Справа №481/728/16-к 14.07.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.07.2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000278 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 червня 2016 року, якою відмовлено в задоволені клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Учасники судового провадження.
прокурор: ОСОБА_5

підозрюваний: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 06.07.2016 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Новобузького ВП ШУНП в Миколаївській області про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб.

___________________________________________________________

Провадження № 11-сс/784/249/16 Головуючий у першій інстанції:

Категорія: тримання під вартою ОСОБА_8

Доповідач апеляційного суду:

ОСОБА_1

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 06.07.2016 року відмовлено в задоволені клопотання старшого слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляцію:
Прокурор не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, який відповідно до ч.2 ст.15, п.5 ч.2 ст.115 КК України, карається позбавленням волі на строк від 10 до15 років або довічним позбавленням волі, що може спровокувати підозрюваного на ухилення від органів досудового розслідування та суду. Тобто наявний ризик передбачений п.1 ч.2 ст. 177 КПК України.

Крім того, апелянт звертає увагу, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Вказує, що після вчинення закінченого замаху на вбивство підозрюваний ОСОБА_6 висловлював намір позбавити життя ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Крім того апелянт зазначає, що ОСОБА_6 проживає на одній вулиці у с. Новосілля Новобузького району Миколаївської області, де проживає потерпілий ОСОБА_9 разом із своєю родиною та зможе довести злочин до кінця, або чинити тиск на потерпілого, що негативно позначиться на досудовому розслідуванні.

Як вважає апелянт, конфлікт через що вчинено злочин не вичерпано та підозрюваним не доведено злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі. Вказані обставини на думку прокурора можуть спровокувати особу на реалізацію свого злочинного умислу, тобто на доведення злочину до кінця. Тобто наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшився.

Апелянт зазначає, що очевидцями вказаного кримінального правопорушення було декілька осіб, які допитані в ході судового розслідування. При цьому, ч.1 ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо, тобто вказаних свідків, на думку прокурора, суд буде досліджувати безпосередньо і у випадку впливу підозрюваного на свідків останні можуть спотворити докази, що негативно вплине на об`єктивне вирішення справи. Тобто продовжує існувати та не зменшився ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
09.05.2016 року близько о 10.00 годині перебуваючи на АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_9 , підозрюваний ОСОБА_11 вчинив сварку із ОСОБА_9 в ході якої висловлював словесні погрози вбивством останньому, перебуваючи біля проїзної частини вулиці, зірвав кільце ручної гранати невстановленого зразка та умисно, кинув її у бік ОСОБА_9 після чого стався вибух.

Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 11.05.2016 року було обрано підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 08.07.2016 року.

Відповідно до клопотання слідчого в даний час неможливо закінчити досудове розслідування.

Аналізуючи наявність чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, їх зменшення чи збільшення чи появу нових, суд першої інстанції врахував те, що з обставин наведених у клопотанні, ризики, які були доведені під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу стороною обвинувачення не збільшились, нові не з`явились.

Суд зазначив, що підозрюваний ОСОБА_6 був затриманий майже одразу після закінчення злочину, тобто був позбавлений можливості чинити тиск на свідків та крім цього свідки вже допитані, а тому, на думку суду, існування ризику тиску на свідків та потерпілого є не доведеним.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Суд заслухав пояснення прокурора який просив задовольнити апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 які вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою та просили залишити її без зміни, обговорив доводи апеляційної скарги і прийшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків; передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення за яке законом передбачено кримінальну відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, що свідчить про можливість спровокувати підозрюваного на ухилення від органів досудового розслідування або суду, що доводить наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Підчас досудового розслідування встановлено наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України оскільки після вчинення замаху на вбивство підозрюваний висловлював намір позбавити життя ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про що свідчать пояснення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Крім цього підозрюваний, потерпілий та свідки проживають на одній вулиці, а тому при обрані більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою може надати можливість ОСОБА_6 впливати на потерпілого та свідків, що підтверджує наявність ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, або довести злочин до кінця, а саме вчинити вбивство ОСОБА_9 . Суд першої інстанції зазначив, що згідно пояснень слідчого свідки вже допитані, а тому існування ризику тиску на свідків є не доведеним. Однак згідно положень ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, а тому суд може допитати свідків по справі в під час удового розгляду справи.

Отже доводи суду про те, що слідчим не надано жодних доказів того, що особа, залишаючись на волі може продовжувати свою злочинну діяльність чи уникати виконання процесуальних рішень органу досудового розслідування, суду чи явки до цих органів, а також впливати на свідків, спростовуються вказаними обставинами.

Тому суд першої інстанції не вірно дійшов висновку про відсутність наявних ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Посилання суду першої інстанції на те, що згідно п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по закінченню деякого часу саме тільки наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для тримання під вартою та судові органи повинні вказати інші підстави для продовження тримання під вартою, є безпідставними оскільки відповідно ч.2 ст.177 КПК України окрім обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у скоєні кримінального правопорушення існують інші ризики, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно вимог ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.5 ст.199 КПК України слідчий суддя може відмовити у продовженні строку тримання під вартою, тільки якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились або не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Під час апеляційного розгляду встановлено,що прокурор зазначеної норми закону дотримався та довів, що ризики передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились.
В клопотанні про продовження строку тримання під вартою, слідчий, відповідно до вимог ч. 3 ст. 199 КПК України, вказав на наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не проведено значний обсяг слідчих та процесуальних дій.
З огляду на наведене, а також ті обставини, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 до теперішнього часу ще не вирішено, з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також виконання процесуальних рішень у справі, суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Таке продовження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, оскільки підозрюваний вчинив злочин способом небезпечним для життя багатьох людей, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

В апеляційної скарзі прокурор просить продовжити строк запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 на строк 60 діб, однак відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченим КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи двомісячний строк досудового розслідування закінчився 10.07.2016 року, а згідно постанови про продовження строку досудового розслідування від 30.06.2016 року, строк був продовжений до трьох місяців, тобто до 10.08.2016 року. Тому відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, суд має право продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 лише до 10.08.2016 року, а не на 60 діб як просить прокурор.

Керуючись ст. 177, 197, 183, 331, 401 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу прокурора Новобузького відділу Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 06.07.2016 р., якою відмовлено в задоволені клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 - скасувати.
Прийняти нову ухвалу, якою клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити та продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 10.08.2016 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3