Справа №216/2758/16-к
Провадження№1-кп/216/379/16
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, на утриманні малолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, СПД, є учасником АТО, має статус ветерана війни-учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що з 18.05.2014 року сержант ОСОБА_5 призваний на військову службу під час мобілізації до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , де займав посаду кулеметника, у військовому званні «сержант».
Будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 сержант ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст.6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV (далі Статутів), які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; постійно бути зразком високо культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю іі честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Разом з тим, сержант ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді самовільного залишення військової частини з метою ухилення від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, 17 листопада 2014 року, близько о 13.00 год., самовільно, без дозволу командування, залишив військову частину.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на самовільне залишення військової частини та тимчасове ухилення від військової служби, сержант ОСОБА_5 17 листопада 2014 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 та тимчасово ухилявся від військової служби без поважних причин до 09 год. 19 грудня 2014 року.
Таким чином, сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проходячи військову службу на посаді кулеметника, у військовому званні сержант, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, з метою тимчасового незаконного ухилення від неї, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV, о 13 год. 17 листопада 2014 року самовільно залишив військову частину та тимчасово ухилявся від військової служби без поважних причин до 09 год. 19 грудня 2014 року, тобто тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.
Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.3 ст.407 КК України, за ознаками: самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військослужбовцем (крім строкової служби).
24.05.2016 року, на стадії досудового розслідування, між обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності його захисника, адвоката ОСОБА_4 , та прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону ОСОБА_8 , укладено угоду про визнання винуватості, за умови якої 24.05.2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, він беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, задовільно характеризується за місцем проходження служби (том 1 а.с.9); позитивно за місцем проживання (том 1 а.с.28); є учасником АТО та має статус ветерана війни-учасником бойових дій (том 2 а.с.63), на утриманні якого малолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочин середньої тяжкості), особу обвинуваченого, який уперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та беззастережне визнання своєї винуватості, з урахуванням наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сторони вважають за можливе перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного санкцією частини 3 ст.407 КК України, призначивши ОСОБА_5 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.407 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, 1 700 грн.
Обвинувачений розуміє, що наслідком укладання та затвердження даної угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, підстави та порядок оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному та касаційному порядку підозрюваному роз`яснені та зрозумілі.
Так, у відповідності до приписів частини 2 ст.49 КПК України, угода про визнання винуватості, примирення може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий не допускається.
Під час підготовчого засідання обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що дійсно скоїв даний злочин. З прокурором уклав угоду про визнання винуватості, яку він підтримує та просить затвердити. Йому зрозуміло, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення: мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені КПК України йому зрозумілі, так само як і характер обвинувачення та вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просив суд затвердити угоду.
Прокурор ОСОБА_3 просить суд затвердити угоду про визнання винуватості з покаранням, яке визначено під час досудового розслідування.
Захисник ОСОБА_4 просить суд затвердити угоду про визнання винуватості.
Перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов висновку, що угода підлягає затвердженню, з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що угода укладена добровільно, без будь-якого примусу чи погроз; її умови не суперечать вимогам Кримінального кодексу України та Кримінально-процесуального кодексу України; правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена правильно; матеріалами кримінальним провадженням доводяться фактичні обставини визнання винуватості обвинуваченого; обвинувачений підозрюється у вчинені злочину середньої тяжкості; обвинувачений раніше не судимий, характеризується позитивно.
Жодної з підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.
Обставинами, які пом`якшують покарання є з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання (том 1 а.с.28); є учасником АТО та має статус ветерана війни-учасником бойових дій (том 2 а.с.63), на утриманні якого малолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вважає сукупність пом`якшувальних обставин, такими, що істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину, і вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, з призначенням іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного санкцією частини 3 статті 407 КК України, у вигляді штрафу, з урахуванням положень Загальної частини цього Кодексу.
З урахуванням викладеного суд вважає угоду такою, що підлягає затвердженню.
Керуючись ст.ст.374, 394, 474-475 КПК України, суд -
Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_9 , за ч.3 ст.407 КК України, укладену 24.05.016 року.
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, призначивши йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.
В рамках зазначеного кримінального провадження заход забезпечення, не обирався.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1