ун. № 759/4807/16-к
пр. № 1-кп/759/396/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0012996 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Києві, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, одруженого, має сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 , інші учасники провадження: потерпілий ОСОБА_7 , представник потерпілого - ОСОБА_8 , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 22 грудня 2015 року, приблизно в 20.50 годин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , технічно-справним автомобілем «Chevrolet Niva», державний номерний знак НОМЕР_3 , рухався по пр-ту Ак. Корольова зі сторонни вул. Симиренка в напрямку пр-та Л.Курбаса в м. Києві, зі швидкістю 70-100 км/год.
В цей же час, в зустрічному напрямку по вул. Ак. Корольова зі сторони пр-та Л.Курбаса в напрямку перехрестя з вул. С. Сосніних в м. Києві, рухався автомобіль «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_7 .
Проїжджаючи нерегульоване, нерівнозначне перехрестя з вул. С.Сосніних в м. Києві, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Chevrolet Niva», державний номерний знак НОМЕР_3 , не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, проявив неуважність, відповідно не відреагував на змінудорожньої обстановки, в наслідок чого здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_7 ,чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме не виконав вимоги Правил дорожнього руху України, які діють з 15 квітня 2013 року:
- п. 1.5. згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.1. (ґ), який зобов`язує водія механічного транспортного засобу мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);
- п. 2.3 (б), який зобов`язує водія транспортного засобу, для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розташування та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі;
- п. 2.9. (а), який забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

- п. 11.3 на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу;
- п.12.1, який зобов`язує водія під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
- п. 12.4, згідно якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 202/Е від 04 березня 2016 року заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани потиличної ділянки зліва; численних підшкірних гематом, саден голови, тулуба, кінцівок; закритої травми тазу у вигляді перелому здухвинної кістки, вертлюгової западини зліва зі зміщенням уламків, які у сукупності відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Порушення водієм ОСОБА_3 правил дорожнього руху та заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованого йому складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, та показав, що 22 грудня 2015 року, приблизно в 20.50 годин він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем «Chevrolet Niva», державний номерний знак НОМЕР_3 , рухався по пр-ту Ак. Корольова зі сторонни вул. Симиренка в напрямку пр-та Л.Курбаса в м. Києві, зі швидкістю приблизно 70-100 км/год. Проїжджаючи нерегульоване, нерівнозначне перехрестя з вул. С.Сосніних в м. Києві, він не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, проявив неуважність, та виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Ford Fusion», під керуванням потерпілого. Визнає порушення ним п.п. 1.5, 2.1 (г), 2.3 (б), 2.9 (а), 11.3, 12.1, 12.4 ПДР України. Автомобіль яким він керував, йому не належить.

У скоєнному щиро кається, просить не позбавляти його права керування траспортним засобом, оскільки він неофіційно працює водієм.

Він частково відшкодував моральну шкоду потерпілому в розмірі 20000 гривень та в подальшому, буде відшкодовувати завдану шкоду. Заявлений потерпілим цивільний позов визнає в повному обзязі та не оспорює його розмір.

Оскільки обвинуваченим ОСОБА_3 та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи та розмір заявленого потерпілим цивільного позову, з урахуванням уточнень, судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням матеріалів кримінального провадження що характеризують особу обвинуваченого, визнавши, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються, проти чого учасники судового провадження не заперечували.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю, й кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 286 КК України є правильною, оскільки він керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5, 2.1 (г), 2.3 (б), 2.9 (а), 11.3, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обговорюючи питання про міру та вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що є злочином невеликої тяжкості проти безпеки руху та експлуатації транспорту та його наслідки, характеристику особи обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягається вперше, задовільно характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитинута вагітну дружину, за даними облікової документації не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, працює без офіційного оформлення, має постійне місце проживання, його відношення до скоєного, що завдана потерпілому моральна шкода частково відшкодована, думку потерпілого та його представника, щодо призначення міри покарання обвинуваченому, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину особою що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, обставиною що пом`якшує покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, та виходячи з принципу індивідуалізації покарання, конкретних обставин, за яких обвинувачений вчинив дане кримінальне правопорушення, вважає, що всі ці обставини дають підстави обрати йому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, так як приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливо досягти без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбування покарання.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 під час керування транспортним засобом ставить під загрозу життя та здоров`я людей, суд вважає за необхідне застосувати до нього додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Розглядаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, та як достовірно встановлено у судовому засіданні, потерпілим ОСОБА_7 , суду надано докази про розмір збитків завданих механічними пошкодженнями автомобіля в сумі 71163 гривні 61 коп.
Відтак, цивільний позов у частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному розмірі 71163 гривні 61 коп. вартості пошкоджень автомобіля, що документально підтверджується.
Щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 гривень, то відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Згідно із ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
При цьому, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Враховуючи наведене, заявлений потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди суд, вважає таким що підлягає частковому задоволенню, в розмірі 30000 гривень, так як судом достовірно встановлено, що своїми діями обвинувачений завдав потерпілому моральні страждання, моральну шкоду. При цьому суд враховує характер правопорушення, характер та тривалість страждань потерпілого, тяжкість завданих йому травм, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, а також вимоги розумності та справедливості. Суд, також враховує часткове відшкодування обвинуваченим, під час знаходження кримінального провадження в суді моральної шкоди потерпілому в розмірі 20000 гривень, що підтвердив в судовому засіданні сам потерпілий.
Суд, вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 вартість витрат на залучення експертів для проведення автотехнічних експертиз, що підтверджується розрахунком їх вартості.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, і виконає покладені на нього обов`язки.

Заявлений потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 71163 гривні 61 копійку, у відшкодування моральної шкоди 30000 гривень. В задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 1320 гривень 60 копійок.

Речові докази по справі: автомобіль «Chevrolet Niva», державний номерний знак НОМЕР_3 - повернути власнику; автомобіль «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_4 залишити потерпілому ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: