УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів за участю прокурора при секретарі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні 8 вересня 2016 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого

ОСОБА_6 на вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 22 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року щодо нього,

в с т а н о в и в:
Вказаним вироком засуджено
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, відповідно до ст. 89 КК України такого, що не має судимості,
за ч. 2 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покладено обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року вирок щодо засудженого залишено без зміни.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він 27 січня 2015 року, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та проходячи військову службу на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 1-ї категорії дозиметрист відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » вищезазначеного військового формування, яке дислокується в АДРЕСА_1 , не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 порушує питання про скасування судових рішень та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На обґрунтування своїх доводів зазначає щодо порушення його права на захист, так як досудове розслідування та судовий розгляд проведено без участі захисника. Крім того, судом апеляційної інстанції поза увагою та без належного дослідження залишено доводи, щодо відсутності його у військовій частині через хворобу, про що вказує наданий останнім лист за підписом начальника клінічного госпіталю про звернення засудженим за медичною допомогою.
У запереченні прокурор просить касаційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а судові рішення щодо нього без зміни.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про відсутність підстав для задоволення скарги, перевіривши кримінальне провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційної інстанції, крім іншого, має бути зазначено суть апеляції, результати розгляду справи і докладні мотиви прийнятого рішення, а при залишенні апеляції без задоволення підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою.

Однак, апеляційним судом ці вимоги закону не виконано.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що засуджений не погоджуючись з рішенням місцевого суду, подав апеляцію, в якій зазначав про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, неповноту судового розгулу справи та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема, про порушення права на захист як на досудовому розслідуванні такі при судовому розгляді справи.

За результатами перевірки встановлено, що апеляційний суд у мотивувальній частині ухвали належним чином не виклав вимоги апеляційної скарги засудженого, зокрема, про порушення його права на захист, відповіді на вказаний довід не дав.

Залишаючи апеляцію засудженого без задоволення, зазначив лише, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості й кваліфікація дій відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення та ґрунтуються на зібраних доказах, а вирок постановлений з дотриманням кримінального та кримінального процесуального закону. Також зробив висновок щодо правильності розгляду матеріалів кримінального провадження відповідно до вимог ст. 349 КПК України.

За таких обставин, ухвала апеляційного суду Одеської області підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно перевірити довід щодо порушення права на захист ОСОБА_6 та із урахуванням доводів, зазначених у його касаційній скарзі, ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 434-436 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3