробітниками Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області у встановленому законом порядку, в одній з кімнат на лавці у ПЄТ пакеті був виявлений та вилучений обріз мисливської рушниці, яка є двоствольною, короткоствольною, гладкоствольною вогнепальної зброєю - обрізом 20 калібру, виготовленого саморобним способом з використанням колодки і частини стволів мисливської рушниці «I.P. SAUER U.SOHN» заводського виготовлення, а також частини стволів, виготовлених саморобним способом. Вказаний обріз 86621-50 придатний для здійснення пострілів мисливськими боєприпасами 20 калібру, який обвинувачений ОСОБА_6 незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу у себе за місцем мешкання.

На вказаний вирок суду прокурором у кримінальному провадженні було подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Дружківського міського суду Донецької області від 12 вересня 2014 року скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, не відповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить у хвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі реально. Вважає, оскільки, обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, а також раніше він був засуджений за вчинення тяжкого злочину та особливо тяжкого злочину, судом не було належним чином враховано особу винного, конкретні обставини та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення призначення покарання з випробуванням не є необхідним та достатнім покаранням.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19 лютого 2015 року вирок Дружківського міського суду від 12 вересня 2014 року був залишений без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2015 року зазначена ухвала апеляційного суду Запорізької області від 19 лютого 2015 року скасована з підстав, що, рішення суду 1 інстанції про необхідність звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та висновки про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання є невмотивованим, на думку якого, конкретні обставини злочину та дані про особу обвинуваченого, встановлені судом, не є достатніми підставами для висновку про можливість виправлення обвинувачення зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти апеляції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування вироку в частині призначення покарання та постановити свій вирок, за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Винність обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до матеріалів справи, доказана зібраними по справі доказами, яким дана належна правова оцінка та ніким, в тому числі обвинуваченим, не оспорюється, у зв`язку з чим апеляційним судом не перевіряється.

Фактичні обставини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 ніким, в тому числе обвинуваченим, також не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Як вбачається з апеляції прокурора, вирок Дружківського міського суду від 12 вересня 2014 року оскаржено ним тільки з мотивів неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи прокурора про те, що при призначенні обвинуваченому покарання суд, в порушення положень ст. 65 КК України, не врахував ступінь та тяжкість вчиненого правопорушення та дані про особу, є слушними, а тому колегія суддів визнає їх доречними та обґрунтованими.

Так, на думку колегії суддів, судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання, яке не є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд не в достатній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого.

Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

На підставі вищевикладеного, погоджуючись із доводами прокурора, викладеними в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду підлягає скасуванню з постановою нового вироку в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі, але без застосування вимог, передбачених ст. ст. 75, 76 КК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання в порушення вимог ст. 65 КК України і вважає, що не в повній мірі перевірені дані про тяжкість злочину та дані про його особу, оскільки ОСОБА_6 вчинено тяжкий злочин, той факт, що раніше він був засуджений за вчинення тяжкого злочину та особливо тяжкого злочину, судом не було належним чином враховано особу винного, конкретні обставини та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином не перевірені дані, що характеризують особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, має непогашені судимості за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, який, відбувши реальне покарання за вироком Дружківського міського суду від 10.03.1998 року на шлях виправлення не став та знову вчинив новий тяжкий умисний злочин за ч. 3 ст. 186 КК України, за який йому 03.02.2014 року Дружківським міським судом вже призначалось покарання з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України. Також судом не враховані спосіб життя, який веде ОСОБА_6 , який не працює, відсутність стійких соціальних зв`язків. На думку колегії суддів, задля досягнення мети покарання, попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів, його виправлення, можливо лише призначення йому реального покарання у виді позбавлення волі. Врахування судом лише задовільної характеристики з місця мешкання обвинуваченого та пом`якшуючої обставини щирого каяття не є безумовною обставиною для призначення покарання з випробуванням. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 не зробив відповідних висновків, на шлях виправлення не став, а також про його схильність до скоєння злочинів та його суспільну небезпечність.

Конкретні обставини справи - придбання та зберігання без відповідного дозволу вогнепальної зброї перебуваючи в зоні АТО, дані про особу ОСОБА_6 , який вже вчиняв злочини проти особи, життя та здоров`я, а саме за навмисне вбивство та грабіж, що свідчить про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Також колегія суддів бере до уваги процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , який під час апеляційного розгляду 02.12.2015 року оголошувався в розшук.

Колегія суддів вважає, що необхідно задовольнити апеляційну скаргу прокурора та постановити свій вирок. Вважати, що за скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, необхідним і достатнім є покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією даної статті, у вигляді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 12 вересня 2014 року, щодо ОСОБА_6 - скасувати в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити покарання у вигляді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 03.02.2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ст. 186 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим терміном на три роки виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_6 на виконання цього вироку.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення. Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді