Номер провадження: 11-сс/785/643/16
Номер справи місцевого суду: 522/6178/16-к,1-кс/522/7535/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2016 року про задоволення клопотання слідчого СГ СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_10 , -

В С Т А Н О В И Л А:
15.04.2016 року слідчому судді Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого СГ СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_10 , в рамках кримінального провадження №0000510 від 05.12.2014 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, в якому про підозру повідомлено ОСОБА_8 .

Відповідно до клопотання, 07.04.2016 р. ОСОБА_8 повідомлено про підозру в заволодінні шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_11 в сумі 55000 доларів США, про що були внесені дані в ЄРДР за №0000510 від 05.12.2014 р. В рамках цього ж кримінального провадження розслідується кримінальне провадження, дані про яке внесені в ЄРДР 13.11.2015 р. за заявою ОСОБА_12 про вчинення стосовно нього шахрайських дій ОСОБА_8 , в результаті яких, підробивши документи, вона переоформила право власності на 24 квартири та підвальне приміщення по АДРЕСА_2 ; на квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 на інших осіб, без його відома.

Клопотання слідчий обґрунтував тим, що зазначена квартира АДРЕСА_1 є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КПК України.

Слідчий в клопотанні послався і на інші підстави накладення арешту, а саме для забезпечення заявлених потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_8 цивільних позовів та забезпечення можливої конфіскації майна.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2016 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на зазначену квартиру з метою недопустимості подальшого розпорядження, переоформлення, продажу, відчуження зазначеної квартири іншій особі до з`ясування всіх обставин скоєння кримінального правопорушення, що у подальшому ускладнить встановлення істини та проведення необхідних слідчих дій та експертного дослідження, оскільки зазначена квартира є предметом злочину.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді, як незаконну та необґрунтовану, скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказане майно та зняти арешт із зазначеної квартири, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що арештована квартира не належить на праві власності ОСОБА_8 , а належить третій особі ОСОБА_10 , тому не має обґрунтованих підстав для накладення арешту на цю квартиру; доказів факту завдання потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 65 000 000, 00 гривень не надано, а ОСОБА_8 не було повідомлено про підозру у вчиненні шахрайських дій щодо вищевказаного майна та не має доказів на підтвердження вини ОСОБА_8 в цих діях.

Теперішній власник квартири ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилась, телефонні засоби зв`язку з нею суду не відомі, в зв`язку з чим було доручено прокурору її повідомити. В судовому засіданні прокурор з цього приводу пояснив, що ОСОБА_10 в даній квартирі не проживає, номер її мобільного телефону не відомий.

Заслухавши доповідача, апелянта, який підтримав апеляцію, прокурора, який заперечував проти апеляції, стверджуючи що майно має бути арештоване на підставі того, що квартира є предметом злочину і в зв`язку з цим підпадає під положення п.1 ч.2 ст.170 КПК України, розглянувши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як пояснив прокурор в судовому засіданні апеляційного суду, дані про зазначені вище кримінальні правопорушення були внесені в ЄРДР за заявами потерпілих та об`єднані в одне провадження, в ході розслідування якого по епізоду за заявою потерпілого Туриці 07.04.2016 р. ОСОБА_8 було повідомлено про підозру, а по епізоду за заявою ОСОБА_14 проводиться розслідування та через об`єктивні причини про підозру ще не повідомлено проводиться почеркознавча експертиза для перевірки доводів потерпілого про те, що квартири відчужені без його згоди. При цьому виникла загроза того, що квартири можуть бути перепродані іншим особам, а тому є необхідність в забороні їх відчуження.

Обставини, викладені в клопотанні та в поясненні прокурора, підтверджуються витягами з кримінального провадження №0000510 про внесення даних про вчинені кримінальні правопорушення за ст. 190 ч. 4 КК України за заявою ОСОБА_11 від 05.12.2014 р. та за заявою ОСОБА_15 від 12.11.2015 р. (а.п.5-6), змістом заяв вказаних осіб (а.п.7-8); протоколами допиту ОСОБА_15 від 30.01.2016 р. та 16.03.2016 р., де він пояснює, що квартири придбав до реєстрації шлюбу зі ОСОБА_16 , а після реєстрації шлюбу було засновано ООО «ТАЛ ХОЛДИНГ», засновником якого став він, та його дружина ОСОБА_17 на мінімальний процент. В листопаді 2015 р. він дізнався, що кв. АДРЕСА_6 за рішенням суду передана ОСОБА_18 , квартира в Іспанії продана за підробленою довіреністю. В подальшому з`ясував, що інші зазначені в заяві квартири відчужені нею без його згоди. Оглянувши протоколи зборів засновників ООО від 09.08.2007 р., 28.07.2008 р., 02.10.2013 р., в яких начебто дана ним згода на продаж кварти, пояснив, що в цих протоколах не його підпис, а також стверджував, що доручення за реєстраційним номером 45 він не видавав, як не видавав і доручення за № 3857, ОСОБА_19 знає, проте доручення на її ім`я не видавав.

Вказані ОСОБА_14 обставини потребують перевірки, в тому числі з`ясування питання чи є його підписи на зазначених вище протоколах та дорученнях.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів. В частині третій цієї ж норми зазначено, що у випадку, передбаченому п. 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

В ст. 98 КПК визначено, що є речовими доказами в кримінальному провадженні і в цій нормі зазначено, що речовими доказами є предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій.

Вказана в клопотанні квартира була продана 01.11.2013 р. ОСОБА_20 директором ТОВ «ТАЛ ХОЛДИНГ» ОСОБА_21 на підставі статуту та протоколу № 3/10 загальних зборів учасників від 02.10.2013 р. (а.п. 43-49), дійсність якого заперечує ОСОБА_14 , як і дійсність інших протоколів. В подальшому після допиту ОСОБА_20 в якості свідка 03.03.2016 р., останній зразу ж , 18.03.2016 р., переоформив право власності на ОСОБА_10 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.п. 39).

З огляду на викладене на даний момент досудового розслідування є всі підстави вважати, що зазначена в клопотанні квартира підпадає під критерії, зазначені в ст. 98 КПК, оскільки є дані про те, що вона стала об`єктом кримінальних протиправних дій. Більше того, прокурор в судовому засіданні стверджував, що дана квартира, як і інші, визнана постановою слідчого речовим доказом.

В даному випадку арешт накладено з метою забезпечення збереження речового доказу та недопущення його відчуження іншим особам.

При таких обставинах рішення слідчого судді є законним і підстав для його скасування колегією суддів не встановлено.

З огляду на те, що в клопотанні ставилось питання про накладення арешту з метою недопущення подальшого відчуження квартири та про це зазначено і в мотивувальній частині ухвали слідчого судді, це рішення слід уточнити вказівкою, що арешт стосується тільки заборони на відчуження квартири.

Доводи захисника про те, що по даному епізоду ОСОБА_22 не повідомлено про підозру, що не має підстав її підозрювати у вчиненні даного кримінального правопорушення, що квартира належить не ОСОБА_22 , а третій особі і що органом розслідування не встановлено розмір шкоди, з огляду на викладене вище не можуть бути прийняті до уваги, оскільки арешт накладено у відповідності до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, яким встановлено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Також не можуть бути прийняті до уваги і доводи захисника в судовому засіданні про те, що по одному із аналогічних клопотань слідчого, слідчим суддею було прийнято протилежне рішення, оскільки апеляційний суд в даному кримінальному провадженні не повноважний давати оцінку ухвалам слідчого судді по іншому провадженню за рамками розгляду апеляційної скарги.

Керуючись ст. 419, 422 ст. 170 КПК в редакції Закону № 1019-VІІІ від 18.02.2016 р., ст. 171-173 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2016 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_10 , залишити в силі, уточнивши, що накладений арешт стосується заборони відчуження квартири.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4