Ухвала
іменем україни
21 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003806, за обвинуваченням
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
мешканця м. Запоріжжя, проживаючого за адресою
АДРЕСА_1 , судимого:
- 09.12.1976 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 17, 118 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі, звільненого 30.09.1980 року за відбуттям строку покарання;
- 29.03.1982 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 142, ч. 2 ст. 206, ст. ст. 208, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 7 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна;
- 30.03.1983 року Львівським обласним судом за ст. 94, ч. 3 ст. 222, ст. ст. 42, 43 КК України (в редакції 1960 року) до 15 років позбавлення волі;
- 12.10.1984 року Шахтарським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 188, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 15 років позбавлення волі;
- 09.04.1992 року Дніпровським районним судом м. Херсона за ч. 3 ст. 101, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 15 років позбавлення волі, постановою Бердичівського районного суду Житомирської області від 25.12.2001 року дії перекваліфіковані з ч. 3 ст. 101 КК України (в редакції 1960 року) на ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції 2001 року), звільнено 09.04.2006 року за відбуттям строку покарання;
- 10.12.2007 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнено 01.08.2008 року за відбуттям строку покарання;
- 25.08.2009 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 122 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнено 23.08.2012 року за відбуттям строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 2 п. 13 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 ,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Запорізької області від 15 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України на 13 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахується з моменту його фактичного затримання з 21 вересня 2014 року. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2015 року строк тримання під вартою продовжений до 30 червня 2015 року.
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, вирішено долю речових доказів.
Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 15 червня 2015 року вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_5 покарання скасовано та призначено йому покарання за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на 15 років.
У решті вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2015 року залишено без змін.
ОСОБА_5 засуджено за те, що він 20 вересня 2014 року приблизно о 19 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , під час сумісного вживання алкогольних напоїв зі своїм знайомим ОСОБА_8 , діючи на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою позбавлення життя потерпілого, наніс останньому множинні удари кухонним ножем в область шиї, заподіявши тілесні ушкодження з пошкодженням великих кровоносних судин, що призвело до гострої крововтрати, від чого настала смерть ОСОБА_8 , і таким чином скоїв умисне вбивство останнього.
У касаційнійскарзі захисник ОСОБА_7 порушує питання про зміну вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_5 з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості. Вважає, що апеляційний суд повною мірою не урахував обставини, які помякшують покарання, тому дійшов необґрунтованого висновку про необхідність призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на 15 років. Просить пом`якшити призначене вироком апеляційного суду покарання до 13 років позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого і захисника на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, яка вважала, що для задоволення касаційної скарги немає підстав, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, і правильність кваліфікації дій засудженого у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи захисника про те, що апеляційний суд необгрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 більш суворого покарання, ніж було призначено йому судом першої інстанції, є безпідставними.
З вироку апеляційного суду вбачається, що суд, перевіряючи в апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_5 , звернув увагу на те, що суд першої інстанції при обранні покарання засудженому не врахував повною мірою ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, який є особливо тяжким. Також апеляційний суд урахував, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, взяв до уваги дані про його особу, а саме, що він раніше неодноразово судимий, у тому числі за злочини проти життя та здоров`я особи, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, щирого каяття не виявив, оскільки вину у вчиненні вбивства ОСОБА_8 визнав частково. За наведених обставин висновок апеляційного суду про те, що покарання у виді 13 років позбавлення волі не сприятиме виправленню ОСОБА_5 та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушеньє правильним, а рішення про скасування вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання обґрунтованим.
Призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогамст. 65 КК України, воно є необхідним для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень. Той факт, що конфлікт між засудженим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_8 був спровокований останнім, не є обставиною, що істотно знижує суспільну небезпечність вчиненого засудженим кримінального правопорушення, та не є підставою для пом`якшення призначеного йому покарання.
Скасовуючи вирок місцевого суду в частині призначення ОСОБА_5 покарання та ухвалюючи свій вирок, апеляційний суд навів підстави для прийняття такого рішення. Вирок суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. ст. 370, 420 КПК України.
Підстав, передбачених ст. 438 КПК України, для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення ізадоволення касаційної скарги колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст. ст. 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Апеляційного суду Запорізької області від 15 червня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а касаційнускаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3