Справа № 522/2566/16-к
Провадження 1-кс/522/3061/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2016 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Згідно клопотання Приморським ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001222 від 12.02.2016 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в грудні 2015 року, в місті Херсон, ОСОБА_4 та невстановлена особа на ім`я ОСОБА_5 , вступили в злочинну змову, направлену на заволодіння чужого майна шляхом обману, визначивши об`єктом свого злочинного посягання квартиру АДРЕСА_1 , яка належить громадянам США ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Реалізуючи спільний намір, діючи згідно з розподіленими ролями, ОСОБА_4 наприкінці грудня 2015 р. на початку січня 2016 р., вступив у злочину змову з ОСОБА_8 спрямовану на заволодіння чужого майна шляхом обману, а саме на квартиру АДРЕСА_1 . При цьому, ОСОБА_4 пояснив ОСОБА_8 , що йому необхідно буде брати участь у діях, пов`язаних з укладанням угоди купівлі-продажу квартири із використанням завідомо підроблених документів, а ОСОБА_8 мав представлятися власником квартири. За вказані дії ОСОБА_4 повинен був отримати від невстановлених осіб грошові кошти в сумі 3000 доларів США.

В подальшому, 02.02.2016 р., ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , знаходячись в м. Одесі, зустрілися з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_5 , який з метою подальшого вчинення шахрайських дій передав ОСОБА_8 пакет завідомо підроблених документів, на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить громадянам США ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Керуючись злочинним наміром направленим на заволодіння майном, діючи за попередньою змовою ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , під виглядом продавця та покупця, звернулись до нотаріуса ОСОБА_9 для укладення угоди купівлі-продажу, при цьому ОСОБА_4 не мав реального наміру купувати квартиру. Однак, угода не відбулась, так як необхідно було зібрати додаткові документи.

11.02.2016 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , керуючись єдиним злочинним наміром, діючи за попередньою змовою, під виглядом продавця та покупця, знову звернулись до нотаріуса четвертої нотаріальної контори ОСОБА_9 , яка повідомила про необхідність відкриття рахунку в банку. Після чого, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 звернулись увідділення №31 банку ПАТ «Восток», що за адресою: місто Одеса, проспект Шевченка, 4е, де на ім`я ОСОБА_4 відкрито рахунок, через який нібито мала відбутись оплата за купівлю квартири.

Далі, 12.02.2016 приблизно о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою шахрайського заволодіння майном, під виглядом укладення договору купівлі-продажу, прибули до четвертої нотаріальної контори, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом обману нотаріуса ОСОБА_9 , надаючи завідомо неправдиві документи, з метою наступної реалізації майна і отримання незаконної вигоди, намагалися заволодіти квартирою АДРЕСА_1 , однак з причин, які не залежали від його волі, свої злочинні дії не довели до кінця, так як були затримані працівниками поліції.

Відповідно до даних Реєстраційної служби право власності на нерухомість за адресою: АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 .

Таким чином, на думку слідчого нерухомість за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до ч.3 ст. 167 КПК України є предметом кримінального правопорушення, в зв`язку з чим слідчий просив клопотання задовольнити.

Розглянувши клопотання, вивчивши надані до нього матеріали, заслухав думку слідчого, суд вважає необхідним у задоволенні клопотання відмовити з наступних підстав.

Так, згідно ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Однак, клопотання слідчого зазначеній вимозі закону не відповідає.

Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Вивченням матеріалів наданих до клопотання встановлено, що у кримінальному провадженні, ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , які згідно відомостей реєстру прав власності на нерухоме майно, є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_3 , про підозру не повідомлено.

Крім того, у даному кримінальному провадженні цивільний позов заявлений з боку будь-якої юридичної або фізичної особи не був.

У зв`язку з чим, доводи слідчого про те, що на вказане майно слід накласти арешт є необґрунтованими.
Задоволення клопотання про накладення арешту, може призвести до суттєвого порушення Конституційних прав та інтересів його законних власників, що є неприпустимим.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим, не повним, не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ :
В задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором, про накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001222 від 12.02.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України - відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: