АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8701/15-к Номер провадження 11-кп/786/337/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 140 КК України Н.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8
представника потерпілих ОСОБА_9
представника цивільного відповідача ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження №0002045 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14 липня 2014 року, за апеляційною скаргою Кременчуцької першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 лютого 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ялинці, Кременчуцького району Полтавської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, має на утриманні малолітню дитину, непрацюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , не судиму, -

визнано винуватою та засуджено за ч.1 ст. 140 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.75,76 КК України звільнено обвинувачену ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, покладено на неї обов`язки періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, та повідомляти її про зміну місця проживання та навчання.

На підставі ст.1 п. «а» Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання.

Позов потерпілого ОСОБА_7 до Кременчуцької першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського про відшкодування майнової шкоди задоволено повністю та стягнуто на його користь з відповідача 69 967 грн.

Позови потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задоволені частково, стягнуто з Кременчуцької першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського на користь кожного з потерпілих по 200 000 грн.

За вироком суду, обвинувачена ОСОБА_11 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

24.03.2014 року ОСОБА_12 , 1970 року народження, була в плановому порядку госпіталізована до хірургічного відділення Кременчуцької першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського, м. Кременчук, вулиця 40 років Жовтня, б.60/1, з метою хірургічного лікування наявного у неї захворювання: жовчнокам`яної хвороби, хронічного калькульозного холециститу. Цього ж дня було проведено оперативне втручання ОСОБА_12 з приводу видалення жовчного міхура (лапароскопічна холецистектомія, дренування черевної порожнини, операція №189 від 24.03.2014 року). 27.03.2014 року ОСОБА_12 було відпущено додому на ніч згідно до поданої нею заяви у зв`язку з сімейними обставинами.

28.03.2014 року приблизно о 11:30 годині ОСОБА_12 прибула для планової перев`язки до хірургічного відділення Кременчуцької першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського за адресою м. Кременчук, вулиця 40 років Жовтня б.60/1. Під час проведення перев`язки та огляду післяопераційної рани в прев`язувальній кімнаті хірургічного відділення вказаної лікарні, остання поскаржилася лікуючому лікарю ОСОБА_13 на підвищення температури тіла до 37,5С і серцебиття на, що лікар запропонував їй прийняти таблетки, антибіотик «Цифран СТ». Але так як даних таблеток у неї не було, а були лише ампули для ін`єкцій антибіотик «Емсеф» на, що останній не заперечував. Після проведеного огляду операційна медична сестра ОСОБА_14 привела ОСОБА_12 до чергового поста хірургічного відділення, де знаходилась чергова медична палатна сестра хірургічного відділення даної лікарні обвинувачена ОСОБА_11 та передала останній ліки, а саме флакон препарату «Емсеф» для інєкцій та повідомила в усній формі, що введення даного препарату було узгоджено з лікуючим лікарем.

Обвинувачена ОСОБА_11 отримавши зазначений медичний препарат, без його призначення лікуючим лікарем (у листку лікарських призначень відсутній відповідний запис лікаря), всупереч інструкції «Сестри медичної стаціонару палатної хірургічного відділення» та наказу МОЗ України від 01 червня 2013 року №460 «Про затвердження протоколів медичної сестри (фельдшера, акушерки) з догляду за пацієнтом та виконання основних медичних процедур та маніпуляцій», недбало та несумлінно віднеслась до своїх обов`язків медичного працівника та виконала ОСОБА_12 внутрішньом`язове введення розчину антибіотика «Емсеф», після чого у пацієнтки розвинувся анафілактичний шок, який призвів до тяжких ускладнень внаслідок чого після тривалого лікування 30.07.2014 року від аноксемічно-гіпоксичної енцефалопатії з розвитком численних інфарктів головного мозку сталася смерть останньої.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача просить змінити вирок суду в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з Кременчуцької першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського, зменшивши суму матеріальної шкоди до 43 955, 99 гривень та суму моральної шкоди на розсуд суду.

Ставиться питання про дослідження доказів.

На переконання цивільного відповідача, судом не було об`єктивно з`ясовані обставини для повного задоволення цивільного позову в частині відшкодування потерпілому матеріальної та моральної шкоди.

Вказує, що при вивченні медичної документації виявлено, що ОСОБА_12 , звернувшись до лікаря не повідомила лікуючого лікаря про наявні хронічні захворювання та обтяжливий алергологічний анамнез.

Посилаються на безпідставні доводи позивача з приводу недбалого відношення до ОСОБА_12 , так як лікарі постійно надавали медичну допомогу хворій в повному обсязі, першою міською лікарнею м. Кременчука ім. О.Т. Богаєвського ініціювалось питання щодо можливості направлення ОСОБА_12 на лікування за кордон. Крім цього, керівництво лікарні приймало активну участь в наданні можливості проходження курсу лікування у Медичному центрі «Універсальна клініка «Оберіг» у м. Києві та у подальшому надавалась відповідна фінансова допомоги для лікування.

Суду не надано обґрунтованість розміру заявленої суми морального відшкодування та докази, якими ця сума підтверджується.

Сума матеріальної шкоди, заявленої в цивільному позові не відповідає дійсності.

Витрати на проведення експертизи відповідно до квитанції в сумі 3667,60 гривень не підлягають урахуванню до загальної суми позовних вимог, оскільки залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з державного бюджету України.

Для лікування ОСОБА_12 у медичному центрі «Універсальна клініка «Оберіг» та проходження реабілітації перераховано кошти в сумі 10000 гривень.

Посилаються на безпідставність договору між КП «Спеціалізований комбінат ритуальних послуг» та ОСОБА_7 на суму 5000 гривень з приводу проведення вказаним підприємством майбутнього поховання, надання ритуальних послуг, так як вказана сума не має ніякого відношення до матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, представника цивільного відповідача, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити, вислухавши прокурора ОСОБА_6 , який при розгляді апеляційної скарги поклався на розсуд суду, потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх представника, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Оскільки вирок в частині призначення покарання та звільнення обвинуваченої від відбування покарання не оскаржується, то в цій частині колегія суддів вирок не переглядає.

Колегія суддів не бере до уваги заперечення апелянта щодо фактичних обставин справи, які не стосуються цивільного позову потерпілих, оскільки цивільний відповідач не має права на оскарження таких обставин.

Так судом першої інстанції було належним чином досліджено обставини щодо заподіяння потерпілим моральної шкоди та прийнято з цього приводу справедливе і законне рішення. А посилання апелянта на те, що суму необхідно зменшити у зв`язку з недостатністю його фінансування, не може бути причиною зменшення суми відшкодування заподіяної моральної шкоди відповідачем, завданої їх працівником при виконання ним трудових обов`язків.

Стягуючи із цивільного відповідача суми компенсації завданих смертю близької людини моральної шкоди суд керувався принципом законності, достатності і справедливості та прийняв обґрунтоване рішення, тому колегія суддів вважає апеляційну скаргу в цій частині необґрунтованою.

Не знайшло свого підтвердження і заперечення апелянта з приводу необґрунтованості задоволення заподіяної матеріальної шкоди.

Так представник цивільного відповідача під час розгляду справи в апеляційній інстанції повністю визнав позов у частині стягнення заподіяної матеріальної шкоди пов`язаної із купівлею ліків, харчування та транспортування потерпілої, а також з витратами пов`язаними з її похованням та спорудженням пам`ятника, тобто з усіма чеками наданими потерпілими, за виключенням чека на 5000 грн. на майбутнє поховання позивача, 3660.6 грн. витрат на проведення експертизи та 10000 грн., які лікарня перерахувала на лікування потерпілої.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження (т.1 а.с.63) мається договір між Спеціалізованим комбінатом ритуальних послуг та позивачем ОСОБА_7 , згідно з яким перший бере на себе обов`язок щодо майбутнього поховання ОСОБА_12 на загальну суму 5000 грн. вказаний договір цивільним відповідачем сприйнятий як договір на поховання самого позивача. В той же час у графі «Замовник» зазначено ОСОБА_15 (померла ОСОБА_12 ). Крім цього, в матеріалах провадження мається і договір-замовлення на поховання померлої, номер якого ідентичний номеру самого договору та рахунок фактура до цього ж договору.

Отже суд першої інстанції правильно врахував витрати на поховання померлої згідно зазначеного договору.

Також в матеріалах провадження (т.3 а.с.41-42) мається уточнена позовна заява, відповідно до якої позивач зменшив розмір відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, виключивши із загальної суми витрати на проведення експертизи, проживання в готелі, суму заправки реанімобіля та заправку власного автомобіля.

Тому суд при ухваленні вироку не враховував зазначені суми.

Крім цього, хоча відповідач і перерахував на лікування потерпілої 10000 грн., але ці кошти були перераховані у безготівковій формі і позивач до своїх витрат ці кошти не включав. Вказаний факт підтвердив у судовому засіданні і представник цивільного відповідача.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга цивільного відповідача є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Кременчуцької першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 лютого 2016 року щодо ОСОБА_11 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її оголошення.

Головуючий, суддя ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_4
ОСОБА_3