490/1228/16-к
н/п 1-кп/490/352/2016
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2016 р. м.Миколаїв
Центральний районний суд м.Миколаєва
в складі головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2 ,
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв кримінальну справу за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працює, проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимого, 06.06.2011р. Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, 28.05.2012р. Центральним райони судом м.Миколаєва за ч.3 ст.185, 71 КК України до 3 років 3 міс. позбавлення волі, звільнений 17.07.2014р. по ЗУ «Про амністію»,
у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
ОСОБА_6 25 листопада 2015р. о 19год. 30хв. знаходячись на перехресті вулиць 9-Військова та вул.Володарського в м.Миколаєві, реалізуючи намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів шляхом ривка, відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_7 пакет із ноутбуком марки «Леново» вартістю 4888 грн. Після чого ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник разом з викраденим майном, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 4888 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю, і по суті показав суду, що в той час він постійної роботи не мав, працював де прийдеться, де буде робота. В той день восени 2015р. вечором він поїхав маршруткою №2 до свого знайомого по снасті для рибалки. Вийшов він на кінцевій третього маршруту на перехресті вулиць 9-Військова та Володарського. З маршрутки разом з ним вийшов потерпілий. В руках в потерпілого був пакет, який потерпілий впускав на землю, так як був випивший. Він подумав, що потерпілий якось халатно відноситься до свого майна, вирішив, що воно йому мабуть не потрібне. Він підійшов до потерпілого та й ривком забрав у нього пакет і пішов з пакетом з того місця геть. В пакеті знаходився ноутбук марки "Леново". Цей ноутбук він відніс своєму знайомому ОСОБА_9 , який дав йому за ноутбук 1200грн. Гроші він витратив на свої потреби. Сам ОСОБА_9 здав цей ноутбук в ломбард Капітал. Потім він цей ноутбук викупив в ломбарді та передав потерпілому. В його сім?ї окрім нього ніхто не працює, в нього мала дитина, дружина в декреті, також не працює. В скоєному розкаюється, просив суд його суворо не наказувати.
Судом досліджено довідку від 11.01.2016р. ПТ " ОСОБА_10 і компанія"Ломбард Капітал" згідно якої ОСОБА_11 заклав 12.12.2015р. до установи ломбарду ноутбук Леново В50-30. Дане майно було вилучено та реалізовано.
Вина обвинуваченого ОСОБА_8 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України окрім визнання своєї вини, підтверджується і іншими доказами, зібраними по справі, які в судовому засіданні не досліджувалися згідно ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду справи. Фактичні обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у справі.
Оцінюючи в сукупності добуті в процесі судового слідства докази суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані правильно за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадання чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує пом`якшуючі обставини щире каяття, обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_8 обставин суд не вбачає. Разом з тим суд враховує особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий за аналогічні злочини, перебуває на обліку в нарколога із залежністю від алкоголю, в психіатра на обліку не перебуває, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства.
Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 01.06.2016р. ОСОБА_8 визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Суд на підставі ч.4ст.70 КК України вважає за необхідне до покарання, призначеному за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання призначене вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 01.06.2016р.
Цивільний позов потерпілим не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323 -324 КПК України, суд
з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді 4(чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України до покарання, призначеному за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання призначене вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 01.06.2016р. і остаточно визначити ОСОБА_12 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі.

Обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши під варту в залі суду.
Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя