Справа № 569/1319/16-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2016 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальне провадження № 0006563 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, пенсіонера,

у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України , -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 , 31 жовтня 2015 року, біля 09.10 год. у світлу пору доби, керуючи автомобілем Renault 19, р.н. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю близько 50 км/год., по проїзній частині пр.. Миру в м. Рівне, зі сторони вул.. Н. Хасевича у напрямку вул. Набережна , в порушення вимог підпункту б) п. 2.3. ПДР, що затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 проявив неуважність до дорожньої обстановки, в порушення вимог пунктів 12.1 та 18.1 ПДР, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1. та 5.35.2. та дорожньою розміткою 1.14.1, що розташований на перехресті пр.. Миру Небесної Сотні, не вибрав безпечної швидкості руху, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді пішохода, яка по вказаному нерегульованому пішохідному переході справа наліво по ходу руху транспортного засобу перетинала проїзну частину та допустив наїзд на ОСОБА_4 , хоча мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом своєчасного застосування гальмування із зупинкою транспортного засобу до місця наїзду на останню.

У результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя, а автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Порушення ОСОБА_5 вимог підпункту б) пункту 2.3. та пунктів 12.3 і 18.1 ПДР, що вимагає від водія транспортного засобу , бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою , відповідно реагувати на її зміну, у разі виникнення небезпеки руху або перешкоди, яку водій об"єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи , зменшити швидкість, а разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникнення ДТП і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, яке виразилось в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, щиро покаявся та підтвердив факт, що дійсно він 31 жовтня 2015 року біля 09.10 год. у світлу пору доби, керуючи автомобілем Renault 19, р.н. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю близько 50 км/год., по проїзній частині пр.. Миру в м. Рівне, зі сторони вул.. Н. Хасевича у напрямку вул.. Набережна та наближаючись до пішохідного переходу, що розташований на перехресті пр.. Миру Небесної Сотні, не вибрав безпечної швидкості руху, допустив наїзд на потерпілу ОСОБА_4 , яка перетинала по пішохідному переходу проїзну частину. Що стосується цивільного позову потерпілої , то визнає його частково. При цьому вказує, що він по мірі можливості відшкодовував потерпілій понесені нею витрати на лікування. У подальшому буде відшкодовувати завдані збитки потерпілій. Також вказує, що він вдівець, пенсіонер, посвідчення водія йому необхідне для керування автомобілем. Крім пенсії , інших матеріальних засобів для існування немає, а тому просить не позбавляти йому права керування транспортним засобом. Просить суд суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердила факт наїзду, 31 жовтня 2015 року на пішохідному переході на пр.. Миру в м. Рівне на неї автомобілем Renault під керуванням ОСОБА_5 . В результаті отриманих травм вона отримала тяжкі тілесні ушкодження, і довгий час проходила лікування. На зазначене лікування вона витратила значні кошти, які просить стягнути з ОСОБА_5 . Крім того, в подальшому їй також необхідно буде проходити курс лікування та реабілітації, і ще буде потрібно значні грошові кошти.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_4 , дослідженням матеріалів цивільного позову та дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_5 та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 як і орган досудового слідства за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриття злочину та часткове відшкодування завданої шкоди.

Обтяжуючих обставин суд не встановив.

По справі проведено інженерно-транспортні експертизи на суму 2455,20 грн.

Прокуратурою Рівненської області в інтересах управління охорони здоров`я Рівненського виконавчого комітету в особі « Рівненська центральна міська лікарня» Рівненської міської ради заявлено цивільний позов на суму 7631,29 грн. Враховуючи те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України доведена, а вказані витрати документально підтверджені медичним закладом, то даний позов підлягає до задоволення.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування завданих збитків на суму 40538,12 грн. Враховуючи доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні вказаного кримінального злочину та наявність документально підтверджених витрат потерпілою на лікування, то вказаний позов підлягає до задоволенню частково.

Щодо заявленого клопотання потерпілої про стягнення коштів на оплату майбутніх лікувань, реабілітації та проведення операцій з даного приводу, то дане клопотання до задоволенню не підлягає, оскільки витрати на майбутнє лікування можливо стягнути тільки в тому випадку, коли таке лікування буде проведено і документально підтверджено.

Речовий доказ по справі автомобіль Renault 19, р.н. НОМЕР_1 переданий на зберігання ОСОБА_5 .

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів .

Що стосується особи обвинуваченого то суд враховує, що він має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатрата нарколога не перебуває, раніше не судимий, пенсіонер, вдівець, займається суспільно-корисливою працею, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а обтяжуючих обставин суд не встановив, то суд вважає, що ОСОБА_5 має бути призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, без ізоляцією від суспільства в межах санкції інкримінуємої статті Кримінального Кодексу України.

Також суд приходить до переконання, не позбавляти ОСОБА_5 права керування транспортним засобом, оскільки останній під час скоєння ДТП перебував в тверезому стані, біля 30-ти років має стаж керування транспортним засобом, і раніше не притягувався до адміністративної відповідальності щодо порушення ПДР, не залишив потерпілу на місці події, і сам не залишив місце події, посвідчення водія необхідне для керування транспортним засобом, який є у його власності, а автомобіль необхідний для отримання матеріальних засобів для існування,так як крім невеликої пенсії, інших матеріальних засобів для проживання немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370,374 КПК України , суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки без позбавлення права керувати транспортним засобом.

На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим терміном на один рік і шість місяців, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Управління охорони здоров`я Рівненського виконавчого комітету в особі « Рівненської центральної міської лікарні» Рівненської міської ради 7631,29 грн. витрат на лікування потерпілої.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 40470,87 грн. в рахунок відшкодування завданих збитків.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертиз у сумі 2455,20 грн.

Речовий доказ по справі автомобіль автомобіль Renault 19, р.н. НОМЕР_1 вважати повернутим ОСОБА_5 .

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не обиралась.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

ОСОБА_5 та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя : ОСОБА_1