Справа № 278/1339/16-к
В И Р О К
Іменем України
02 липня 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 278/1339/16-к, стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Камінь Романівського району Житомирської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
9.09.2005 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
16.11.2006 Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі; 5.08.2009 звільнений від відбування покарання умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 3 місяці та 5 днів;
09.04.2010 Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі; 23.08.2013 звільнений від відбування покарання умовно-достроково з невідбутим строком 9 місяців 2 дні,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162 та ч. 2 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
3 червня 2015 року близько 21 години ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Станишівка Житомирського району, вирішив незаконно проникнути до господарського приміщення на ділянці АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_7 .. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи законних правових підстав на дане приміщення, в цей час та місці шляхом пошкодження вікна проник до зазначеного господарського приміщення, де залишився до 10 години 4 червня 2015 року, чим порушив недоторканість володіння ОСОБА_7
10 червня 2015 року близько 10 години ОСОБА_4 перебував у будинку АДРЕСА_1 , де в нього виник умисел на повторне викрадення грошових коштів, що належать ОСОБА_6 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в цей час та місці, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, в одній із кімнат будинку із дерев`яної шафи таємно повторно викрав 150 доларів США, що еквівалентно 3459 грн., та 100 євро, що еквівалентно 2381 грн., а всього грошей ОСОБА_6 в гривневому еквіваленті на суму 5840 грн. З викраденими грошима ОСОБА_4 з місця злочину втік і розпорядився ними на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованих злочинах визнав повністю та підтвердив вищенаведені обставини, дав показання, аналогічні вищевикладеному, у вчиненому кається.
Беручи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочинів, суд за згодою всіх учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинених злочинах іншими учасниками судового засідання не заперечується.
Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочинів доведена, і кваліфікує його діяння по епізоду проникнення в господарську будівлю ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до іншого володіння особи; по епізоду крадіжки грошей ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України, є умисним злочином невеликої тяжкості. Злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, є умисним корисливим злочином середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, за що двічі відбував покарання у виді позбавлення волі, неодружений, офіційно непрацюючий, за місцем проживання характеризується нейтрально.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162 КК України, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання за цим злочином, є рецидив злочинів, оскільки обвинувачений має непогашену судимість за ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, яка не враховувалась при кваліфікації злочину.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди, що підтвердила в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 . Обставин, що обтяжують покарання за цим злочином, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, відсутності пом`якшуючих та наявності однієї обтяжуючої покарання обставини, позиції потерпілого ОСОБА_7 , який при призначенні покарання поклався на розсуд суду, суд дійшов висновку, що обвинувачений, не зважаючи на попередні судимості та покарання, належних висновків для себе не зробив, а беручи до уваги, що обвинувачений є непрацюючим, вважає неможливим призначення більш м`яких покарань за ч. 1 ст. 162 КК України ніж обмеження волі. Призначаючи покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, суд окрім даних про особу обвинуваченого, наявність двох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, враховує позицію потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого, а також позицію прокурора, і доходить висновку про неможливість виправлення обвинуваченого в умовах без ізоляції від суспільства, а тому призначає покарання у виді позбавлення волі. Суд вважає за доцільне на підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Цивільний позов в провадженні не пред`явлено.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Приймаючи до уваги призначене покарання, дані про особу обвинуваченого, а також те, що він під час досудового розслідування перебував у розшуку, суд дійшов висновку про продовження існування ризиків переховування від виконання вироку та можливості вчинення нових корисливих злочинів, запобігти яким менш суворий, ніж тримання під вартою, запобіжний захід не зможе, тому продовжує його дію до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162 та ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 162 КК України у виді одного року обмеження волі;
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді одного року шести місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 визначити остаточне покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.
Початком строку відбування покарання вважати день набрання вироком законної сили.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити попередній тримання під вартою.
Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення один день затримання 7.04.2016 та з дня взяття його під варту 23.05.2016 і до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 491 (чотириста дев`яносто одну) грн. 4 коп. процесуальних витрат на залучення експертів при проведенні Житомирським НДЕКЦ судової дактилоскопічної експертизи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1