Ухвала
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в м. Києві 02 серпня 2016 року касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року щодо неї,
встановила:
Засуджена ОСОБА_4 звернулася до касаційного суду зі скаргою в якій, просить змінити вирок місцевого суду.
Однак касаційна скарга засудженої ОСОБА_4 не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ч. 2 ст. 427 КПК України, відповідно до пункту четвертого якої касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень. Крім того згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, що мають узгоджуватись зі ст. 436 КПК України.

Однак, засудженою вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано.

Обґрунтування доводів скаржника із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень не відповідають висловленим у касаційній скарзі вимогам до суду касаційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 424 КПК України в касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Тобто, предметом розгляду однієї касаційної скарги може бути одне судове рішення суду першої інстанції та судове рішення апеляційного суду, постановлене за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення місцевого суду.

Відповідно до ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак висловлене засудженою ОСОБА_4 у касаційній скарзі прохання не узгоджується з вимогами ст. 436 КПК України. З касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень вбачається, що за результатами розгляду апеляції на вирок у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 апеляційним судом постановлено відповідне судове рішення, щодо якого скаржницею у касаційній скарзі не висловлено прохання.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких, суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.

Зокрема, обґрунтовуючи свою скаргу засуджена не наводить жодних підстав, які зазначені у ст. 438 КПК України для скасування або зміни судового рішення та не зазначає у чому саме вони полягають.

Отже, висловлюючи вимогу про зміну вироку скаржниця не зазначає про жодну з передбачених ст. 412 КПК України підстав для скасування або зміни судового рішення.

Крім того, мотивуючи касаційну скаргу, засуджена наводить певні доводи щодо своєї незгоди з вироком місцевого суду, проте не зазначає про порушення допущені апеляційним судом при розгляді провадження.

Доводи касаційної скарги щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Зазначені недоліки позбавляють колегію суддів можливості прийняти відповідне процесуальне рішення.

Як визначено ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається скаржнику, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Залишення касаційної скарги без руху або її повернення відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року щодо неї залишити без руху.
Надати скаржниці для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії ухвали.

Касаційну скаргу повернути скаржниці, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3