Справа № 302/556/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

24.06.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-сс/777/180/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15.06.2016 про накладення арешту на майно.
13.06.2016 заступник начальника СВ Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області (далі Міжгірський ВП) ОСОБА_7 звернувся до Міжгірського районного суду з адресованим слідчому судді клопотанням про накладення арешту на майно:
1) хвилясту бляху: а) 16 листів довжиною 4,5 м та шириною 0,67 м, б) 20 листів довжиною 9 м та шириною 0,67 м, два металеві швелери довжиною 2 і 3 м, шириною 0,1 м та висотою 0,9 м кожен, належні ТДВ «Селена» та розташовані за адресою: Закарпатська область, смт. Міжгір`я, вул. Незалежності,4;
2) вантажний автомобіль «ЗИЛ-131», 1987 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_8 , мешканцю с. Грем`яче Острозького району Рівненської області, що перебуває у володінні ОСОБА_6 , мешканця АДРЕСА_1 .
11.06.2016 в смт. Міжгір`я, навпроти будинку № 2 вул. Незалежності, на виїзді з території ТДВ «Селена», працівниками Міжгірського ВП затримано вказаний вище вантажний автомобіль, на якому було здійснено спробу вивозу порізаного металобрухту, що вказаний вище в пункті 1. При цьому, верхні 6 листів вказаної бляхи порізані за кілька хвилин до виявлення їх працівниками поліції; директор ТДВ «Селена» жодних (дозвільних) документів на вивезення вказаних предметів не надала.
Постановою слідчого від 11.06.2016 вказане вище тимчасово вилучене майно визнано речовими доказами.
З цих підстав слідчий вважає, що вказані вище: автомобіль є засобом (знаряддям-ст.98 КПК), а перелічені в п.1 речі предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, у зв`язку з чим просив накласти на них арешт.
Ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду від 15.06.2016 вказане клопотання слідчого задоволено.
В обґрунтування ухвали слідчий суддя зазначив, що у нього є достатні підстави вважати, що тимчасово вилучене майно набуте злочинним шляхом в результаті вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із чим вважав за необхідне накласти арешт на вказане майно з метою запобігання його відчуження, забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів, недопущення їх приховування, пошкодження, псування, знищення чи перетворення, призначення ряду експертиз для встановлення вартості предмету злочину та з`ясування інших обставин справи.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді від 15.06.2016 в частині накладення арешту на вказаний вище вантажний автомобіль та в цій частині відмовити слідчому Міжгірського ВП у задоволенні клопотання.
Вказує, що слідчим суддею без достатніх правових підстав накладено арешт на майно, що перебуває у користуванні ОСОБА_6 . Зокрема, не враховано, що вказаним вантажним автомобілем, який не належить ТДВ «Селена», ОСОБА_6 володіє на законних підставах, а отже такий не може бути визнаний майном, здобутим злочинним шляхом. Зі змісту клопотання слідчого та оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що ОСОБА_6 здійснював вивіз металобрухту на прохання офіційного директора ТДВ «Селена» ОСОБА_10 і про правові підстави цього вивозу йому, як водію, взагалі нічого не було відомо. ОСОБА_6 не є підозрюваним у кримінальному провадженні.
Крім того, вантажний автомобіль є джерелом прибутку сім`ї ОСОБА_6 , за допомогою якого він надає послуги з перевезення вантажу. На його утриманні перебуває двоє малолітніх та похилого віку ОСОБА_11 , що стверджується довідками Міжгірської селищної ради Закарпатської області від 17.06.2016 №№ 3863,3866, а арешт автомобіля поставив його у скрутне матеріальне становище.
Особа, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_6 , в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, не повідомивши про поважні причини свого неприбуття,хоча повідомлення апеляційного суду про дату, час та місце його проведення надсилалися сторонам, що у відповідності до реч.2 ч.1 ст.172, ч.1,4 ст.405, ч.1 ст.422 КПК України не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на заперечення проти апеляційної скарги ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження за клопотанням та обговоривши наявні у матеріалах провадження доводи сторін стосовно вказаного клопотання слідчого, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Доводи ОСОБА_6 стосовно необґрунтованого позбавлення його права на користування вказаним вантажним автомобілем, що може призвести до тяжких наслідків для майнового становища його сім`ї обґрунтовані та заслуговують на увагу з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину.
Отже, як у клопотанні слідчого, так і в ухвалі слідчого судді повинно бути вказано, в який саме спосіб слід накласти арешт на майно, а в даному випадку вказаний вище вантажний автомобіль позбавити законного володільця права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном.
Відповідно до вимог п.6 ч.2, ч.4 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати наслідки такого арешту, зокрема, для третіх осіб; у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна та зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Ні слідчим у своєму клопотанні, ні слідчим суддею не обґрунтовано, чому при накладенні арешту на вантажний автомобіль, яким користується на підставі відповідного договору ОСОБА_6 , заробляючи за його допомогою на життя наданням послуг перевезення, слід обмежити останнього в усіх правах, в тому числі й у праві користування вказаним автомобілем.
Матеріали провадження не містять жодних доказів про те, що водій ОСОБА_6 перевозячи вказане вище майно, стосовно якого у слідчого є підстави вважати, що таке є викраденим, був обізнаний про те, що таке вивозиться з території ТДВ «Селена» незаконно. ОСОБА_6 не є підозрюваним.
Наведені вище доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_6 щодо єдиного джерела заробітку його сім`ї здійснення вантажних перевезень не спростовані ні прокурором, ні матеріалами провадження за клопотанням слідчого, а тому повинні тлумачитись на користь заявника.
Разом з тим, заявлена в апеляційній скарзі вимога ОСОБА_6 про скасування в повному обсязі арешту на вантажний автомобіль задоволенню не підлягає, оскільки матеріалами провадження доведено той факт, що зазначене вище майно, стосовно якого у слідчого є підстави вважати, що таке є викраденим, перевозилося саме за допомогою даного транспортного засобу, який може бути доказом у відповідному кримінальному провадженні.
З цих підстав апеляційний суд визнає, що цей транспортний засіб підлягає арешту, однак виключно із забороною законному володільцю ОСОБА_6 відчужувати і розпоряджатися даним рухомим майном без позбавлення його права на користування автомобілем.
Арешт на автомобіль, який відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК,слід допустити саме в такий спосіб з метою забезпечення збереження цього речового доказу, який підлягає передачі заявнику ОСОБА_6 на відповідальне зберігання з можливістю його використання задля утримання своєї сім`ї.
Оскільки статтею 407 частиною 3 КПК України не передбачено повноважень апеляційного суду на зміну рішень слідчого судді місцевого суду, оскаржена ухвала відповідно до пункту 2 вказаної частини статті підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407 ч.3, 418,419,422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15.06.2016 про накладення арешту на вказане майно скасувати та постановити нову ухвалу.
Клопотання заступника начальника СВ Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області про накладення арешту на майно задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, тимчасово вилучені:
1) хвилясту бляху: 16 листів довжиною 4,5 м, шириною 0,67 м та 20 листів довжиною 9 м, шириною 0,67 м; два металеві швелери довжиною 2 і 3 м, шириною 0,1 м та висотою 0,9 м кожен, що належні ТДВ «Селена» та розташовані за адресою: Закарпатська область, смт. Міжгір`я, вул. Незалежності,4;
2) вантажний автомобіль «ЗИЛ-131», 1987 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_8 , мешканцю с. Грем`яче Острозького району Рівненської області, що перебуває у володінні ОСОБА_6 , мешканця АДРЕСА_1 , який повернути останньому на відповідальне зберігання з позбавленням права розпорядження, відчуження, однак без позбавлення права користування ним.
В решті клопотання відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і відповідно до ч.4 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: