Справа № 477/2109/16-к
Провадження № 1-кп/477/143/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2016 року року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючого по справі - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, учня вищого професійного училища №21 м. Миколаєва, не працюючого, раніше судимого: 20.04.2016 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 185 України до 80 годин громадських робіт; 27.10.2016 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, ч.4 ст.70 КК України - 1 рік позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває на профілактичному обліку Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, який виховується у неповній сім`ї,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
законного представника ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:
04 серпня 2016 року близько 13-00 години, знаходячись на зрошувальному каналі, розташованому поблизу с. Миколаївське Вітовського району Миколаївської області, неповнолітній ОСОБА_3 повторно, шляхом вільного доступу з барсетки ОСОБА_7 , яка лежала на землі поблизу каналу, таємно викрав мобільний телефон «Леново», вартістю 1800 гривень, з сім картою мобільного оператору «МТС», вартістю 25 гривень, загальною вартістю 1825 гривень, належні ОСОБА_8 .
З викраденим майном неповнолітній ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому реалізував викрадене майно на ринку «Колос» м. Миколаєва, тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1825 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав себе винним повністю та пояснив, що в дійсно в серпні 2016 року на зрошувальному каналі поблизу с. Миколаївське Вітовського району Миколаївської області зустрів своїх знайомих, серед яких також був ОСОБА_7 . У його барсетці він побачив мобільний телефон, який викрав та сховав у лісосмузі, а пізніше забрав та продав на ринку «Колос» в м.Миколаєві.
Свої пояснення ОСОБА_3 підтвердив на досудовому розслідуванні в ході проведення слідчого експерименту, де на місці показав та розповів обставини здійсненої крадіжки.
Час та місце скоєного підтверджується заявою потерпілої ОСОБА_8 до поліції від 08.08.2016 року, згідно якої потерпіла просила прийняти заходи до невідомої особи, яка 04.08.2016 року у обідній час на каналі біля с. Миколаївське Жовтневого району викрала її мобільний телефон Леново А 316 І вартістю 1800 грн., з сім картою вартістю 25 грн.
Належність потерпілій даного майна підтверджується наданою нею інструкцією до користування даним телефоном з печаткою ПОФ- продавця.
Розмір завданої потерпілій шкоди підтверджується даними щодо вартості аналогічного, викраденому майна.
Аналізуючи зібрані за справою докази, суд вважає доведеним вину ОСОБА_9 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), скоєній ним повторно, що слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує неповнолітній вік обвинуваченого та активне сприяння ним розкриттю злочину, що є обставинами, які пом`якшують покарання, втім з урахуванням особи обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання та навчання, де з вересня 2016 року до навчання не приступив, врахує ступінь та форму його вини, що обвинувачений скоїв дане кримінальне правопорушення повторно як в момент відбування покарання за вироком Ленінського суду м.Миколаєва так і під час перебування в провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва кримінального провадження щодо нього за ч.2 ст. 185 КК України за фактом крадіжки, скоєної в листопаді 2015 року, тобто останнє свідчить, що не зважаючи на призначені більш м`які покарання, обвинувачений на шлях виправлення не став та для себе відповідних висновків не зробив, а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним інших кримінальних правопорушень можливе лише з призначенням покарання у виді позбавлення волі відповідно до ст. 98, ч.3 ст. 102 КК України.
Щодо призначення покарання за сукупністю вироків та злочинів, то вироком Корабельного районного суду м.Миколаєва від 27.10.2016 року ОСОБА_3 призначене покарання із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, яким шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 20.04.2016 року, остаточно призначене покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст.104 КК України, ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № «Про практику призначення судами кримінального покарання», - коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Враховуючи, що у вироку Корабельного районного суду м.Миколаєва вже застосовано покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України із врахуванням вироку Ленінського районного суду м.Миколаєва, а також враховуючи, що вирок Корабельного районного суду м.Миколаєва на даний час не набрав законної сили, то суд не вбачає підстав до застосування при призначенні покарання за даним вироком положень ч.4 ст.70 та ст. 71 КК України та необхідним окреме виконання даних вироків.
На підставі ст.ст. 1166, 1179 ЦК України, суд вважає необхідним задовольнити цивільний позов ОСОБА_8 та стягнути із законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_5 матеріальні збитки в сумі 1825 грн.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 366, 367, 374 КПК України, суд -
Засудив:
ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 матеріальні збитки в сумі 1825 грн.
Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, захиснику та законному представнику і прокурору. Не пізніше наступного дня направити копію вироку потерпілій.

Суддя ОСОБА_1