АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 668/3407/15-к
Провадження: № 11-кп/791/471/16 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 115 ч 1 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2016 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді:ОСОБА_2
суддів:ОСОБА_3 ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5
за участю прокурора: обвинуваченого: ОСОБА_6 ОСОБА_7

адвокатів ОСОБА_8
ОСОБА_9
перекладача: ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою із доповненнями адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та апеляційною скаргою із доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 17.11.2015 року відносно:
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Очеретня Кривоозерського району Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працевлаштованого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений вироком від 14.08.2012 року Білозерським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 296 КК України ,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 17.11.2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч 1 ст. 115 КК України і призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 14.08.2012 року призначено покарання у виді 12 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально- виконавчій установі закритого типу.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання обраховано із 27.05.2014 року .
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
На користь потерпілої ОСОБА_11 із ОСОБА_7 стягнуто 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 19 травня 2014 року близько 03.00 год., знаходячись біля ларьку АДРЕСА_2 , переслідуючи умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_12 , в ході раптово виниклих неприязних відносин, умисно, завдав ОСОБА_12 не менше чотирьох ударів металевим предметом, зовні схожим на лом, в область голови, внаслідок чого скоїв убивство ОСОБА_12 , смерть якого настала внаслідок закритого перелому кісток черепа із забоями головного мозку, крововиливу під тверду та м`яку мозкові оболонки о 19.30 годині 25.05.2014 року в КЗ «Херсонська обласна клінічна лікарня», розташованому по пр. Ушакова, 67, в м. Херсоні. Згідно Висновку експерта № 20/653 від 25.06.2014 року, виданого КЗ «Бюро судово-медичної експертизи» Херсонської обласної ради, ОСОБА_12 спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток черепу, забої головного мозку, крововилив під тверду та м`яку мозкову оболонку, крововилив у м`які покрови голови, закритий перелом правої виличної кістки, крововилив у м`які тканини у місцях переломів, забійні рани голови, синці обличчя, крововилив у слизисту нижньої губи, які відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_12 .
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
В поданій в інтересах обвинуваченого апеляційній скарзі із доповненнями адвокат ОСОБА_8 просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вказує, що суд розглянув кримінальне провадження однобічно, неповно дослідив докази, дав їм поверхову оцінку, викривив тлумачення показань свідків, порушив вимоги допустимості доказів, в результаті чого висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи.
Зазначає, що суд залишив поза увагою показання свідків обвинувачення, які явно заперечують причетність обвинуваченого до події злочину, проігнорував експертні висновки надані стороною обвинувачення, які виключають спосіб вчинення злочину, інкримінованого ОСОБА_7 .
Апелянт також стверджує, що висновок про винуватість обвинуваченого суд обґрунтував доказами, частину яких безпосередньо не досліджував у судовому засіданні.
В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок щодо нього скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Вказує, що при розгляді кримінального провадження суд не у повному обсязі встановив всі обставини події, поклав в основу вироку недопустимі докази.
Стверджує, що в ході досудового розслідування до нього застосовувалися недозволені методи слідства, внаслідок чого він був змушений визнати свою вину, оговорити себе та підписати всі процесуальні документи під тиском з боку працівників правоохоронних органів. Під час проведення за ним аудіовідеоконтролю він під диктовку під примусом вимушений був розповідати про нанесення нібито ним тілесних ушкоджень потерпілому.
Посилається апелянт і на застосування працівниками міліції примусу свідків обвинувачення давати потрібні слідству показання та зазначає, що суд не дав належної оцінки цим обставинам.
На думку обвинуваченого суд проігнорував висновки експерта , які спростовують висунуті відносно нього обвинувачення, та поклав в основу вироку докази, які не доводять його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину.
Вважає, що суд поверхово та однобічно провів судовий розгляд, допустився істотних порушень вимог кримінального процесуального закону , не перевірив причетність інших осіб до скоєння інкримінованого йому злочину, поклав в основу вироку недопустимі докази, не взяв до уваги його доводи про порушення його права на захист, проведення першого допиту за відсутності захисника, внаслідок чого ухвалив щодо нього незаконний вирок.
Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
У письмових запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника представник потерпілої адвокат ОСОБА_13 вказує на необґрунтованість доводів апеляційних скарг та просить їх відхилити , а оскаржуваний вирок залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали заявлені ними апеляційні вимоги, думку прокурора та представника потерпілої, які вказали на відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла до наступного
Відповідно до ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою (не можуть розуміти мову або вільно нею розмовляти), право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК, у тому числі ст. 68 КПК України.

Як зазначено у ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави. Відповідно до ст. 376 КПК України, якщо обвинувачений не володіє державною мовою, то після проголошення вироку перекладач роз`яснює йому зміст резолютивної частини судового рішення. Копія вироку рідною мовою обвинуваченого або іншою мовою, якою він володіє, у перекладі, що засвідчений перекладачем, вручається обвинуваченому.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 8 "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві", суди повинні додержувати вимог закону щодо мови, якою провадиться судочинство. Особам, які беруть участь у справі і не володіють мовою судочинства, забезпечується право робити заяви, давати показання, заявляти клопотання, знайомитися з усіма матеріалами справи, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, і користуватися послугами перекладача.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування слідчим встановлено, що ОСОБА_7 не володіє українською мовою у обсязі, що дозволяє йому належним чином здійснювати свої процесуальні права і постановою від 30.07.2014 року залучив до участі у кримінальному провадження ОСОБА_10 як перекладача.

Із технічного запису судових засідань, доданих до кримінального провадження, вбачається, що в ході судового розгляду обвинувачений під час його допиту давав пояснення російською мовою, вказував на те, що він погано розуміє українську мову, а тому відмовлявся отримувати складені слідчим процесуальні документи, викладені українською мовою, через нерозуміння ним спеціальних юридичних термінів і неспроможність через це здійснювати захист своїх інтересів.

Незважаючи на те, що в ході досудового розслідування було встановлено, що обвинувачений не володіє українською мовою у обсязі , достатньому для забезпечення його права на захист, суд першої інстанції провів судовий розгляд без перекладача, всупереч положенням ч. 4 ст. 376 КПК України не вручив обвинуваченому копію вироку рідною мовою, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що призвело до порушення права обвинуваченого на захист.

У судовому засіданні обвинувачений заперечував свою причетність до вбивства ОСОБА_12 і свої визнавальні показання під час досудового слідства, в тому числі й на слідчому експерименті, пояснював здійсненням на нього фізичного та психологічного тиску з боку працівників міліції.

Колегія суддів вважає, що зазначені заяви судом першої інстанції достатньо та належно не були перевірені та спростовані.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження 11.09.2015 року до ЄРДР були внесені відомості за фактом можливого спричинення працівниками Суворовського РВ УМВС тілесних ушкоджень ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч 2 ст. 365 КК України ( а.п. 155)

Суд належним чином не перевірив доводи обвинуваченого про недопустимість покладених в основу вироку доказів, отриманих внаслідок застосування до нього та до свідків насильства з боку працівників міліції, свою позицію з цього приводу не висловив та не зазначив мотивів , з яких він відкидає відповідні доводи обвинуваченого та приймає до уваги зазначені у вироку докази.

Всупереч вимогам ст. 374 та ст. 94 КПК України не виклав свої висновки суд і щодо допустимості, достатності кожного із покладених в основу вироку доказів з огляду на посилання обвинуваченого та його захисника на їх недопустимість та недостовірність через порушення права обвинуваченого на захист, не відкриття їх стороні захисту у порядку ст. 290 КПК України.

Заслуговують на увагу і доводи апелянтів про те, що суд безпосередньо під час судового розгляду не дослідив письмові докази надані стороною обвинувачення, які поклав в основу вироку. Технічний запис судових засідань від 02.11.2015 року та від 16.11.2015 року свідчить про те, що в судовому засіданні 02.11.2015 року прокурор надав зібрані в ході досудового розслідування письмові докази, які на його думку підтверджують вину обвинуваченого, проте суд, всупереч положенням ст. 23 КПК України, не дослідив безпосередньо ці докази у судовому засіданні, а обмежився дослідженням та оголошенням лише документів, що характеризують особу обвинуваченого.

Вбачається, що не досліджувалися судом і речові докази.

Не зазначив у вироку суд і підстави врахування ним як доказу винуватості обвинуваченого його визнавальних показань даних ним на досудовому розслідуванні в ході проведення судово- медичної експертизи та судово- психіатричної експертизи , з огляду на положення ст. 23 КПК України та ч. 4 ст. 95 КПК України.

Допущені порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, перешкодили суду ухвалити обґрунтоване судове рішення і унеможливлюють ухвалення судом апеляційної інстанції свого рішення .

В силу приписів ч. 3 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції без відповідного клопотання учасників судового провадження не має підстав досліджувати та встановлювати фактичні обставини кримінального провадження та докази , а також враховуючи порушення судом першої інстанції права обвинуваченого на захист через розгляд провадження за відсутності перекладача, колегія судів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного вироку і призначення нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції на підставі п 3 ч 1 ст. 409, ч 1 ст. 412, ч 6 ст. 9 КПК України.

При новому розгляді необхідно усунути порушення вимог кримінального процесуального закону, в ході підготовчого судового засідання здійснити перевірку відповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, з дотриманням встановленого законом порядку повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, ретельно перевірити докази у провадженні з точки зору їх належності, допустимості та достатності , перевірити доводи сторін кримінального провадження та ухвалити законне, обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, апеляційні скарги підлягають задоволенню частково.

З огляду на те, що ризики визначені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, його репутацію, колегія суддів вважає за можливе продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів.

Керуючись ст. 404, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу із доповненнями адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та апеляційну скаргу із доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 17.11.2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції у іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 на 60 днів, починаючи із 30 червня 2016 року .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Учасники судового провадження можуть отримати копію ухвали у суді.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження, які не були присутніми у судовому засіданні.

Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна, ухвала набирає законної сили 30.06.2016 року

суддя ОСОБА_2