№ 243/6267/16-к
№ 1-кп/243/579/2016
ВИРОК
Іменем України
22 серпня 2016 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська Донецької області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001880 від 01.07.2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_1 ), уродженця сел.. Райгородок Слов`янського району Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

1)19.01.2012 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, 70 КК України до 240 годин громадських робіт, строк покарання відбутий 13.06.2012 року;

2)18.05.2015 року Слов`янським міськрайонний судом Донецької області за ст..185 ч.1 КК України до 120 годин громадських робіт, строк покарання відбутий 27.08.2015 року;

3)18.07.2016 року Слов`янським міськрайонний судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком на 3 роки,

не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2016 року близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , через паркан помітив, що двері сусідського домоволодіння АДРЕСА_2 перебувають у відкритому стані. Після цього у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння чужим майном, яке знаходилось у зазначеному вище будинку.

Здійснюючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 14 квітня 2016 року о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_4 підійшов до вхідних дверей домоволодіння АДРЕСА_2 . Впевнившись, що у зазначеному домоволодінні відсутні власники, розуміючи свої протиправні дії, через дерев`яну хвіртку увійшов до подвір`я зазначеного будинку, відчинив вхідні двері будинку та увійшов до коридору, де побачив на підлозі гумовий човен «Лисичанка» та туристичну палатку.

Після цього 14 квітня 2016 року близько 14 години 05 хвилин ОСОБА_4 , розуміючи протиправний характер своїх дій, умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, викрав з коридору вказаного вище домоволодіння гумовий човен «Лисичанка» вартістю 895 грн. 83 коп., тримісну туристичну палатку розміром 200х180х173см, вартістю 350 грн., після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1245 грн. 83 коп.

У скоєнні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та суду пояснив, що14.04.2016 року біля 14 години перебував у подвір`ї будинку АДРЕСА_2 у своєї родички, де через паркан помітив відчинені двері будинку АДРЕСА_3 та вирішив викрасти з нього майно. Він через вхідну хвіртку увійшов на подвір`я будинку АДРЕСА_3 , через незачинені двері увійшов до будинку, де з коридору викрав човен «Лисичанка» та тримісну туристичну палатку. Палатку він наступного дня продав сусідці ОСОБА_6 за 100 грн. Наступного дня після вчинення крадіжки до нього приїхали працівники поліції та він добровільно усе розповів та видав човен. Щиро кається в скоєному.

Окрім повного визнання своєї провини обвинуваченим, провина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

З протоколу огляду місця події 01.07.2016 року вбачається, що оглянуто домоволодіння АДРЕСА_2 . Під час огляду вхідні двері будинку пошкодження мають, що об`єктивно підтверджують показання обвинуваченого ОСОБА_4 про обставини та спосіб викрадення майна ОСОБА_5 .

З протоколу огляду від 01.07.2016 року вбачається, що під час огляду домоволодіння АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 , виявлено та вилучено тримісну туристичну палатку, що підтверджує пояснення ОСОБА_4 про час, місце та спосіб викрадення майна та спосіб розпорядження ним.

Згідно протоколу огляду від 08.07.2016 року, у ОСОБА_4 в приміщенні Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області вилучено гумовий човен «Лисичанка», що підтверджує пояснення ОСОБА_4 про час, місце та спосіб викрадення майна та спосіб розпорядження ним.

Відповідно до протоколів пред`явлення речей для впізнання від 12.07.2016 року, потерпілий ОСОБА_5 серед пред`явлених речей впізнав належні йому гумовий човен «Лисичанка» та тримісну палатку, що об`єктивно підтверджує факт вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 та спосіб розпорядження викраденим майном.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.07.2016 року вбачається, що свідок ОСОБА_7 впізнала ОСОБА_4 як особу, у якої вона придбала туристичну палатку, що підтверджує факт вчинення правопорушення ОСОБА_4 та спосіб розпорядження останнім викраденим майном.

З протоколу слідчого експерименту від 25.07.2016 року вбачається, що ОСОБА_4 показав та розповів про обставини та спосіб викрадення майна ОСОБА_5 14.04.2016 року, що підтверджує факт вчинення ним кримінального правопорушення.

З висновку судово-товарознавчої експертизи від 12.07.2016 року № 252 вбачається, що вартість гумового човна «Лисичанка» складає 895 грн. 83 коп., тримісної туристичної палатки 350 грн., що об`єктивно підтверджує розмір завданої злочином матеріальної шкоди.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані вище докази є достовірними, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки; розмір завданої матеріальної шкоди (1245 грн. 83 коп.), ступінь негативної майнової шкоди і наслідків (викрадене майно вилучено та повернуто власнику), відомості про особу обвинуваченого (характеризується посередньо, здоровий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, проживає без реєстрації, не працює, раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом визнається рецидив злочинів.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимості якого не зняті та не погашені в установленому законом порядку, вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, будучи працездатним, суспільно-корисною працею не займається, не працює, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, реєстрації не має, завдана матеріальна шкода відшкодована, характеризується за місцем проживання посередньо, тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення остаточного покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини по справі, ступень тяжкості скоєного правопорушення (обвинувачений скоїв тяжкий злочин), характер та мотиви протиправних дій, розмір завданої злочином матеріальної шкоди (1245,83 грн.), враховуючи вищенаведені дані характеристики особи обвинуваченого і його попередню соціальну поведінку (раніше був засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку, ступінь тяжкості скоєного правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів, ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства (працездатний, проте суспільно корисною працею не займається, не працює, реєстрації не має), а також ті обставини, що після засудження за минулими вироками по покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, належних висновків не зробив та знову вчинив умисний тяжкий корисливий злочин, всебічно оцінюючи викладені обставини, приходить до переконання про неможливість виправлення ОСОБА_4 без реального виконання покарання.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Речові докази по справі човен «Лисичанка» та тримісну туристичну палатку необхідно залишити у власника.

Цивільний позов по справі не заявлений, судових витрат немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді трьох років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2016 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185,75,76 КК України до трьох років обмеження волі з випробуванням і встановленням іспитового строку на 3 роки, необхідно виконувати самостійно.

Речові докази гумовий човен «Лисичанка» та тримісну туристичну палатку - залишити у власника ОСОБА_5 .

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України, не обирався.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області через Слов`янській міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1