11-кп/775/356/2016(м)
265/2823/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6

та його захисника ОСОБА_7 ,

за участю потерпілого ОСОБА_8

та його представника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000513 від 23 серпня 2014 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 травня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тополине Володарського району Донецької області, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого водієм автобусу в ПП « ОСОБА_10 », такого, що раніше судимості не мав, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 13303 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_10 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 у рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави в рахунок відшкодування судових витрат 3033,72 грн.,

в с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 23 серпня 2014 року приблизно о 14.10 год., керуючи технічно справним автобусом АТАМАN А09204, номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїзній частині вул. Київської з боку вул. Станіславського в напрямку вул. Таганрозької в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області, проїжджаючи ділянку проїжджої частини вул. Київської, поблизу буд. № 66, необережно, в порушення вимог п.п.12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме:

- п. 12.1 ПДР, за яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 12.3 ПДР, за яким у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Маючи об`єктивну можливість бачити небезпеку для руху у вигляді пішоходів ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , які розташовувались попереду зліва відносно руху автобусу, біля відчиненої у напрямку проїжджої частини задньої правої двері автомобіля «ДЕО ЛАНОС», номерний знак НОМЕР_2 , при цьому пішохід ОСОБА_12 розташовувалась з внутрішньої сторони відчиненої двері, відносно руху автобусу, та верхньою частиною тіла нахилялась в салон автомобіля «ДЕО ЛАНОС» не маючи візуального контакту з водієм (її подальші дії водієві автобусу були невідомі), а пішохід ОСОБА_11 розташовувалась із зовнішньої сторони вказаної відчиненої двері та могла відновити рух, як у напрямку автобусу, так і з метою обійти відчинені двері, належним чином не врахувавши складну та небезпечну дорожню обстановку, ОСОБА_6 своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним автобусу з моменту виявлення факту неможливості гарантованого безпечного проїзду повз пішоходів, та проявляючи злочинну самовпевненість, продовжив рух вперед у зазначеному напрямку, у зв`язку з чим скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка змінила характер своєї поведінки та почала зміщуватись у напрямку руху автобусу зліва направо.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_11 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді сочетаної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, забитої рани в центрі тім`яно-потиличної області, поверхневих рваних ран на мочці лівої вушної раковини і в області противозавитка, крововиливу в м`які покриви з боку внутрішньої поверхні в потиличній області ліворуч, крововиливу під м`якими мозковими оболонками правої тім`яної долі по конвекситальної поверхні і в речовину головного мозку цієї області, крововиливу у бічні шлуночки, лінійного перелому потиличної кістки, піраміди і луски лівої скроневої кістки, клиновидної кістки (турецького сідла, задньої стінки клиновидної пазухи), лобової кістки (даху правої глазниці), піраміди правої скроневої кістки; закритої тупої травми грудної клітки, прямих переломів ребер ліворуч: 1,2-го по лінії лопатки, 3,4,5-го по середньо-пахвовій лінії, 6,7,8,9,10-го по задньо-пахвовій лінії, 3,4,5,6,7,8-го по навколо-хребетної лінії з ушкодженням пристіночної плеври, непрямі переломи ребер справа: 1,2-го по лінії лопатки, 3,4,5,6,7,8,9,10-го по передньо-пахвовій лінії без ушкодження пристіночної плеври, прямого поперечного перелому тіла лівої лопатки, лівобічного гемотораксу (у лівій плевральній порожнині 440 см. куб. рідкої темно-червоної крові), розриву вісцеральної плеври і паренхіми лівої голені в області нижньої долі по задній поверхні; уламкового перелому діафізу лівої променевої кістки в середній третині, багатоуламкового перелому діафізу лівої ліктьової кістки в середній третині; синців на тилі лівої кисті з переходом на 2-й і 5-й пальці, на зовнішній поверхні лівого стегна; саден на задній поверхні лівого плечового суглоба, на задній поверхні шиї справа в нижній третині, на задньо-зовнішній поверхні лівого плеча в середній і нижній третині з переходом на зовнішню поверхню лівого ліктьового суглоба, в проекції зовнішньої лодижки ліворуч, яка ускладнилася розвитком шоку заподіяного дією тупих предметів, які є небезпечними для життя у момент їх заподіяння, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_11 .

Не погодившись із судовим рішенням, обвинуваченим ОСОБА_6 надана апеляційна скарга, за змістом якої останній просить вирок суду щодо нього скасувати, ухвалити новий вирок, яким виправдати його за ч.2 ст.286 КК України. Окрім того апелянт просить повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, зокрема, допитати в якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; призначити додаткову судово-автотехнічну експертизу, для визначення наявності порушень ПДР України в діях ОСОБА_6 і пішохода ОСОБА_11 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений послався на те, що взяті судом докази не можуть допустимими, оскільки, на його думку, суд вийшов за межі обвинувачення, тобто йому було пред`явлено обвинувачення у невиконанні вимог п.п. 12.1, 12.3 ПДР України.

Досудовим та судовим слідством не встановлено, чи мав він, як водій, технічну можливість шляхом гальмування попередити наїзд на пішохода, для отримання відповіді щодо виконання п.12.2 ПДР України визначити час витрачений пішоходом на подолання відстані до смуги руху автобусу.

Для визначення невиконання ним вимог п.12.3, ПДР, вважає, необхідно провести розрахунок подолання відстані пішоходом до місця наїзду.

Крім того в матеріалах кримінального провадження за його обвинуваченням має місце суперечність експертних висновків, проте суд не усунув вказану прогалину шляхом проведення додаткової експертизи, позбавивши його можливості довести свою невинність в даній події.

Зазначив, що суд першої інстанції, по закінченню судових дебатів, не надав останнього слова, мотивувавши це тим, що раніше йому воно вже надавалось. Саме в цьому полягає, на його думку, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке завадило суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили вирок суду першої інстанції змінити та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, при цьому зауважили, що було порушено право на захист, оскільки обвинуваченому не було надано останнього слова, прокурора, потерпілого та його представника, які заперечували відносно задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, відстоювали законність і обґрунтованість судового рішення, просили залишити його незмінним, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає саме частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2,3,4,5,6,7 частини другої статті 412 КПК України.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає переконливими доводи обвинуваченого про допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Як убачається з журналу судового засідання та технічного запису судового процесу від 03 лютого 2016 року, було розпочато судові дебати, на яких виступили прокурор, потерпілий, обвинувачений та захисник, після чого суд роз`яснив учасникам провадження правом скористатись реплікою і оголосив перерву перед останнім словом обвинуваченого до 13.00 год. 26 лютого 2016 року (т.1, а.с.216-217).

26 лютого 2016 року, а у подальшому 23 березня 2016 року, судові засідання не відбулись через знаходження судді у іншому судовому процесі, та у зв`язку зі знаходженням обвинуваченого на лікарняному. У зв`язку із чим кримінальне провадження відкладено для його розгляду на 13 квітня 2016 року.

В судовому засіданні, тобто 13 квітня 2016 року, судом надано останнє слово обвинуваченому (т.2, а.с.30).

Після цього, захисником ОСОБА_7 заявлено клопотання про долучення до матеріалів кримінального провадження нових доказів, у виді адвокатського запиту та висновку судово-автотехнічної експертизи № 448-16 від 04 березня 2016 року (т.2, а.с.8-29).

Вказане клопотання суд першої інстанції поставив на розгляд, надавши сторонам слово. Тобто, фактично перейшов до стадії з`ясування обставин та перевірки їх доказами, у зв`язку із чим постановив відповідну ухвалу, і оголосив перерву перед судовими дебатами (т.2, а.с.30-34).

Згідно журналу судового засідання та технічного запису процесу, 18 травня 2016 року суд перейшов до судових дебатів, надавши слово прокурору, потерпілому, захиснику, обвинуваченому і видалився до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (т.2, а.с.37-38).

Відповідно до ст.ст.365, 366 КПК України, після оголошення судових дебатів закінченими суд надає обвинуваченому останнє слово, а після останнього слова суд негайно виходить до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Проте, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, знехтував вказаною вище нормою Закону, не надавши обвинуваченому останнього слова, порушивши при цьому його право на захист.

Відповідно до положень п.п.13, 15 ч.1 ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відносяться забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив істотне порушення норм КПК, у зв`язку із чим кримінальне провадження підлягає поверненню в районний суд із призначенням нового розгляду в суді першої інстанці.

Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання. Проте, у випадку, якщо суд першої інстанції при новому розгляду із дотриманням процесуальних вимог, прийде до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, та при відсутності інших пом`якшуючих обставин справи, колегія суддів вважає, що покарання у виді 3 років позбавлення волі і 1 року позбавлення права керування транспортними засобами, буде цілком справедливим для його виправлення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що допущені порушення вимог кримінального процесуально закону судом першої інстанції при винесенні даного вироку є істотними і не можуть бути усунені судом апеляційної інстанції, а тому вирок підлягає скасуванню з призначенням кримінального провадження до нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції слід взяти до уваги вимоги викладені в ухвалі апеляційного суду, а також перевірити підстави викладені апелянтом у своїй апеляційній скарзі та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 травня 2016 року відносно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Судді:

____________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3