АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 червня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу представника обвинуваченого ОСОБА_2 ОСОБА_3 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 5 квітня 2016 року в кримінальному провадженні № 0000046,

ВСТАНОВИВ:

Печерським районним судом м. Києва 5 квітня 2016 року затверджено угоду про визнання винуватості від 16 березня 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 16.03.2016 р. за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 205 КК України укладену між прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_2 , його захисником ОСОБА_5 .
ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 205 КК України з призначенням узгодженого покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 8500 гривень.
30 квітня 2016 року ОСОБА_3 , як представник обвинуваченого ОСОБА_2 за довіреністю, подав апеляційну скаргу, яку підписав як представник ТОВ «Арматех Буд», який просить вирок суду першої інстанції скасувати, кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 закрити.
Перевіривши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку, обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Стаття 44 КПК України вказує, що якщо підозрюваним, обвинуваченим є неповнолітній або особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною до участі у процесуальній дії разом з ним залучається його законний представник.
Однак особа, яка подала апеляційну скаргу, не є законним представником обвинуваченого, який є повнолітньою та дієздатною особою, не має повноважень на апеляційне оскарження судового рішення про затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим його захисником про визнання винуватості.
За правилами частини 3 статті 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає поверненню, оскільки вона подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 394, 399 КПК України, суддя-доповідач,

УХВАЛИВ:

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_3 подану на вирок Печерського районного суду м. Києва від 5 квітня 2016 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості від 16.03.2016 року в кримінальному провадженні № 0000046 від 16.03.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 205 КК України, укладену між прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_2 , його захисником ОСОБА_5 .
Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Суддя
Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1

Справа № 0000046
№ апеляційного провадження 11-кп/796/1178/2016
Головуючий у суді 1 інстанції: ОСОБА_6
Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1