В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 534/2610/16-к
Провадження 1-кп/534/121/16
27 жовтня 2016 року м. Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі: секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Горішні Плавні кримінальне провадження №8000492 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григоро-Бригадирівка Кобеляцького району Полтавської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

05.06.1996 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ст. ст.86-1,44, ч.3 ст.140, 42 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 22.12.1999 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 3 дні.

19.06.2001 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ст.ст.17,ч. 3 ст.140, ст.44 КК України до 10 місяців позбавлення волі. Звільнився 02.03.2002 року по відбуттю строку покарання.

12.02.2004 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 30.04.2004 року вважати засудженим до 3 років позбавлення волі. Звільнився 05.10.2005 року умовно-достроково на 4 місяці 4 дні.

17.04.2007 року Машівським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. 05.05.2009 року постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області іспитовий строк скасовано, засуджений направлений в місця позбавлення волі.

03.08.2009 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнився 21.09.2011 року умовно-достроково на 10 місяців 18 днів.

- у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:
13 липня 2014 року в період часу з 12-00 год. до 14-00 год., обвинувачений, знаходячись в приміщенні гаражу № НОМЕР_1 блоку № НОМЕР_2 в гаражному товаристві № 1, розташованому по вул. Строна в м. Комсомольську, де тимчасово проживав разом із приятелями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в ході сварки, що виникла між ним та потерпілим ОСОБА_11 , діючи з прямим умислом, із застосуванням значної сили, наніс потерпілому чисельні /не менше 16/ удари руками та ногами у взутті в область голови, верхніх кінцівок та тулубу, та не менше двох ударів цеглиною в область голови, внаслідок чого заподіяв останньому чисельні тілесні ушкодження голови та тулуба, зокрема ЗЧМТ, яка викликала крововиливи в м`які тканини голови, і згідно із висновком судово-медичної експертизи стала причиною смертельного наслідку (а.с.85-87 т.1).

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер на місці вчинення злочину наступного дня 14 липня 2014 року.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав повністю. Показав суду, що 13 липня 2014 року не вступав в будь-який конфлікт з потерпілим. Проте, напередодні, 12 липня 2014 року мав конфлікт з ОСОБА_10 , який в той же день пішов з гаража. Після конфлікту з ОСОБА_10 залишився в гаражі вдвох з ОСОБА_11 , з яким розмовляв наступного дня - вранці 13 липня 2014 року і труп якого виявив в цей же день, близько 10-00 год., одразу після повернення до гаражу. Враховуючи, що обвинувачений перебував у шоковому стані, останній не викликав швидку та не повідомив міліцію про даний факт. У подальшому обвинувачений поїхав до с. Григоро-Бригадирівка Кобеляцького району Полтавської області де і був затриманий працівниками міліції.

Попри не визнання ОСОБА_8 вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, вина обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення доведена повністю показами потерпілого, свідків та дослідженими у суді наступними доказами.
Допитана у судовому засіданні потерпіла про обставини справи показала суду наступне: проживала з ОСОБА_11 певний час однією сім`єю без реєстрації шлюбу, за деякий час до смерті останнього з ним не проживала, суду показала, що про смерть останнього дізналась випадково від ОСОБА_10 і підтвердила суду, що останній час ОСОБА_11 вів асоціальний спосіб життя та проживав в одному з гаражів на території гаражного товариства № НОМЕР_3 по вул. Строна разом з обвинуваченим та ОСОБА_10 . Згадана обставина була підтверджена суду, самим обвинуваченим. Сліди пальців рук всіх трьох, відкопійовані на 15 ти відрізках липкої стрічки були виявлені в гаражі під час огляду місця події, а їх приналежність установлена експертизою (а.с.52-57, 127-138 т.1). Також потерпіла показала суду, що зі слів ОСОБА_10 , обвинувачений бив ОСОБА_11 .

Судом встановлено, що згідно актового запису від 01.12.2014р. №546 (а.с.141 т.3) свідок ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За клопотанням прокурора, враховуючи, що покази померлого свідка ОСОБА_10 надані ним при житті мають визначальний характер у даній кримінальній справі та враховуючи, що така необхідність узгоджується з висновками зробленими Європейським судом з прав людини у справі «Хорнкастл та інші проти Сполученого Королівства» у рішенні від 16.12.2014р., судом було досліджено протоколи одночасного допиту осіб від 17.07.2014р., а також досліджено звукозапис судового засідання від 16.10.2014р. на якому міститься допит свідка ОСОБА_10 у судовому засіданні.

Так на звукозаписі судового засідання від 16.10.2014р. свідок ОСОБА_10 показав суду, що 13 липня 2014 року вранці разом з обвинуваченим, ОСОБА_11 вони знаходились на узбережжі р. Дніпро та вживали алкоголь, і з поверненням в гараж, близько 11-00 год. між потерпілим та обвинуваченим виникла суперечка, обвинувачений декілька разів ударив ОСОБА_11 в обличчя. Знаючи про підвищену агресивність ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння, він втрутився в сварку з наміром вступитися за ОСОБА_11 , проте отримав від ОСОБА_8 удар палицею в область правого передпліччя, і вирішив піти з гаражу. Факт завдання ОСОБА_12 ОСОБА_8 фізичних ушкоджень не заперечувався останнім у судовому засіданні, також за показами ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_12 дійсно мав деякі проблеми з передпліччям та шиєю.

Також судом встановлено, що під час огляду місця події на палиці, вилученій з приміщення гаражу були виявлені сліди крові, походження антигену А системи АВО в якій не виключається за рахунок домішку крові ОСОБА_10 (а.с. 91-96 т.1). Згідно із висновком імунологічної експертизи (а.с. 123-124 т.1) всі троє учасників події мають різні групи крові: ОСОБА_11 ( ІV), ОСОБА_8 - (ІІ), ОСОБА_10 (ІІІ) групу відповідно.

Як пояснив суду ОСОБА_10 під час судового засідання від 16.10.2014р., після його втручання сварка між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 продовжилась, і вже залишаючи гараж він побачив, як ОСОБА_8 наніс потерпілому удар цеглиною в область голови. Аналогічні свідчення свідок надавав також під час слідчого експерименту (а.с.63-69 т.1), відеозапис якого був відтворений в суді в порядку ст.359 КПК України.

Суд враховує, що показання свідка ОСОБА_10 в цій частині узгоджуються з іншими, представленими стороною обвинувачення доказами - зокрема висновками судових експертиз та протоколом огляду місця події, під час складання якого (а.с.52-57 т.1) був вилучений фрагмент цеглини, на поверхні якої виявлені сліди крові, походження антигенів А і В системи АВО в якій не виключається за рахунок домішку крові, як ОСОБА_11 так і ОСОБА_8 (а.с.98-103 т.1), а також зіскоби з підлоги гаража, в яких була знайдена кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_11 (а.с.119-121 т.1). Згідно із висновком криміналістичної експертизи на поверхнях цеглини виявлені бризки крові, які летіли до поверхні цеглини в основному під гострим кутом, характер яких свідчить про те, що дана цеглина знаходилась поблизу місця, де наносились удари по закривавленій поверхні. На поверхні цеглини була виявлена також помарка крові, яка могла утворитися при ковзному дотику з поверхнею, між якими була незначна кількість рідкої крові (а.с.143-144 т.1).

Судом також встановлено, що 14 липня 2014 року вранці, близько 09-00 год. потерпілого та ОСОБА_8 у згаданому гаражі бачили ще двоє свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 особи, які не мають визначеного місця проживання. Останні підтвердили суду, що 14 липня 2014 року близько 09-00 год. були запрошені до гаражу № НОМЕР_1 . В гаражі знаходився також потерпілий він сидів долу на матраці, пив разом з ними, і особливої активності не проявляв.

Свідок ОСОБА_14 також звернув увагу суду на те, що 14 липня 2014 на час їх візиту до гаражу у потерпілого було зчоасане обличчя, на сорочці ОСОБА_11 була кров, також плями крові були на дошках оглядової ями даного гаражу. Свідок зазначив, що ОСОБА_10 міг накричати на ОСОБА_11 та одного разу бачив як ОСОБА_10 дав підзатильник ОСОБА_11 . Також свідок вказав, що ОСОБА_10 був ліпшим другом ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_13 показала суду, що під час їхнього розпиття пива у потерпілого було розбите обличчя (садни в області лобу та на переносиці), і одягнута на ньому світла сорочка в клітинку була забруднена кров`ю, плями крові були великі. На її пропозицію переодягти сорочку потерпілий погодився і сказав, що переодягне її пізніше.

Як показали всі двоє свідків, в гаражі знаходились недовго близько 20-ти хвилин, і, після розпиття спиртного всі разом пішли звідти по своїх справах.

Як доказ винуватості обвинуваченого в судовому засіданні прокурор зазначив наступні письмові докази.

Протоколом огляду місця події, під час якого була вилучена сорочка в клітину із чисельними слідами крові (а.с.56 т.1), яка згідно із висновком імунологічної експертизи (а.с.114-117 т.1) може походити від потерпілого, а труп був одягнутий в темний светр, на якому, зокрема, як і на інших речах потерпілого, які були на ньому в момент смерті були виявлена кров, яка згідно із висновком імунологічної експертизи (а.с.105-107 т.1) може походити від потерпілого.

Посилання захисника обвинуваченого щодо проведення огляду місця події з порушенням вимог КПК України спростовується доказами наявними у матеріалах справи, зокрема наявною ухвалою слідчого судді на проведення відповідної слідчої дії (а.с.61 т.1). Також твердження захисника обвинуваченого про відсутність під час огляду трупу судово-медичного експерта або лікаря не знайшло свого підтвердження оскільки з протоколу огляду місця події (а.с.56 т.1) вбачається присутність спеціаліста ОСОБА_15 , а згідно з карткою атестованого судового експерта (а.с.109 т.3) наданої захисником обвинуваченого ОСОБА_15 на час проведення відповідної слідчої дії мала відповідні повноваження.
Згідно висновку експерта від 15.07.2014р. №440 (а.с.85-87 т.1) смерть ОСОБА_11 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під м`яку оболонку, що підтверджено даними судово-гістологічного дослідження. Після отримання тілесних пошкоджень та настання смерті могло пройти близько однієї чи двох діб. Після отримання тілесних пошкоджень до наростання черепно-мозкової травми потерпілий якийсь проміжок часу міг здійснювати активні дії.

Твердження захисника обвинуваченого, про те що, ані судом, ані слідчим, ані прокурором не взято до уваги результати судово-токсилогічного дослідження крові взятої від трупа, внаслідок якої виявлено алкоголь в концентрації 4,7 проміле, що стосовно живої людини відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння спростовується даними причинно-наслідкового зв`язку настання смерті потерпілого вказаного у судово-медичній експертизі.

Щодо механізму утворення виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень то він доведений у справі прямими доказами висновками судових експертиз (а.с.85-87, 89 т.1), згідно з якими: у потерпілого були виявлені тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, яка викликала крововиливи в м`які тканини голови, закритого перелому кісток носу, ран в надбрівній області справа, на лобі в міжбрівній області, крововиливі під слизову губи, синців навколо ока, на спинці носу, закритої тупої травми грудної клітини з переломами 2-3 ребра справа, саден в області підвздошної кістки справа, в правій під паховій області, в області нижнього краю лівої лопатки та інш. Загальна кількість тілесних ушкоджень є свідченням тому, що потерпілому було заподіяно не менше 18 ударів в короткий проміжок часу, який може лічитися годинами.

Тілесні ушкодження у вигляді ран в надбрівній області справа, на лобі в міжбрівній області утворилися від дії твердого тупого предмету, який має обмежену контактуючу поверхню, якою може являтися як цеглина чи її фрагмент /завдання згаданих тілесних ушкоджень цеглиною, представленою на дослідження є малоймовірним/ (а.с.140-141 т.1), або палиця, про що свідчать дані медико-криміналістичного дослідження (а.с.89 т.1), що опосередковано узгоджується з показаннями ОСОБА_10 щодо механізму утворення тілесного ушкодження у потерпілого ОСОБА_11 .

Наявність показів свідка ОСОБА_10 допитаного в ході судового розгляду 16.10.2014р. підтверджує факт конфлікту, що виник між потерпілим та ОСОБА_8 13 липня 2014 року в приміщенні гаражу № НОМЕР_1 . Згадана обставина є доведеною показання ОСОБА_10 об`єктивно підтверджені у справі висновками експертиз, зокрема: висновком судово-медичної експертизи (а.с.89 т.1), згідно з якою тілесні ушкодження, виявлені при експертизі трупа ОСОБА_11 могли утворитися від дії тупих предметів в короткий проміжок часу, який може лічитися годинами, про що свідчить характер тілесних ушкоджень, та висновком криміналістичної експертизи щодо характеру крапель крові на цеглині, які згідно із висновком експерта летіли до поверхні цеглини в основному під гострим кутом, характер яких свідчить про те, що дана цеглина знаходилась поблизу місця, де наносились удари по закривавленій поверхні (а.с.140-141 т.1).

Також на думку суду опосередковано узгоджуються між собою покази свідків, котрі повідомили, що на сорочці потерпілого бачили значні плями крові з тим, що пошкодження у вигляді ран в надбрівній області справа, на лобі в міжбрівній області та закритий перелом кісток носу потерпілого супроводжувалися кровотечею.

Крім того, під час імунологічного дослідження одягу та взуття ОСОБА_8 була виявлена кров людини (а.с.109-112 т.1), яка може походити від гр. ОСОБА_11 , походження цієї крові від одного ОСОБА_8 виключається, виявлення антигену можливе лише за рахунок домішки його крові.

Та обставина, що конфлікт мав місце саме 13 липня 2014 року і закінчився наявністю тяжкого наслідку 14 липня 2014 року також доводиться у справі показаннями очевидця події свідка ОСОБА_10 даними ним під час судового засідання 16.10.2014р. та свідків, які наступного дня після конфлікту в гаражі № НОМЕР_1 разом з потерпілим та обвинуваченим розпивали спиртні напої. Даними протоколу слідчого-експеременту від 16.07.2014р. (а.с.63-68 т.1) та відеозаписом до нього (а.с.207 т.1).

Метою проведення слідчого експерименту є саме перевірка і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а не додатковий допит свідка у присутності понятих, як про це фактично припускав захисник.

Одночасно суд не бере до уваги твердження захисника обвинуваченого щодо недопустимості даного слідчого експерименту, оскільки у матеріалах справи наявна згода потерпілої особи (яка є співвласником гаражу № НОМЕР_1 ) на проведення слідчої дії у даному гаражному приміщенні (а.с.62 т.1).

Наявність конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, і як наслідок очевидна мотивація протиправності дій ОСОБА_8 за відсутності доказів причетності третіх осіб до виниклого конфлікту та можливої мотивації протиправності дій з їх боку, неможливість отримання згаданих тілесних ушкоджень в інший (за три і більше доби) час, і нарешті механізм його утворення від дії тупих предметів опосередковано, через проміжні факти шляхом послідовних висновків, дають суду підставу дійти висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину.

Суд наголошує, що обвинувачений на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, з метою заподіяння потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, умисно завдав останньому чисельні удари, цеглиною зокрема, що потягло за собою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння, як наслідок, спричинило смерть потерпілого.

Заперечення ОСОБА_8 власної причетності до вчинення інкримінованого злочину, більш того, намір перекласти відповідальність на ОСОБА_10 та/або інших невідомих осіб, розцінене судом нічим іншим, як спробою тлумачити події у вигідному для себе світлі, а наведені ним обґрунтування, які за його посиланням є свідченням його невинуватості, зокрема відсутність прямих доказів його причетності, не є обставинами, які в сенсі вимог ст.84 КПК України виключають інші, представлені у справі докази, в т.ч. непрямі, які у своєму логічному зв`язку, у відповідності до положень ст.85 КПК України за умови їх належності визнаються законом такими, що можуть підтверджувати існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Суд не приймає до уваги і критично ставиться до показань обвинуваченого, даних у судовому засіданні, оскільки така позиція обвинуваченого є способом захисту від пред`явленого обвинувачення за вчинене кримінальне правопорушення та викликана бажанням уникнути кримінальної відповідальності.
Вказана позиція обвинуваченого є неспроможною і спростовується викладеними вище доказами в їх сукупності, а саме: стабільними і послідовними показами потерпілої, свідків, дослідженими письмовими доказами, що є обґрунтованими та такими, що логічно узгоджуються як між собою, так і з матеріалами кримінального провадження.

Підстав не довіряти показам потерпілої та свідків суд не вбачає.
Окремо суд наголошує, щодо поведінки обвинуваченого після подій 13 липня 2014 року. Обвинувачений поспішно залишив місце події та переховувався в с. Григоро-Бригадирівка, де востаннє (з його ж слів) він був півтора роки тому (а.с.165 т.1) на думку суду також певним чином характеризують його особу і є нічим іншим, як наміром створити версію непричетності до вчиненого, що по суті властиве обвинуваченому і об`єктивно доводиться по справі висновком судово-психіатричної експертизи (а.с.147-152 т.1).

Зокрема, за згаданим висновком судово-психіатричної експертизи відмічена тенденція ОСОБА_8 висвітлювати факти та події, що мають значення по справі, у вигідному для себе світлі. Із змісту описової частини експертного висновку вбачається, що підекспертний активно захищається, міняє свідчення, приводить аргументи на свою користь, вказує, що первинні зізнання дав під фізичним та моральним тиском міліції. Відповідно висновку експертизи, ОСОБА_8 будь-яким хронічним психічним захворюванням або тимчасовим розладом психічної діяльності психотичного характеру не страждав на момент часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, а також не страждає на даний час. У вказаний час підекспертний міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, під дію ст.ст.19,20 КК України не підпадає, може постати перед слідством та судом.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого наполягав на недопустимості доказів сторони обвинувачення, зокрема, протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.07.2014р., протоколів тимчасового доступу до речей і їх тимчасового вилучення від 16.07.2014р. та 17.07.2014р.. Зокрема вказав, що у протоколі затримання від 15.07.2014р. відсутній детальний опис речей ОСОБА_8 , відсутні дані про опечатування вилучених речей, а тому виникає обґрунтований сумнів щодо вилучених речей та направлення їх на експертизу. Аналогічні твердження захисник вказав і щодо протоколів тимчасового доступу до речей і їх тимчасового вилучення від 16.07.2014р. та 17.07.2014р.

Суд вказує, що в жодному з експертних висновків наявних у матеріалах справи експертом не встановлено порушення цілісності опечатаних поліетиленових пакетів з речовими доказами наданими на дослідження. Одночасно, суд вважає, що наведені захисником обставини жодним чином не впливають на об`єктивність досудового розслідування та на допустимість наданих стороною обвинувачення доказів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України, як умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисного нанесення тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Обставини, що пом`якшуює покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Судом також встановлено, що згідно медичного висновку №142 щодо огляду на стан сп`яніння ОСОБА_8 (а.с.185 т.1) проведеного після його затримання, 15.07.2014р. о 20 годині 25 хвилин, останній знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Крім того згідно медичного висновку комісії лікарів-фахівців Комсомольської міської лікарні від 16.07.2014р. (а.с.187 т.1) ОСОБА_8 страждає на алкогольну інтоксикацію. Разом з тим судом взято до уваги, що обвинуваченого затримано на наступний день після вчинення кримінального правопорушення та наявність об`єктивної можливості у обвинуваченого вживати напої після закінчення протиправних дій. Інших доказів, що б підтверджували вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння стороною обвинувачення не надано. Враховуючи зазначене суд не бере до уваги зазначену обставину як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого.
Одночасно суд вказує, що згідно обвинуваченого акту інших обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого прокурором не зазначено. Разом з тим, посилання прокурором у судових дебатах на рецидив злочину як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом з урахуванням вимог ч.3 ст.337 КПК України до уваги не взято.
Цивільний позов потерпілою особою у кримінальному провадженні не подавався.
Судові витрати у справі за проведення судово-дактилоскопічної експертизи становлять 196 грн. 56 коп.

Долю речових доказів вирішено вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 20.11.2014р. (а.с.211-215 т.1). За даними акту від 10.06.2015р. (а.с.215-217 т.2) речові докази по кримінальному провадженню №8000492 знищено.
Згідно даних висновку ЛКК від 16.07.2014р. (а.с.187 т.1) ОСОБА_8 є працездатним, страждає на алкогольну інтоксикацію, потребує лікування від алкогольної залежності. За даними Кобеляцької центральної районної лікарні від 17.07.2014р. №303 (а.с.186 т.1) ОСОБА_8 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. До взяття під варту не працював, постійного джерела доходу не мав. Веде асоціальний спосіб життя. Значиться зареєстрованим в с. Григоро-Бригадирівка Кобеляцького району Полтавської області. Як повідомляє сільський голова, останнім часом за місцем реєстрації не проживав (а.с.184 т.1).

Згідно розпорядження про виконання вироку від 20.11.2014р. у даному кримінальному провадженні останній набрав законної сили 09.04.2015р. (а.с.53 т.2).

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.10.2015р. (а.с.88 т.2) ОСОБА_8 було переведено з Кременчуцької виправної колонії до Київського слідчого ізолятору, зарахувавши його за вказаним судом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.02.2016р. скасовано ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 09.04.2015р. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26.04.2016р. скасовано вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 20.11.2016р.

Одночасно суд вказує, що за вимогами ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, аморальний спосіб життя обвинуваченого, стан здоров`я, сімейний стан обвинуваченого, думку потерпілої.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого і його перевиховання без ізоляції від суспільства, а відповідно, необхідності призначення покарання у вигляді позбавлення волі.

З метою забезпечення виконання вироку суд вважає за необхідне продовжити раніше обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, призначивши йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 років.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення дактилоскопічної експертизи у сумі 196 грн. 56 коп.

До вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_8 раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання, а саме з 15.07.2014р.
За правилами ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 15 липня 2014 року по 08 квітня 2015р. та з 09 жовтня 2015р. по день набрання цим вироком законної сили - включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку.
Обвинуваченому, його захиснику, потерпілій роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження, обвинуваченому, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_1