У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5 ,
розглянула в судовому засіданні 06 жовтня 2016 року у м. Києві кримінальне провадження №0000622 за касаційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2015 року щодо ОСОБА_8 .
Вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 червня 2015 року
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку
м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,
мешканку м. Одеси, таку, що не має судимості,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України (далі КК) до покарання у позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами, а на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди: на користь ОСОБА_6 4 162 грн. та 217 814 грн матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням автомобіля, на користь представника потерпілого ОСОБА_9 матері ОСОБА_10 2 018 грн, на користь ОСОБА_10 18 416 грн; на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та представника потерпілого ОСОБА_9 кожному по 20 000 грн.
Вироком Апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2015 року вирок щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасовано та ухвалено новий вирок. Призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
ОСОБА_8 визнано винуватою у тому, що вона 15 червня 2014 року близько 10.30 год, керуючи автомобілем «Шевроле Авео» та рухаючись по автодорозі Одеса-Южне в напрямку м. Южне, на 17 км + 500 м порушила вимоги пунктів 2.3.б, 12.1, 12.6.г Правил дорожнього руху України, не була уважною до дорожньої обстановки, не реагувала на її зміну, у місці, де дозволена швидкість не більше 90 км/год, рухалась зі швидкістю біля 120 км/год, внаслідок чого втратила контроль над керованим нею автомобілем та здійснила зіткнення з автомобілем «Мазда» під керуванням ОСОБА_6 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «Мазда» ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, пасажир ОСОБА_10 та водій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі ОСОБА_8 через м`якість. Стверджує, що засуджена не відшкодувала заподіяну шкоду, що дає підстави критично віднестись до її щирого каяття. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України (далі КПК). Просить скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
У запереченні на касаційну скаргу засуджена ОСОБА_8 просить залишити касаційну скаргу потерпілої без задоволення, а вирок без зміни.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим і просив залишити його без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та правильність кваліфікації її дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
Як убачається з вироку суду апеляційної інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК з призначенням додаткового покарання, однак погодився з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства. Так, суд відповідно до вимог ст. 65 КК врахував тяжкість вчиненого злочину, який є тяжким, неумисним і відноситься до категорії необережних, обставини провадження та дані про особу засудженої, зокрема, повне визнання вини, добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди, відсутність попередніх судимостей та обтяжуючих покарання обставин, позитивні характеристики за місцем проживання та роботи, наявність на утриманні малолітньої дитини 2013 року народження, яку ОСОБА_8 виховує самостійно.
На думку колегії суддів, виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, зазначені обставини є пом`якшуючими і такими, що дають підстави для застосування ст. 75 КК та звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.
Тому призначене засудженій покарання є обґрунтованим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:

Вирок Апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3