Справа № 149/2434/15-к
Провадження №11-кп/772/464/2016 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2016 року м. Вінниця
Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_8 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 03 лютого 2016 року, яким
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець
села Рибчинці, житель
АДРЕСА_1 ,
громадянин України, не працюючий, не одружений,
раніше судимий 14.05.2015 року Хмільницьким
міськрайонним судом Вінницької області
за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді
100 годин громадських робіт,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, з призначенням покарання у виді 2-х років обмеження волі.
На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання за даним вироком повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 травня 2015 року у вигляді 100 годин громадських робіт, що у відповідності до ст. 72 КК України, відповідає 12-ти дням обмеження волі та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 2-х років 12 днів обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік, з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених п.п. 2,3, ч. 1 ст. 76 КК України, що зазначені у вироку.
В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та скоїв інше кримінальне правопорушення. Так, відповідно до вироку Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 травня 2015 року ОСОБА_7 , будучи засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт, 27 липня 2015 року, ознайомившись з розпорядком та умовами відбуття зазначеного виду покарання та встановленими днями явки до Калинівського МРВ Хмільницького РП КВІ, ігноруючи обов`язки пов`язані із відбуттям призначеного покарання, відмовився відбувати призначене покарання у виді 100 годин громадських робіт на території Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та до виконання суспільно-корисної праці за вироком суду не приступив, чим умисно порушив порядок та умови відбуття даного покарання.
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_8 не оспорюючи правильність кваліфікації вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та доведеність його вини, вважає вирок незаконним, який підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Посилається на те, що суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі і звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, фактично звільнив його від відбування покарання призначено раніше за вироком Хмільницького районного суду від 14.05.2015 року за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 100 годин громадських робіт, яке підлягало реальному відбуванню, що суперечить ст. 75 КК України та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при цьому не взяв до уваги дані про особу ОСОБА_7 , який в період невідбутого покарання знову вчинив умисний злочин. За таких обставин щодо ОСОБА_7 неправильно застосовано кримінальний закон, а саме ст. 75 КК України, а тому прокурор просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді 2-х років обмеження волі. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України остаточне покарання визначити шляхом повного складання призначеного покарання та невідбутої частини покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду від 14.05.2015 року, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді 2х років 12 днів обмеження волі. В решті вирок просить залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступи в дебатах прокурора ОСОБА_6 , який апеляційну скаргу першого заступника прокурора Вінницької області повністю підтримав і просив задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти апеляційної скарги прокурора і був згоден з вироком, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Фактичні обставини, юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 389 КК України та доведеність його вини у скоєному в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.
Призначаючи ОСОБА_7 міру покарання за ч.2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі в межах санкції закону суд першої інстанції дотримався положень ст.65 КК України, обґрунтовано врахувавши тяжкість вчиненого злочину, особу винного, характеризуючи його дані, ставлення до вчиненого, пом`якшуючи його провину обставини, а також наявність судимості.
Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_7 засуджений 14.05.2015 року Хмільницьким міськрайонним судом за ч. 1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт, тобто до покарання, яке належить відбувати реально та в період невідбутого покарання знов вчинив умисний злочин.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність призначення засудженому остаточного покарання за сукупністю вироків на підставі ст. ст. 71, 72 КК України у виді обмеження волі.
Разом з тим, звільнивши ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання із застосуванням до нього ст.75, 76 КК України, судом першої інстанції не дотримано загальних засад призначення покарання та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення кримінального покарання», відповідно до яких звільнення від відбування покарання з випробуванням допускається лише щодо тих осіб, які засуджуються до покарання у виді виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Отже, звільнити з випробуванням засуджену особу від відбування іншого виду покарання суд не вправі.
В даному випадку суд першої інстанції фактично переглянув вирок Хмільницького міськрайонного суду від 14.05.2015 року стосовно ОСОБА_7 чого не мав права робити, внаслідок чого неправильно застосував положення ст.ст. 75, 76 КК України, що призвело до невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості.
Відповідно до ст. 409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування судового рішення.
Оскільки, судом першої інстанції при постановлені вироку допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, вирок, в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, підлягає скасуванню з одночасним постановленням нового вироку.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 420 КПК України апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 03 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання, - скасувати.
Визнати його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, визначити ОСОБА_7 покарання шляхом повного складання призначеного покарання та невідбутої частини покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14.05.2015 року і остаточно визначити йому покарання у виді 2 (двох) років 12 (дванадцяти) днів обмеження волі.
Строк відбування покарання засудженому відраховувати з моменту звернення вироку до виконання.
В іншій частині вирок - залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
З оригіналом вірно: