Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/447/16-к
Номер провадження 1-кп/540/50/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.04.2016 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт Машівка кримінальне провадження № 0000059 від 19 лютого 2016 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бутенки Кобеляцького району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, не депутата, раніше судимого:

1)18.01.2001р. Машівським районним судом Полтавської області за ст. ст. 140 ч.1, 45 КК України до 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

2)28.08.2001р. Машівським районним судом Полтавської області за ст. ст. 81 ч.3, 45 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. За ухвалою цього ж суду від 01.07.2002р. умовне засудження скасовано, направлений в місця позбавлення волі;

3)02.10.2002р. Машівським районним судом Полтавської області за ст. ст.185 ч.2, 289 ч.2 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

4)01.12.2005р. Машівським районним судом Полтавської області за ст. 190 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

5)19.07.2006р. Машівським районним судом Полтавської області за ст. ст. 185 ч.3, 71, 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

6)06.02.2008р. Новосанжарським районним судом Полтавської області за ст. ст. 122 ч.1, 71 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 24.02.2011р. за ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 16.02.2011р. на невідбутий строк 9 місяців 2 дні;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,
в с т а н о в и в :

згідно обвинувального акту від 17 березня 2016 року під час досудового розслідування встановлено, що повторно, 08 вересня 2015 року в обідній час ОСОБА_4 , перебуваючи в смт Машівка Полтавської області та знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом спрямованим на крадіжку чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з корисливою метою, з кредитної банківської картки ПАТ «ПриватБанк» виданої на ім`я ОСОБА_5 , яку останній передав йому для придбання пляшки горілки вартістю 70 грн, при цьому повідомивши РІN-код, таємно викрав грошової кошти в розмірі 1611, 77 грн, шляхом розрахунку нею в магазині за придбані товари, а також зняття за допомогою банкомату, які в послідуючому витратив на власні потреби, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1611, 77 грн.

За таких обставин, дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

16 березня 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про примирення, за умовами якої потерпілий, у зв`язку з відшкодуванням в повному обсязі йому викрадених грошей, не має до підозрюваного жодних претензій в т.ч. матеріального та морального характеру, а останній у свою чергу зобов`язується негайно, після затвердження угоди судом, принести потерпілому офіційні вибачення за скоєні ним неправомірні дії.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставинами, що обтяжують покарання є: рецидив злочину, вчинення злочину відносно особи похилого віку.

За таких обставин, сторони узгодили покарання підозрюваному за ст. 185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік зі встановленням іспитового строку, відповідно до ст. 75 КК України терміном на 1 рік, з покладенням обов`язків визначених пп. 2-4 ст. 76 КПК України.

Також сторони зазначили, що обізнані про правові наслідки укладення та затвердження угоди визначені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, що визначені ст. 476 КПК України, що відобразили в угоді та засвідчили своїми підписами.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Так, злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачується класифікується, як середньої тяжкості.

При цьому судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч.5 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.1 КПК України, характер обвинувачення, інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди та погоджується на призначення узгодженого покарання.

В судовому засіданні обвинувачений зазначив, що фактичні обставини справи викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності та він повністю визнає винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і просить суд затвердити угоду.

Потерпілий в засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі у якій просить суд затвердити угоду.

Прокурор підтримав думку потерпілого та обвинуваченого, вважає, що угода відповідає вимогам закону та може бути затверджена судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом установлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права і свободи сторін.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженого покарання у виді 1 року позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України.

Разом з тим, оскільки питання визначення тривалості іспитового строку та обов`язків передбачених ст. 76 КК України є виключною компетенцією суду та вирішується ним самостійно, а тому враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне встановити ОСОБА_4 тривалість іспитового строку терміном на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених пп. 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України для здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання.

Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ у справі: банківську картку ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 видану на ім`я потерпілого ОСОБА_5 і яка зберігається у нього під розпискою, слід залишити йому, як власнику.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 370, 371, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

затвердити угоду про примирення від 16 березня 2016 року укладену між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до пп. 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України в період іспитового строку:

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речовий доказ у справі: банківську картку ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 залишити потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: