АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/1889/16 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Справа: № 641/4752/16-к
Категорія: питання, пов`язане з виконанням вироку
УХВАЛА
Іменем України
22 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в режимі відео конференції апеляційну скаргу засудженої на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 червня 2016 року, якою в задоволенні подання адміністрації Качанівської виправної колонії (№ 54) про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Комсомольськ Полтавської області, громадянки України, раніше судимої:

- 30.11.2011 року Автозаводським районним судом м. Кременчуга Полтавської області за ч. ч. 2,3 ст. 190, ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно зі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки;

засудженої 24 жовтня 2013 року Автозаводським районним судом м. Кременчуга Полтавської області за ч.ч. 2-4 ст. 190, ч.ч.1,2 ст. 70, ст. 71 КК України, відмовлено.

Приймаючи таке рішення, суд в ухвалі зазначив, що враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які вчинені засудженою повторно, значний строк не відбутої частини покарання, наявність у засудженої позовів про відшкодування матеріальної шкоди потерпілим, а також те, що засуджена не вчинила добровільних дій, спрямованих на таке відшкодування.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_7 по суті просить ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити її клопотання про умовно-дострокове звільнення. При цьому апелянт посилається, що за час перебування в Качанівській колонії № 54 з 24.03.2014 року вона дисциплінарних стягнень не мала, працювала, але за станом здоров`я була переведена до житлової зони та працевлаштована днювальною відділення. Стягнень не має, режим тримання не порушувала, двічі заохочувалась, сумлінною поведінкою та ставленням до працею довела своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої та її захисника, а також представника колонії, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, ознайомившись з особовою справою засудженої та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Положення ч. 2 ст. 81 КК України передбачають, що умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а відповідно до п.3 ч. 3 цієї ж статті, таке звільнення можливе після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за особливо тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та обставин встановлених судом першої інстанції, ОСОБА_7 засуджена вироком Автозаводського районного суду м. Кремнчуга Полтавської області від 24 жовтня 2013 року за ч.ч. 2-4 ст. 190, ч.ч.1,2 ст. 70, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі.
Початок строку покарання: 14 листопада 2012 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 14 листопада 2012 року по 29 листопада 2013 року зараховано у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (1 рік 15 днів).
З урахуванням наведеного, на час звернення адміністрації Качанівсвької ВК № 54 до суду в травні 2016 року зі спільним поданням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 остання відбула понад 3/4 частини призначеного строку покарання.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 відбуває покарання в Качанівській ВК УДПтС України (№54) з 24 березня 2014 року. За час відбування покарання в зазначеній ВК засуджена характеризується добре, стягнень не має, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, два рази заохочувалась адміністрацією установи, одне з яких від 06.03.2016 року після направлення подання до суду, скасоване постановою начальника колонії від 03.06.2016 року за вказівкою Харківської місцевої прокуратури № 5 від 02.06.2016 року, а 21.09.2016 року засуджену ОСОБА_7 було заохочено оголошено подяку за сумлінну поведінку та активну участь у роботі самодіяльних організацій.
Згідно характеристики на засуджену ОСОБА_7 , остання дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Працевлаштована днювальною установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна, підтримує рівні відносини з іншими засудженими. Виконує передбачені законом вимоги персоналу, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, дбайливо ставиться до майна колонії.
Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь в програмах диференційованого впливу на засуджених «Підготовка до звільнення», «Професія», «Фізкультура і спорт», відвідує лекції правового характеру, інформаційні години, приймає особисту участь в організації виховних заходів. До відвідування відноситься добре.
Відповідно до ст. 127 КК України приймає участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи є головою освітньої секції.
Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, побачень та отримання посилок. Стосунки доброзичливі.
Станом на 18.05.2016 року (на час підготовки подання) виконавчі листи до колонії не надходили.
Ця обставина, як пояснила засуджена ОСОБА_7 , і була причиною несплати нею позовів за вироком суду.
Посилання в ухвалі суду на тяжкість та повторність вчинених кримінальних правопорушень, значний строк невідбутої частини покарання, наявності у засудженої позовів про відшкодування матеріальної шкоди потерпілим, відсутність добровільних дій, спрямованих на відшкодування моральної шкоди, як на обставини, які унеможливлюють застосування умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_7 є безпідставними, оскільки положення ч.ч.2,3 ст. 81 КК України передбачають конкретні умови застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а саме: таке звільнення можливе лише після відбуття засудженим певної частини строку покарання, призначеного судом та коли засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
За таких обставин, суд помилково дійшов висновку про відсутність усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для застосування умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_7 та передчасність звернення адміністрації Качанівської виправної колонії № 54 з поданням про таке звільнення і не застосував закон, який підлягає застосуванню, тому ухвалу суду підлягає скасуванню.
Оскільки засуджена ОСОБА_7 на час звернення адміністрації Качанівсвької ВК № 54 до районного суду в травні 2016 року зі спільним поданням про її умовно-дострокове звільнення, відбула понад 3/4 частини призначеного строку покарання, за період відбування покарання у ВК № 54, відповідно до довідки начальника планово-економічного відділу, з 09.04.2014 року безперервно працювала на різних посадах, має заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці та активну участь у роботі самодіяльних організації, а стягнення, які засуджена отримала перебуваючи в СІЗО, а не відбуваючи покарання, понад 2 роки тому, погашені у встановленому порядку, після звільнення має намір мешкати за певною адресою, з огляду на вище наведені дані, що характеризують засуджену сумлінна поведінка і ставлення до праці, ввічливе ставлення до персоналу колонії, рівні, неконфліктні відносини з іншими засудженими, соціально-корисні зв`язки з рідними, дають колегії суддів підстави вважати, що засуджена ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, а тому спільне подання адміністрації Качанівської випраної колонії (№54) і спостережної комісії у Комінтернівському районі м. Харкова про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 і її апеляційна скарга підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 червня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні подання адміністрації Качанівської випраної колонії (№54) про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 скасувати.

Спільне подання адміністрації Качанівської випраної колонії (№54) та спостережної комісії у Комінтернівському районі м. Харкова про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 задовольнити.
Засуджену ОСОБА_7 звільнити умовно-достроково на невідбуту частину покарання - 11 місяців 8 днів, призначеного вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 жовтня 2013 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Головуючий -

Судді: