Справа №560/270/16-к
Провадження №1-кп/560/32/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2016 року
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
потерпілої: ОСОБА_5
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000040 від 24 січня 2016 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кідри Володимирецького району Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною-середньою освітою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.152 КК України,
В С Т А Н О В И В:
23 січня 2016 року біля 20 години, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою задоволення своїх сексуальних потреб, зайшов до будинку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований в с.Осова Дубровицького району Рівненської області, де у спальній кімнаті, на ліжку, всупереч волі останньої, із застосуванням фізичного насильства, що виразилось в нанесенні тілесних ушкоджень руками та ногами по голові, вступив з нею у статеві зносини, тобто згвалтував потерпілу.
Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого ОСОБА_4 , свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.152 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, які повністю підтверджують встановлені судом фактичні обставини скоєння злочину, додатково пояснив, що він дійсно 23 січня 2016 року розпивав із друзями алкогольні напої, після чого вони розійшлись по домівках. Згодом ОСОБА_4 вирішив піти до знайомого ОСОБА_6 , щоб ще випити з ним алкогольні напої. Коли зайшов до його будинку, то побачив ОСОБА_7 , яка повідомила, що ОСОБА_8 в будинку немає, після чого ОСОБА_4 вийшов з будинку. Проте через декілька хвилин повернувся та побачивши ОСОБА_9 на порозі, схватив її й потягнув відразу у спальню кімнату і, застосовуючи фізичну силу, почав гвалтувати її, а коли закінчив статевий акт, то декілька разів наніс їй тілесні ушкодження, щоб вона нікому про це не розповідала. Згодом ОСОБА_4 почув, що до будинку хтось зайшов, а коли вийшов, то побачив ОСОБА_8 та сказав йому, що шукав його, щоб випити з ним. У вчиненому щиро розкаявся, вважає, що причиною скоєного є надмірна кількість вживання спиртного, просив у потерпілої вибачення, також зазначив, що пропонував їй відшкодувати шкоду, однак потерпіла відмовилась. Прохав суд суворо не карати.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що 23 січня 2016 року біля 18 год. 30 хв. до її будинку прийшов ОСОБА_4 , який запитав, де її син ОСОБА_8 , на що ОСОБА_5 сказала, що його немає вдома. Після цього він вийшов з будинку, але через декілька хвилин повернувся та відразу схопив її за шию, кинув на землю та почав знімати з неї нижній одяг. ОСОБА_5 почала кричати та кликати людей на допомогу. Потім ОСОБА_5 сказала, що йде її син. Від цих слів ОСОБА_4 підвівся та пішов до дверей, а ОСОБА_5 в цей час встала та побігла в спальню кімнату, намагаючись замкнути міжкімнатні двері, але не встигла цього зробити, так як повернувся ОСОБА_4 та обома руками штовхнув її на землю, від чого вона впала на підлогу. Далі ОСОБА_4 почав її бити по голові та по плечах руками і ногами, а також по обличчі. Після цього ОСОБА_4 продовжив знімати з ОСОБА_5 одяг, а далі вступив з нею у статевий акт, після завершення якого, продовжив наносити їй тілесні ушкодження. Згодом у її будинку стукнули двері та ОСОБА_4 вибіг на вулицю, а ОСОБА_5 залишилась в будинку. Через деякий час в будинок повернувся її син ОСОБА_8 , якому вона все розповіла, а він викликав працівників поліції. При обранні міри покарання наполягає на його суворості.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_4 .
З урахуванням викладеного, суд визнає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння, що виразилось у згвалтуванні, тобто у статевих зносинах із застосуванням фізичного насильства, доведена повністю, а тому суд кваліфікує його дії за ч.1 ст. 152 КК України.
Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Тому при обранні міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до вищезазначених вимог, враховує наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 152 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винним відповідно до ст. 12 КК є злочином середньої тяжкості.
Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше не судимий (а.п.49), на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (а.п.51) , за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.50).
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , яку визначено ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо особи похилого віку та у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Крім того, відповідно до статтей 3 і 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Тому при призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та суспільну небезпечність скоєного, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, обставини, які пом`якшують покарання у тому числі й щире каяття, визнання своєї винуватості та сприяння цим розкриттю злочину, та обставин, які обтяжують покарання, зокрема вчинення злочину щодо особи похилого віку та в стані алкогольного спяніння, суд враховує також наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей та те, що за місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо, зловживає спиртними напоями, непрацюючий, його поведінку та оцінку скоєному, оскільки він пропонував потерпілій відшкодувати шкоду, проте з урахуванням думки потерпілої про призначення покарання, яке він повинен відбувати в місцях позбавлення волі, вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання, передбачене санкцією статті за вчинений злочин, що буде сприяти досягненню мети покарання - виправленню та попередженню вчинення обвинуваченим нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальних витрат по кримінальному провадженню немає.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 засуджується за ч.1 ст.152 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, яке він має відбувати в умовах ізоляції від суспільсьтва, суд вважає за необхідне змінити обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-374, 394, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.152 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу змінити з домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

- жіночі труси, чорні жіночі колготки, жіночий світер фіолетового кольору, які приєднані до кримінального провадження №0000040 в якості речових доказів та передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУ НП в Рівненській області, повернути власнику - ОСОБА_5

- чоловічі штани кольору хакі, спортивні чоловічі штани чорного кольору, труси чоловічі чорного кольору в сіру клітинку, які приєднані до кримінального провадження №0000040 в якості речових доказів та передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУ НП в Рівненській області повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя підпис
З оригіналом згідно
Суддя Дубровицького
районного суду Рівненської області ОСОБА_1