Справа № 128/5042/14-к
УХВАЛА
Іменем України

03 листопада 2014 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі :

головуючого : судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці подання в.о. головного лікаря ВОПЛ № 2 ОСОБА_5 про припинення примусових заходів медичного характеру у відділенні для примусового лікування психічно хворих зі звичайним наглядом відносно ОСОБА_6 , 1945 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького районного суду Вінницької області надійшло подання в.о. головного лікаря ВОПЛ № 2 ОСОБА_5 про припинення примусових заходів медичного характеру у відділенні для примусового лікування психічно хворих зі звичайним наглядом відносно ОСОБА_6 .

В поданні в.о. головного лікаря ОСОБА_5 посилається на те, що хворий ОСОБА_6 з 09.10.2012 року по 28.07.2014 року перебував на лікуванні в ВОПЛ № 2 в відділенні № 1 для примусового лікування психічно хворих з посиленим режимом нагляду, змішаному, 29.07.2014 року переведений у відділення №6 із звичайним наглядом, відповідно до ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 11.07.2014 року про застосування примусових заходів медичного характеру у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.1, 152 ч.4 КК України.

Первинний діагноз хворого: біполярний афективний розлад, гіпоманіакальний епізод, 19.11.2012 року змінено діагноз на: помірна деменція внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного генезу (травматичного, судинного), з психотичними (переважно маячними) розладами.

На основі акту комісії лікарів психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру № 87 від 10.10.2014 року хворому ОСОБА_6 на теперішній час внаслідок зміни у стані здоров`я, в зв`язку з суттєвим зниженням ступеню його суспільної небезпеки, відпала потреба в раніше застосовуваних примусових заходах медичного характеру у відділенні для примусового лікування психічно хворих зі звичайним наглядом, в зв`язку з чим в.о. головного лікаря ВОПЛ №2 ОСОБА_5 звернулася до суду з вказаним поданням.

В судовому засіданні лікар 6-го відділення ВОПЛ №2 ОСОБА_7 подання підтримала за обставин викладених в ньому, просила його задовольнити, не наполягала на технічному фіксуванні розгляду справи .

Прокурор ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення даного подання та не наполягали на фіксуванні судового процесу технічними засобами.
Хворий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої не заперечував проти задоволення даного подання.

Відповідно до ч.1 ст. 512 КПК України участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.

Суд, врахувавши характер психічного захворювання ОСОБА_6 , думку інших учасників кримінального провадження, які не заперечують щодо розгляду подання за його відсутності, вважає за можливе провести розгляд подання без участі ОСОБА_6 .

Заслухавши пояснення лікаря 1-го відділення ВОПЛ №2 ОСОБА_8 врахувавши думку адвоката, прокурора, дослідивши матеріали подання, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 з 09.10.2012 року по 28.07.2014 року перебував на лікуванні в ВОПЛ № 2 в відділенні № 1 для примусового лікування психічно хворих з посиленим режимом нагляду, змішаному, 29.07.2014 року переведений у відділення №6 із звичайним наглядом, відповідно до ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 11.07.2014 року про застосування примусових заходів медичного характеру у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.1, 152 ч.4 КК України.

Первинний діагноз хворого: біполярний афективний розлад, гіпоманіакальний епізод, 19.11.2012 року змінено діагноз на: помірна деменція внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного генезу (травматичного, судинного), з психотичними (переважно маячними) розладами.

На основі акту комісії лікарів психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру № 87 від 10.10.2014 року хворому ОСОБА_6 на теперішній час внаслідок зміни у стані здоров`я, в зв`язку з суттєвим зниженням ступеню його суспільної небезпеки, відпала потреба в раніше застосовуваних примусових заходах медичного характеру у відділенні для примусового лікування психічно хворих зі звичайним наглядом.

Відповідно до ч. 3 ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється у передбаченому ст. 95 Кримінального кодексу України та ст. 512 КПК України порядку.

Згідно ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу.

Відповідно до ст. 17 Закону України « Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Згідно ч. 2 ст. 514 КПК України зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

За таких обставин, врахувавши акт № 87 від 10.10.2014 року, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню, оскільки хворому ОСОБА_6 на теперішній час внаслідок зміни у стані здоров`я, в зв`язку з суттєвим зниженням ступеню його суспільної небезпеки, відпала потреба в раніше застосовуваних примусових заходах медичного характеру у відділенні для примусового лікування психічно хворих зі звичайним наглядом, хворий може бути виписаний додому на піклування родичів, примусові заходи медичного характеру можуть бути припинені.

Керуючись ст. ст. 17, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, ст. 95 КК України, ст. ст. 512, 514, 516 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання задовольнити.

Припинити примусові міри медичного характеру у відділенні із звичайним режимом нагляду відносно ОСОБА_6 , 1945 року народження, зареєстрованого за адресою: Вінницька область Літинський район, с. Горбівці та виписати його додому на піклування родичів.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: