Справа № 526/826/16-к
Провадження № 1-кп/526/78/2016
В И Р О К
іменем України

21 квітня 2016 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гадяч кримінальне провадження № 0000277 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сари Гадяцького району Полтавської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта професійно-технічна, розлученого, працюючого в СТОВ «Калина» різноробочим, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -
встановив:

Згідно рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 листопада 2001 року, ОСОБА_4 встановлено сплату аліментів на користь колишньої дружини ОСОБА_5 на утримання спільного неповнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з вступу рішення в законну силу, тобто з 13.11.2001 року до досягнення дитиною повноліття.

В подальшому, ОСОБА_4 кошти на утримання малолітньої дитини щомісячно не сплачував, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), маючи дохід з винагороди за роботу по найму. Так, починаючи із 25.11.2014 року, ОСОБА_4 працевлаштувався на роботу у СТОВ «Калина» (с. Книшівка Гадяцького району), щомісячно укладаючи із вказаним товариством цивільно-правові договори на виконання сільськогосподарських робіт.
За період роботи за договором у СТОВ «Калина», а саме, за листопад - грудень 2014 року, березень-вересень, листопад 2015 року, ОСОБА_4 отримав заробітну плату на загальну суму 10 967 грн. 57 коп. Проте щодо обов`язку сплачувати аліменти за рішенням Гадяцького районного суду від 21.11.2001 року ОСОБА_4 адміністрацію СТОВ «Калина» не повідомив, як не повідомив про своє працевлаштування і ВДВС Гадяцького РУЮ.
Внаслідок умисного ухилення від виконання рішення суду про стягнення аліментів у ОСОБА_4 станом на 01.02.2016 року виникла заборгованість по їх сплаті в сумі 8 129 грн. 83 копійки, що перевищує заборгованість із сплати таких коштів у розмірі, які сукупно складають суму виплат за шість місяців відповідних платежів.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК Українивизнав повністю, фактичні обставини не заперечував, щиро розкаявся та зазначив, що поступово буде виплачувати аліменти.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що дійсно ОСОБА_4 не сплачує аліменти на утримання їх спільного сина ОСОБА_6 та має заборгованість 8 129 грн. 83 коп., яка на даний час залишається непогашеною, при призначенні покарання ОСОБА_4 покладається на розсуд суду.

Суд, переконавшись у тому, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють фактичні обставини по справі, переконавшись у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини по справі в апеляційному порядку, обмежує судове слідство допитом обвинуваченого згідно ст. 349 КПК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Відповідно ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

При призначенні покарання судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочину невеликої тяжкості, відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючої обставини, всі дані про особу обвинуваченого, який за місцями проживання, реєстрації та місцем роботи характеризується позитивно, на спеціальних обліках не перебуває, вину визнав в повному обсязі, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, а також думка потерпілої, тому суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою органами кримінально-виконавчої інспекції за місцем проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, матеріальна шкода, яку було завдано потерпілій ОСОБА_5 у сумі 8 129,83 грн. залишилась невідшкодованою.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, ?

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 ч. 1 п.п. 2-4 зобов`язати ОСОБА_4 у цей період: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1