У Х В А Л А

20.09.2016 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю прокурора ОСОБА_2 , слідчих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 розглянувши клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Закарпатській області майора податкової міліції ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:
З внесеного клопотання, яке погоджено з прокурором, та матеріалів справи вбачається, що мешканцями Закарпатської області використовується схема по ввезенню в Україну із-за кордону різного роду продукції у великих об`ємах без сплати митних платежів, завдяки подрібненню цих товарних партій в межах дозволеної законодавством норми ввезення товарів фізичними особами на митну територію України. Особи, які залучаються організаторами вказаної протиправної діяльності слідують у транспортних засобах у якості пасажирів та переміщують товари з однаковими ідентифікаційними ознаками. В подальшому зазначена продукція розміщується на складські приміщення, що належать організаторам ввезення товарів. В більшості випадків зазначені товари після розміщення на склад реалізовуються фізичними особами підприємцями в магазинах роздрібної торгівлі на території Закарпатської області та у виді значних товарних партій відправляються замовникам по всій території України через поштові перевізники («Нова пошта», «Інтайм», «Делевері»)

Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000020 від 25.05.2016 з визначеною попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.

Слідчий зазначає у клопотанні, що досудовим розслідуванням зібрано достатньо доказів про організацію невстановленими особами схеми ввезення великих партій товарів через державний кордон України шляхом їх подрібнення, завдяки якій упродовж квітня 2015 року по теперішній час ввезено товарів на митну територію України без сплати відповідних митних платежів та податків, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах, що у 624 разів перевищує установлений законодавством неоподаткований мінімум доходів громадян.

Проведеним досудовим розслідуванням підтверджено факт, що товари ввозяться особами через митний кордон України подрібненими партіями за грошову винагороду.

30.08.2016 до СУ ФР ГУ ДФС у Закарпатській області надійшли матеріали з Управління захисту економіки ГУ НП у Закарпатській області про протиправні діяння невстановлених осіб, які, будучи у змові з працівниками прикордонної служби та працівниками Закарпатської митниці ДФС організували ввезення на територію України, через митні пункти пропуску «Лужанка» та «Тиса» Закарпатської митниці ДФС товар подрібненими партіями, без сплати митних платежів. Також встановлено, що зазначеними особами за місцем зберігання незаконно ввезених ТМЦ також здійснюється накопичення та зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку України, які в подальшому у прихованих заздалегідь тайниках незаконно переміщуються через пункти пропуску Закарпатської митниці ДФС до Угорщини з приховуванням від митного огляду.

05-06.09.2016 в рамках кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді від 01.09.2016 з дотриманням вимог ст. 237 КПК України проведено огляд складських приміщень за адресою: м. Ужгород,вул. Огарьова, 1 (Р,0,Л,П,Ж,Е), за результатами якого в складському приміщенні за номенклатурною літерою «О» виявлено та вилучено товари, які незаконно ввезені на митну територію України подрібненими партіями, а саме: одяг (ремні, рукавиці, майки), препарати та порошки для фітнесу та спортивних залів у формі таблеток та порошків, документи та чорнові записи в загальній кількості згідно протоколу огляду від 05.09.2016 року, копія якого додається. З візуального огляду написів на картонних коробках з товаром (ієрогліфів) можна зробити припущення, що країною походження товару є країни Євросоюзу.

Також встановлено, що власником складських приміщень є ОСОБА_7 , яка відповідно до договору оренди об`єктів нерухомості від 01.07.2016 складське приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , передано в оренду ФОП ОСОБА_8 .

На даний час до СУ ФР ГУ ДФС у Закарпатській області не надано жодних документів, що підтверджують факт придбання ТМЦ, які вилучені згідно з протоколом огляду від 05.09.2016.

Товарно-матеріальні цінності, які 05-06.09.2016 виявлено та вилучено в ході проведення огляду складських приміщень, за адресою: АДРЕСА_2 (Р,0,Л,П,Ж,Е), а саме: одяг (ремні, рукавиці, майки), препарати та порошки для фітнесу та спортивних залів у формі таблеток та порошків, документи та чорнові записи в загальній кількості згідно протоколу огляду від 05.09.2016 відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, і є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що вказані матеріальні об`єкти містять на собі відомості (назву товару, країну походження, технічні характеристики тощо), які необхідні органу досудового розслідування для проведення у кримінальному провадженні товарознавчої експертизи з метою встановлення їх ринкової вартості, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що наявність збитків, спричинених кримінальними правопорушення в сумі 861 088 грн. яка у більше ніж 624 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а також те, що вказані вище виявлені та вилучені ТМЦ відповідають критеріям, визначеним ст.170 КПК України, тобто майна, на яке може бути накладено арешт, потреби досудового розслідування щодо забезпечення кримінального провадження, зокрема відшкодування збитків (завданої кримінальним правопорушення шкоди), можливого цивільного позову та виконання покарання у виді спеціальної конфіскації та штрафу, виправдовують такий ступінь втручання (обмеження) у права та свободи, як накладення арешту на майно, який є необхідним і достатнім у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчих, представника власника майна, який заперечив щодо задоволення клопотання з мотивів його безпідставності та необґрунтованості, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні на підставі доданих до матеріалів клопотання письмових доказів встановлено, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000020, відомості про яке внесено до ЄРДР 25.05.2016 року з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, за ч.1 ст. 212 КК України по факту організації невстановленими особами групи людей для здійснення переміщення останніми в період з квітня 2015 р. по теперішній час подрібнених партій товарів через державний кордон України без сплати відповідних митних платежів, податків, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах, що у 624 разів перевищує установлений законодавством неоподаткований мінімум доходів громадян.

05-06.09.2016 в рамках кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді від 01.09.2016 проведено огляд складських приміщень за адресою: м. Ужгород, вул. Огарьова, 1 (Р,0,Л,П,Ж,Е), за результатами якого в складському приміщенні за номенклатурною літерою «О» виявлено та вилучено зазначені в клопотанні товари, які на думку органу досудового слідства незаконно ввезені на митну територію України подрібненими партіями.

Вказана обставина стала підставою для звернення слідчого з клопотанням про накладення арешту на вилучене під час огляду майно.

Вивчивши доводи сторін кримінального провадження слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру
щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Прокурор та слідчі в судовому засіданні вказують на те, що вилучені товарно-матеріальні цінності відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.

Разом з тим під час розгляду поданого слідчим клопотання про арешт майна слідчим суддею не здобуто жодних належних доказів, що вказують на вчинення особою, в даному конкретному випадку власником майна ОСОБА_8 , кримінального правопорушення, зокрема жодних зафіксованих даних щодо порушень при перевезенні зазначених в клопотанні товарно-матеріальних цінностей через митний кордон України.
Так само не знайшли свого підтвердження вказані слідчим доводи щодо відсутності документів на вилучений товар та сумнівність його походження, оскільки в судовому засіданні представник власника майна подав пакет належним чином засвідчених документів, що стосуються придбання такого та доказ, що воно належить ОСОБА_8 .
Жодних інших документів, які б спростовували вказані документи або вказували на певні порушення в придбанні товарів тощо органом досудового слідства не надано.
Фактично з отриманих слідчим суддею матеріалів кримінального провадження, що наявні в клопотанні, не можливо встановити розмір шкоди, відсутній цивільний позов, відтак неможливо встановити спів розмірність права власності.
На підставі наведеного, з врахуванням того, що особі, яка є власником майна не пред`явлено підозри у вказаному кримінальному провадженні, не надано жодних належних доказів, що ОСОБА_8 в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тобто відсутня достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, вилучене майно не визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та доведено, що таке відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України, відповідно відсутня правова підстава для арешту майна.
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Керуючись ст.ст., 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Закарпатській області майора податкової міліції ОСОБА_6 про накладення арешту на майно відмовити.
Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення.( Особами, що не були присутні на оголошенні протягом п`яти днів з дня отримання її копії).

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонногосуду ОСОБА_1