АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні злочинів передбачених, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва від 17 травня 2016 року скасовано вирок Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2015 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 09 січня 1998 року Харківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 141 КК України на 3 роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 20 серпня 2000 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 14 квітня 2003 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 317, ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі; 26 серпня 2010 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі; 05 вересня 2014 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України- 4 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_6 призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2014 року у виді 2 місяців позбавлення волі і остаточно визначено покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.
Цією ж ухвалою призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого продовжувалась вироком Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2015 року. У зв`язку із скасуванням вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 колегія суддів відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України зобов`язана розглянути питання продовжувався доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наслідками розгляду даного питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до двох місяців, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Обвинувачений і його захисник вважали, що підстав для продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 немає і просили суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи сторін щодо запобіжного заходу, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід задовольнити частково, виходячи з таких підстав.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується у викраденні майна громадян, яке мало місце 03 вересня 2014 року та 17 липня 2015 року. З матеріалів кримінального провадження убачається, що до суду надійшло два провадження з обвинувальними актами, які були об`єднані в одне провадження.
З матеріалів кримінального провадження також убачається, що після першого епізоду злочинної діяльності ОСОБА_6 перебував під вартою з 03 вересня по 30 листопада 2014 року.
Після звільнення з-під варти 30 листопада 2014 року обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово не з`являвся на виклики до суду, тому Дарницький районний суд м. Києва 29 грудня 2014 року та 06 лютого 2015 року ухвалював рішення про привід обвинуваченого до суду (т. 1, а.п. 27-28, 52-53).
Ухвали суду про привід обвинуваченого виконати не вдалося (т. 1, а.п. 35-37, 58), оскільки неможливо було встановити місцезнаходження обвинуваченого, тому 12 березня 2015 року Дарницький районний суд м. Києва постановив ухвалу про розшук ОСОБА_6 (т. 1, а.п. 69-70).
17 липня 2015 року ОСОБА_6 був затриманий як особа, підозрювана у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (т. 1, а.п. 101-105).
21 липня 2015 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого продовжувалась відповідними ухвалами цього ж суду від 21 серпня 2015 року, 06 жовтня 2015 року, 04 листопада 2015 року (т. 1, а.п. 90-92, 120, 137, 159-160) та вироком Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2015 року (т. 2, а.п. 108-111).
З ухвал про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження дії цього запобіжного заходу убачається, що суд обрав обвинуваченому такий запобіжний захід, обґрунтовуючи ризики невиконання обвинувачений процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою суду, та попередження вчинення ним новий злочинів.
Перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши дані щодо особи обвинуваченого, а також дані щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України стосовно ОСОБА_6 , колегія суддів дійшла до висновку про те, що зазначені у попередніх ухвалах суду щодо запобіжного заходу ризики продовжують існувати.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 є особою, неодноразово судимою за вчинення кримінальних правопорушень проти власності громадян. Будучи звільненим з-під варти 30 листопада 2014 року він не лише не з`являвся на виклики суду, а й 15 липня 2015 року вчинив нове умисне корисливе кримінальне правопорушення, за яке притягується до кримінальної відповідальності у даному провадженні. З матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_6 неодноразового оголошувався у розшук не лише у даному кримінальному провадженні, а й в інших провадженнях (т. 2, а.п. 84-84).
За таких обставин колегія суддів вважає, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, ОСОБА_6 слід продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
При цьому колегія суддів вважає, що тримання під вартою підлягає продовженню на один місяць, а не на два місяці, як про це прохав прокурор.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 197, 199, 331 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні злочинів передбачених, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на один місяць до 15 червня 2016 року включно.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3