У Х В А Л А
29.02.2016 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника скаржника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого управління прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання визнати її потерпілою, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернулася до суду із скаргою на бездіяльність старшого слідчого управління прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 щодо відмови у розгляді її клопотання від 15 грудня 2015 року по кримінальному провадженню № 0000223 проти прокурорів Свалявського району Закарпатської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо умисного невиконання ними рішень суду, що набули законної сили (ч. 2 ст. 382 КК України).

При цьому вказує на те, що 15 грудня 2015 року нею було подано слідчому обґрунтоване клопотання про виконання конкретних слідчих дій по вищенаведеному кримінальному провадженню.

Зазначає, що на підставі ч. 2 п. 8 ст. 40 КПК України слідчий зобов`язаний приймати процесуальні рішення.

Посилаючись на ст. 214 КПК України наголошує, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування; водночас прокурору, слідчому забороняється відмовляти у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення.

Крім того, вказує, що слідчим всупереч положень ст. 220 КПК України не відредаговано на клопотання сторони по кримінальному правопорушенню.

У судовому засіданні 03 лютого 2016 року за участі прокурора ОСОБА_6 , представника скаржника ОСОБА_3 . ОСОБА_4 було оголошено перерву за клопотанням представника скаржника до 26.02.2016 року для надання можливості підтвердити факт звернення до слідчого прокуратури Закарпатської області з клопотанням від 15.12.2015 року.

У судовому засіданні 26.02.2016 року представник скаржника ОСОБА_3 ОСОБА_4 уточнив прохальну частину скарги, просив не здійснювати розгляд вимог про зобов`язання старшого слідчого управління прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не пізніше 24 години після задоволення скарги, повідомивши, що ухвалою слідчого суді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.01.2016 року у справі №308/269/16-к скасовано постанову старшого слідчого СВ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 від 28.12.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000223, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2015 року за ознаками ч. 2 ч. 382 КК України. Подав суду витяг з кримінального провадження №0000029 від 10.02.2016 року, заперечуючи присутність слідчого ОСОБА_5 при розгляді скарги, а також просив виключити з прохальної частини скарги прізвище слідчого ОСОБА_5 з посиланням на факт відсторонення його від здійснення досудового розслідування та виконання службових повноважень, оскільки 10 лютого 2016 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 382 КК України за фактом невиконання старшим слідчим СВ прокуратури області ОСОБА_5 ухвал слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 03 листопада, 11 грудня 2015 року, а також від 18 січня 2016 року. Відтак, просив задовольнити скаргу в частині вимог про зобов`язання слідчого прокуратури Закарпатської області визнати потерпілою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000223.

Слідчий ОСОБА_5 повідомив про відсутність доказів щодо його відсторонення від посади станом на день розгляду даної скарги, надавши суду витяг з кримінального провадження № 0000223 станом на 18.02.2016 року за фактом невиконання прокурором Свалявського району ухвал апеляційного суду Закарпатської області від 21.03.2012 та від 20.05.2015 року у кримінальній справі стосовно ОСОБА_3 , які набрали законної сили. Заперечив проти задоволення скарги в частині визнання ОСОБА_3 потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, надавши суду копію постанови про відмову у визнанні потерпілою від 21.01.2015 року, згідно з якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 від 17.09.2015 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000223, оскільки у клопотанні (заяві) не містилося обґрунтування щодо спричинення їй матеріальної, фізичної чи моральної шкоди. Зауважив, що дана постанова ОСОБА_3 оскаржувалась до слідчого судді, однак результати розгляду скарги йому не відомі. Вказав, що законодавством не передбачено кількаразове звернення із заявою про залучення до провадження як потерпілого.

Крім того, надав суду копію відповіді старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_10 від 25.12.2015 року за №17/1-1882-15(1485), адресовану ОСОБА_11 за результатами розгляду її звернень від 15.12.2015 та 17.12.2015, у якій роз`яснено про наявність постанови про відмову у визнанні потерпілою від 21.01.2015 року.

Прокурор просив врахувати, що злочин за ч. 2 ст. 382 КК України, є злочином проти правосуддя і вданому випадку фізична особа не може бути потерпілою.

Заслухавши пояснення представника скаржника, слідчого та прокурора, дослідивши матеріали скарги в частині вимоги про зобов`язання слідчого прокуратури Закарпатської області визнати потерпілою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000223, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

За положеннями ст. 110 КПК України у кримінальному провадження процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду, при цьому, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови, яка виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне

За приписами ч. 7 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

У судовому засіданні слідчим суддею встановлено наявність кримінального провадження №0000223, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2015 року за ч. 2 ст. 382 КК України, де органом досудового розслідування є прокуратура Закарпатської області, слідчим визначено ОСОБА_5 , прокурорами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (витяг з кримінального провадження сформовано 18.02.2016 року).

Також встановлено наявність постанови старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_10 від 21 вересня 2015 року про відмову у визнанні потерпілою, згідно з якою в порядку ч. 5 ст. 55 КПК України відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 від 17.09.2015 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000223.

Представником скаржника у судовому засіданні підтверджено, що вказана постанова не скасована у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи наведені обставини, матеріали, додані до скарги у процесі розгляду останньої, виходячи з контекстного аналізу норм КПК України, слідчий суддя прийшов до переконання, що внаслідок наявності постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілою, ОСОБА_3 у розумінні ст. 60 КПК України, є заявником, а саме, фізичною особою, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Відтак, за наявності процесуального рішення слідчого від 21.09.2015 року, яке є обов`язковим в силу ч. 5 ст. 40 та ч. 7 ст. 110 КПК України для виконання, слідчий позбавлений в межах своєї компетенції розглядати клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілою, заявлене повторно 15 грудня 2015 року, що також не може бути визнано бездіяльністю слідчого, з огляду на що у задоволенні уточненої у даному судовому засіданні вимоги про зобов`язання слідчого прокуратури Закарпатської області визнати потерпілою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000223, заявленої у скарзі належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 40, 60, 110, 303, 304, 306, 307 КПК України,

УХВАЛИВ:
У задоволенні вимоги про зобов`язання слідчого прокуратури Закарпатської області визнати потерпілою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000223, заявленої у скарзі ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого управління прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання визнати її потерпілою відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1