Номер провадження:1-в/521/3173/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника ОВК № 14 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі із застосування відеоконференції клопотання засудженого: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, не одруженого, до засудження не працюючого, раніше судимого 2 рази; засудженого 15.05.2014 року Овідіопольським р/с Одеської області за ч. 1 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці, про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:
З клопотання засудженого ОСОБА_5 вбачається, що він просить суд застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки останній на протязі п`яти місяців режим відбування покарання в колонії не порушує, має заохочення, став на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_5 просив суддю задовольнити його клопотання та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Прокурор та представник ОВК № 14 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання засудженого та звільнення останнього з місць позбавлення волі умовно-достроково, оскільки останній не довів своє виправлення.

Вислухавши клопотання, думку прокурора, представника ОВК № 14 та засудженого, вивчивши додаткові матеріали, суд вважає за необхідне у задоволені клопотання засудженого відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 2 частини 3 статті 81 КК України, також встановлюється, що умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим (серед інших): не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Під час розгляду клопотання колонії, судом встановлено, що засуджений формально підпадає під умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув дві третини строку покарання, призначеного вироком суду.

Разом з тим, суд вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 не має. За час відбування покарання останній порушень режимних вимог допускав, за що має 8 (вісім) стягнень, заохочень не має. Так адміністрація колонії характеризує засудженого негативно. ОСОБА_5 на виробництві установи працевлаштований вантажником. Участь в програмах диференційованого виховного впливу не приймає. 06.04.2016 року комісією установи було відмовлено засудженому у замінні покарання більш м`яким покаранням оскільки останній на шлях виправлення не став.

Окрім того, під час судового розгляду, судом встановлено, що засуджений скоїв тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, та обставини за якими було засуджено ОСОБА_5 , а також тяжкість покарання, свідчать про необхідність залишення засудженого у місці позбавлення волі.

Так, покарання це один із центральних інститутів кримінального права, якому відведена важлива роль щодо охорони найбільш значущих суспільних відносин від злочинних посягань.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.

Таким чином, метою вироку Овідіопольського р/с Одеської області було не тільки виправлення засудженого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, але й кара, як відплата засудженому за вчинений злочин. У вказаній якості кара не тільки визначає характер покарання, а й значною мірою забезпечує досягнення всіх цілей покарання.

Забезпечення цієї мети обов`язкова відповідь держави на вчинення злочину. При цьому суд враховує і те, що сам факт призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує почуття справедливості у потерпілого і суспільства.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджено його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Суд вважає, що кількість стягнень за весь період відбування покарання не можуть свідчити про виправлення засудженого.

Крім того, 23.02.2016 року засудженому ОСОБА_5 ухвалою Малиновського р/с м. Одеси зараховано до строку покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку день за два за період з 07.02.2014 року по 19.03.2015 рік. Тобто засудженому скорочено строк покарання. При таких обставинах, застосування ст. 81 КК України та звільнення засудженого умовно-дострокове на думку суду не тільки не буде відповідати меті покарання, але й не буде відповідати завданням кримінальної відповідальності.
Враховуючи викладені обставини, а також особу засудженого, тяжкість вчиненого злочину та відсутність законослухняної поведінки при відбутті покарання та його відношення до праці суд вважає, що в задоволені клопотання засудженого необхідно відмовити, оскільки підстав вважати, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення не має.

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

С У Д Д Я: /підпис/
Копія вірна.
Суддя: ОСОБА_1
Секретар: