печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю особи в інтересах якої подано клопотання - ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :
02.06.2016 року адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000493 від 17 лютого 2016 року.
В обґрунтування клопотання зазначає, що ухвалою колегії суддів судової палат з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 26.05.2016 року було задоволено клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000493 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме грошові кошти на загальну суму 283 950 доларів США, що належать ОСОБА_3 , які знаходились в нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 16, яке використовується в своїй діяльності відділенням №8 ПАТ «АБ «РАДАБАНК» та були вилучені протоколом обшуку від 01.04.2016 - 02.04.2016 р.р. на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.03.2016 року.
В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_5 посилається на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000493 від 17.02.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209 КК України. В рамках вказаного кримінального провадження 01.04.2016-02.04.2016 року було проведено обшук нежитлової будівлі, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 16, яка використовується у своїй діяльності відділенням №8 ПАТ «АБ «РАДАБАНК», та вилучені грошові кошти. Разом з тим, зазначає, що вказані грошові кошти належать ОСОБА_3 та отримані ним на підставі договору позики від 01.04.2016 року укладеного між ним та ОСОБА_6 , про що було складено відповідну розписку. Таким чином, ОСОБА_3 не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження, а даних про те, що арештовані кошти одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, прокурором не надано. Вважає, з огляду на ст. 170 КПК України, що арешт було накладено необґрунтовано та безпідставно, а вжитий захід забезпечення кримінального провадження перешкоджає реалізації права власності особи. За таких обставин просить скасувати арешт на вказані грошові кошти.
Особа, яка звернулася з клопотанням - адвокат ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності та слідчим суддею визнано можливим розглядати клопотання у його відсутності.
Особа в інтересах якої подано клопотання - ОСОБА_3 , в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі з викладених в клопотанні підстав, з якого вбачається, що вилучені грошові кошти належать та були передані ОСОБА_3 ОСОБА_6 , що підтверджується відповідною розпискою, а тому, як вважає ОСОБА_3 , не мають ніякого відношення до вказаного кримінального провадження.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, оскільки в клопотанні не зазначено жодних обставин для скасування арешту, передбачених ст. 174 КПК України, вказані грошові кошти визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення особи в інтересах якої подано клопотання ОСОБА_3 , прокурора, дослідивши в нарадчій кімнаті матеріали клопотання та надані матеріали кримінального провадження № 757/17110/16-к, дійшов наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000493 від 17.02.2016 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209 КК України.
Проведеними слідчими діями встановлено, що конвертація коштів у іноземну валюту поза законодавчим полем фігурантами провадження здійснюється через приміщення банківської установи відділення №8 ПАТ «АБ «РАДАБАНК», розташоване за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 16.
01.04.2016 року - 02.04.2016 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.03.2016 року проведено обшук нежитлової будівлі, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 16, яка використовується у своїй діяльності відділенням №8 ПАТ «АБ «РАДАБАНК», з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209 КК України, а також відшукання у вказаному приміщенні та вилучення речей і документів, що мають значення для розслідування.
Так, в ході вказаного обшуку, окрім речей та документів, дозвіл на вилучення яких було прямо вказано в ухвалі слідчого судді про проведення обшуку, виявлено та вилучено документально не підтверджені грошові кошти, належні ОСОБА_3 на загальну суму 283 950 доларів США.
13.04.2016 року прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт вилучених грошових коштів на загальну суму 283 950 доларів США, що належать ОСОБА_3
22.04.2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у задоволенні клопотанні прокурора про арешт майна було відмовлено.
Ухвалою колегії суддів судової палат з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 26.05.2016 року, задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме грошові кошти на загальну суму 283 950 доларів США, що належать ОСОБА_3 , які знаходились в нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 16, яке використовується в своїй діяльності відділенням №8 ПАТ «АБ «РАДАБАНК» та були вилучені протоколом обшуку від 01.04.2016 - 02.04.2016 р.р. на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.03.2016 року.
Виходячи з ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.
При судовому розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен перевірити відповідність змісту клопотання вимогам закону, з`ясувати питання наявності правових підстав для накладення арешту та доцільності його накладення в межах даного кримінального провадження (ст. ст. 171, 173 КПК України).
Так, відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як вбачається з ухвали про арешт вказаних коштів, колегія суддів, погодилася з доводами органу досудового розслідування про те, що вилучене майно у вигляді грошових коштів в сумі 283 950 доларів США, відповідає критеріям ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170, КПК України та набуте внаслідок вчинення злочинів і є неправомірною вигодою внаслідок його вчинення. Також застосовуючи такий захід забезпечення кримінального провадження колегія суддів зазначила, що арешт необхідний з метою запобігання приховування вказаних грошових коштів та можливому їх незаконному відчуженню, до вирішення справи по суті.
Як вбачається з ухвали про арешт вказаних коштів, колегія суддів при застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження врахувала той факт, що виявлені та вилучені під час проведення обшуку грошові кошти, належні ОСОБА_3 на загальну суму 283 950 доларів США, не були документально підтверджені, та дійшла до висновку, що вони є речовими доказами в даному кримінальному провадженні.
Разом з тим, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна, встановлено, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна, оскільки, прокурором не надано суду доказів на підтвердження того, що арештоване майно було одержане злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, чи є знаряддям злочину та визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні, а також врахувавши те, що ОСОБА_3 надані письмові докази на підтвердження належності йому вказаних грошових коштів, та повідомлено про обставини їх одержання, які не були спростовані прокурором.
Також прокурором не зазначено та не доведено суду, за яких саме обставин вчинення кримінального правопорушення, які встановлені за час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, арештовані грошові кошти в сумі 283 950 доларів США, були одержані ОСОБА_3 та/або є доходами, одержаними останнім від злочинної діяльності, разом з тим, до цього часу ОСОБА_3 не повідомлено про підозру, а у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
По суті, доводи прокурора ґрунтуються на його припущеннях щодо причетності ОСОБА_3 до вказаного кримінального правопорушення, які об`єктивного підтвердження не знайшли.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 132 КПК України, слідчий суддя виходить з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, а відтак приходить до висновку про належність вилучених під час обшуку грошових коштів ОСОБА_3 , а тому вважає доведеним відсутність підстав для подальшого арешту вказаних грошових коштів та наявність підстав згідно ст.174 КПК України для його скасування і задоволення клопотання останнього.
За таких обставин, керуючись ст.174, ст.309, ст.372, ч.2 ст.376, ст.392, ст.532 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна - задовольнити.
Скасувати арешт тимчасово вилученого майна, накладений ухвалою колегії суддів судової палат з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 26.05.2016 року у справі № 757/17110/16-к у кримінальному провадженні №0000493 від 17 лютого 2016 року, а саме грошові кошти на загальну суму 283 950 доларів США, що належать ОСОБА_3 , які знаходились в нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 16, яке використовується в своїй діяльності відділенням № 8 ПАТ «АБ «РАДАБАНК» та були вилучені протоколом обшуку від 01.04.2016 - 02.04.2016 р.р. на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.03.2016 р.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1