Справа № 308/3441/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.03.2016 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

з участю потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

підсудної ОСОБА_7

представника підсудної ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку Українки, уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не одружену, пенсіонерку, раніше не судиму, у вчинені злочину, передбаченого ст. 356 КК України,

В С Т А Н О В И В:
За скаргою в порядку ст. 27 КПК України (1960 року) ОСОБА_5 обвинувачує ОСОБА_7 в тому, що вона в липні-листопаді 2009 року самовільно, всупереч установленому законом порядку, вивезла з двора та будинку ( АДРЕСА_2 ), який належить ОСОБА_5 : бруківку з двора (в період з 19.07.2009 р. по 08.08.2009 р.); з веранди пластмасовий стіл та чотири стільці до нього (в період з 19.07.2009 р. по 08.08.2009 р.); 10 квадратних метрів прозорого шиферу (30.08.2009 р.); з ванної кімнати утримувач для душу (в період з 14.09.2009 р. по 18.09.2009 р.); бра із ванної кімнати та коридору (20.11.2009 р.); вхідні двері на кухні (2.11.2009 р.). Бруківку, прозорий шифер та утримувач для душу ОСОБА_7 перевезла до своєї доньки ОСОБА_9 на АДРЕСА_1 . Двері з кухні встановила в свою частину будинку, доля бра з ванної кімнати та коридору невідома.

Цьока ОСОБА_10 було замовлено здійснення будівельно-технічного заключення по визначенню суми збитків спричинених власнику внаслідок самовільного демонтажу відповідачем бруківки з подвір`я позивача з якого випливає, що в зв`язку з неправомірними діями відповідача стан будівлі позивача погіршився і необхідно негайно відновити порушене мощення з створенням схилу для відведення атмосферних опадів від стіни будівлі. Вартість відновлювальних робіт по встановленню нової бруківки становить 6190 грн. Вартість пластмасового стола та чотирьох стільців становить 650 грн. Вартість 10 метрів прозорого шиферу 424 грн., що підтверджується висновком будівельно-технічного дослідження від 01.04.2011 р. Вартість утримувача для душу становить 500 грн. Вартість бра із ванної кімнати та коридору становить разом 320 грн. Вартість вхідних дверей з кухні становить 300 грн.
Таким чином, потерпілий ОСОБА_5 обвинувачує ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченогост. 356 КК України.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_7 під час розгляду справи від давання показань відмовилася на підставі ст. 63 Конституції України. В судових дебатах підсудна пояснила, що з липня по листопад 2009 року вона не проникала до належної частини будинку ОСОБА_5 , оскільки згідно мирової угоди будинок і двір були у спільному користуванні до грудня 2009 року. Всі перераховані у скарзі речі, які нібито були особистим майном ОСОБА_5 , потім у подальшому стали спільно набутим. Ніякого відношення, фінансового чи фізичного, до даних речей, зазначених у скарзі, ОСОБА_5 не має. Жодного відношення до капітального ремонту у будинку, дворі, терасі, в тому числі паркан, який нею проводився у 2003-2004 роках, ОСОБА_5 також не має. Жодних вказаних речей, як і багато інших, в мировій угоді, затвердженій у березні 2009 року апеляційним судом Закарпатської області, немає. Всі речі, що перераховані у мировій угоді були розподілені між ними, а ті, що не були зазначені в угоді кожен з них забирав свої речі. Згідно мирової угоди при поділі приміщень знімалися двері та замість них зводилася стіна. Двері до спальні з її половини ОСОБА_5 переклав на вхід у свою половину, а кухонні двері, про які йде мова у скарзі, які вона переклала на вхід на свою половину, це крадіжка. Просить кримінальну справу відносно неї закрити.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що з підсудною ОСОБА_7 перебував у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано 21.05.2007 р. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 12.03.2009 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до нього про поділ спільного майна та визнання права власності було закрито провадження у справі у зв`язку з визнанням мирової угоди. Даною ухвалою суду між ними розподілено в натурі житловий будинок АДРЕСА_3 , а саме він набув у власність квартиру АДРЕСА_4 у цьому будинку, ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_5 , а також здійснено розподіл рухомого майна у будинку. З липня по листопад 2009 року ОСОБА_7 самоправно проникла в частину належного йому будинку по АДРЕСА_2 та вивезла належні йому речі, а саме: бруківку з двора, з веранди пластмасовий стіл та чотири стільці до нього, 10 квадратних метрів прозорого шиферу, з ванної кімнати утримувач для душу, бра із ванної кімнати та коридору, вхідні двері з кухні. Про цей факт він повідомив у міліцію та за результатами перевірки його заяв були прийняті відповідні рішення про відмову в порушенні кримінальної справи, зокрема, постановами про відмову в порушенні кримінальних справ від 19.08.2009 р., від 30.11.2009 р. та від 03.12.2009 р. Щодо самих обставин зазначив, що в кінці червня 2009 року він перебував на відпочинку за межами області. Повернувшись додому виявив, що у нього з двору зникла бруківка та меблі, які знаходилися у веранді, а також була пограбована дача, про що він звернувся із заявою у міліцію. У вересні того ж року, коли він був відсутній за місцем проживання, зник шифер, який було демонтовано з веранди та вивезений. У листопаді того ж року, коли він знаходився на роботі, у квартирі знаходився працівник ОСОБА_11 , якого він наймав для ремонтних робіт, який повідомив йому, що приходила ОСОБА_7 зі своїм майстром, котрий вибив двері, зняв світильники з коридору та ванни, а також сантехніку, яка зникла. Після того, як було демонтовано бруківку, атмосферні осадки проникали у фундамент будинку, що призвело до великої шкоди, а саме тріщини у стінах та фундаменті, прогнила підлога, з`явися грибок та пліснява, що призвело до погіршення його стану здоров`я, оскільки він хворіє на алергічні захворювання, ним було проведено вже два ремонти. Вказує, що право власності на перераховані вище матеріали та майно визначено ухвалою апеляційного суду і дане майно було придбано під час шлюбу за спільні кошти. Пред`явлений до підсудної ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з неї на його користь компенсації за заподіяну моральну шкоду в розмірі 2870 грн., компенсації за заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 1770 грн. (стіл і стільці, утримувач для душу, два бра, двері та кухня), а також вимоги про стягнення з підсудної судових витрат за оплату послуг адвоката в розмірі 8000 грн., підтримує повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 16-1 КПК України (1960 року), у випадках, передбачених цим Кодексом, обвинувачення здійснює потерпілий. Виходячи із припису ч. 1 ст. 27 КПК України (1960 року) в даному випадку саме потерпілому належить право підтримувати обвинувачення.

Як вбачається із скарги та доданих до неї додатків, пред`явлене підсудній ОСОБА_7 обвинувачення ґрунтується на показаннях самого потерпілого, свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , а також інших письмових доказах, які були дослідженні в судовому засіданні, зокрема, будівельно-технічному заключенні по визначення суми збитків спричинених власнику квартири АДРЕСА_6 , дослідженні АДРЕСА_7 будівельно-технічної експертизи по заяві ОСОБА_5 від 01.04.2011 р., постановах про відмову в порушенні кримінальних справ від 19.08.2009 р., 30.11.2009 р. та 03.12.2009 р. за результатами розгляду заяв ОСОБА_5 , а також мирової угоди укладеної ОСОБА_5 та ОСОБА_7 і затвердженої апеляційним судом Закарпатської області згідно ухвали від 12.03.2009 р.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні ствердив, що перебуває у дружніх відносинах з потерпілим ОСОБА_5 та давно знайомий з сім`єю ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , шлюб між якими на даний час розірвано. Він періодично спілкувався та заходив до будинку потерпілого. ОСОБА_5 казав йому, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_7 у нього з будинку по АДРЕСА_3 зникли плитка, шифер та стільці, що мало місце у 2009 році, коли ОСОБА_5 не було вдома і останній їздив до санаторію. Також ОСОБА_5 казав йому, що на його будинку вибили двері, заводив на кухню. Йому відомо, що ОСОБА_5 завжди завозив до будинку якість будівельні матеріали та ставив бруківку, яка потім зникла.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що перебуває у дружніх відносинах з потерпілим ОСОБА_5 . Він часто приходив до додому до ОСОБА_5 . Одного разу, рік не пригадує, ОСОБА_5 запросив його до себе додому та сказав, що у нього викрали бруківку. В період 2002-2009 років, він допоміг написати ОСОБА_5 заяву в міліцію. Потім ОСОБА_5 сказав йому, що у нього зникли столик, стільці та шифер. Коли приходив додому до ОСОБА_5 то бачив виламані двері на будинку, що вели до кухні. Йому відомо, що плитку у дворі будинку ставив ОСОБА_5 , у його присутності, та пам`ятає, що останній розвантажував шифер, бачив стільці, стіл на веранді. Про крадіжку дізнався влітку 2009 року, потім він заходив додому до ОСОБА_5 осінню.

З будівельно-технічного заключення по визначенню суми збитків спричинених власнику квартири АДРЕСА_6 , складеного головним інженером проекту Закарпатського філіалу «НДІпроектреконструкція» ОСОБА_14 на підставі листа ОСОБА_5 від 5.12.2009 р., вбачається, що при обстеженні будівлі та надвірної території, що належить ОСОБА_5 , встановлено, що у зв`язку з неправомірними діями власниці квартири АДРЕСА_5 , стан будівлі погіршився, потрібно негайно відновити порушене мощення з створенням схилу для відведення атмосферних опадів від стіни будівлі, для відновлення покриття необхідно будівельні матеріали: бруківка 31 кв.м. та мучка 2.5 куб.м., згідно складеного кошторису вартість відновлювальних робіт становить 6190 грн. (а.с. 94-97, т. 1).

Згідно до дослідження № 0001/2011 від 01.04.2011 р. будівельно-технічної експертизи по заяві ОСОБА_5 вартість ПВХ листів станом на 31.03.2011 р. з врахуванням ознак фізичного зносу становить 424 грн. (а.с. 98-100, т. 1).

Відповідно до відмовного матеріалу № 2569/09 по заяві ОСОБА_5 відносно ОСОБА_7 встановлено, що 10.08.2009 р. в Ужгородське МУ ГУМВС України в Закарпатській області надійшла заява ОСОБА_5 , який повідомив, що 08.08.2009 р. він виявив, що у дворі належного йому будинку по АДРЕСА_3 розібрана і зникла бруківка з підстилом, а також з приміщення веранди зникли пластмасові меблі (стіл і чотири стільці), вартість викраденого майна становить близько 7000 грн., та в зникненні вищевказаного майна ОСОБА_5 підозрює свою колишню дружину ОСОБА_7 , яка тимчасово проживає разом з ним.
В своєму поясненні ОСОБА_5 зазначив, що він проживає разом з своєю колишньою дружиною ОСОБА_7 та донькою. 19.07.2009 р. він поїхав на відпочинок в Львівську область курорт «Моршин», а повернувся додому 08.08.2009 р. близько 22:00 год. та зайшовши у двір побачив, що у дворі відсутня бруківка яку він встановив у 2004 році, а також з веранди зник пластмасовий стіл та чотири стільці до нього. Дану бруківку та пластмасовий стіл з стільцями він придбав разом з своєю на той час дружиною у 2004 році. До зникнення бруківки та пластмасової меблі підозрює ОСОБА_7 , так як вона має ключі від хвіртки, дверей та воріт. В двір вищевказаного будинку сторонні особи зайти не могли так, як двір зачиняється на ключ.
З даного приводу ОСОБА_7 в своєму поясненні зазначила, що дану бруківкувона придбала разом із своїм сином у 2004 році та її син пізніше купив пластмасовий стіл із чотирма стільцями. На даний момент вона розлучена з ОСОБА_5 та до 30.12.2009 р. між ними має бути проведений розподіл майна. Зазначає, що бруківку із столом та стільцями ніхто не викрадав, а вона їх вивезла до своєї доньки, так як вищевказані бруківка та стіл із стільцями належать їй.
За наслідками проведеної перевірки, враховуючи що відносини, які склалися між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 мають характер цивільно-правових відносин розгляд яких відноситься до компетенції суду, постановою органу дізнання від 19.08.2009 р. в порушенні кримінального справи по факту вказаному у заяві ОСОБА_5 відмовлено згідно ст. 6 п. 2 КПК України (а.с. 4, 5, т. 1).
З відмовного матеріалу № 2984/09 по заяві ОСОБА_5 відносно ОСОБА_7 вбачається, що 21.09.2009 р. в Ужгородське МУ ГУМВС України в Закарпатській області надійшла заява ОСОБА_5 про те, що його колишня дружина ОСОБА_7 без його відома вивозить із його власності майно, яке було присуджено йому апеляційним судом в Закарпатській області. Під час з`ясування обставин вчиняє із ним сварки, а також не повертає належний йому обручальний перстень.
В своєму поясненні ОСОБА_5 зазначив, що в 2007 році він розлучився із ОСОБА_7 та за ухвалою суду від 12.03.2009 р. будинок по АДРЕСА_3 було поділено між ними. Останнім часом ОСОБА_7 без його відома та за його відсутності вдома вивезла із двору будинку, який судом присуджено йому бруківку, 30.08.2009 р. вивезла близько 10 квадратних метрів прозорого шиферу, а також з 14.09. по 18.09.2009 р. зняла частину сантехніки у ванній кімнаті.
З даного приводу ОСОБА_7 пояснила, що бруківку, прозорий шифер та сантехніку із ванної кімнати, а саме утримувач для душу вона вивезла до своєї доньки на АДРЕСА_1 , так як вищевказані речі були придбані нею особисто та встановлені за її кошти і без будь-якої участі в цьому ОСОБА_5 .
За наслідками проведеної перевірки постановою органу дізнання від 02.10.2009 р. в порушенні кримінальної справи по факту вказаному у заяві ОСОБА_5 відмовлено згідно ст. 6 п. 2 КПК України, яку постановою заступника прокурора міста Ужгорода від 09.11.2009 р. було скасовано як незаконну та матеріали перевірки направлено в Ужгородський МУ ГУМВС України в Закарпатській області для організації додаткової перевірки.
За наслідками додаткової перевірки, враховуючи що відносини які склалися між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 мають характер цивільно-правових відносин розгляд яких відноситься виключно до компетенції суду, постановою органу дізнання від 30.11.2009 р. в порушенні кримінальної справи по факту вказаному в заяві ОСОБА_5 відмовлено згідно ст. 6 п. 2 КПК України (а.с. 6, 7, т. 1).
Згідно до відмовного матеріалу № 3633/09 по заяві ОСОБА_5 відносно ОСОБА_7 встановлено, що 23.11.2009 р. в Ужгородське МУ ГУМВС України в Закарпатській області надійшла заява ОСОБА_5 про те, що його колишня дружина ОСОБА_7 , без його відома зняла вхідні двері в кухню та люстри у ванній кімнаті та коридорі.
В своєму поясненні ОСОБА_5 зазначив, що 20.11.2009 р. близько 16.00 год., він прийшов додому та зайшовши у будинок виявив відсутність дверей, які розділяють коридор та кухню. Оглянувши приміщення будинку виявив також відсутність люстер у ванній кімнаті та коридорі. Під час розмови із сезонним робітником ОСОБА_11 , який працює у нього ОСОБА_5 , повідомив останньому, що близько 12.00 год. прийшла ОСОБА_7 , яка має ключі від будинку і забрала двері та люстри.
З даного приводу ОСОБА_7 пояснила, що 20.11.2009 р. вона прийшла на адресу по АДРЕСА_3 , де проживає її колишній чоловік ОСОБА_5 та за рішенням суду, яке було прийнято за їх спільною мировою угодою та половина будинку належить їй, де зняла вхідні двері на кухню щоб перекласти їх на новий вхід до її частини будинку, так як за угодою вони повинні відділити частини будинку, що вона і зробила. Щодо бра із ванної кімнати та коридору будинку ОСОБА_7 пояснила, що вони були придбані за її особисті кошти та за рішенням суду між ними був поділений тільки будинок і побутова техніка, а речі про які в своїх заявах вказує ОСОБА_5 ніде не обговорювалися.
За наслідками проведеної перевірки, враховуючи що відносини, які склалися між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 мають характер цивільно-правових відносин розгляд яких відноситься виключно до компетенції суду, постановою органу дізнання від 03.12.2009 р. в порушенні кримінальної справи по факту вказаному в заяві ОСОБА_5 відмовлено згідно ст. 6 п. 2 КПК України (а.с. 8, 9, т. 1).
Згідно до ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 12.03.2009 р., що набрала законної сили, у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про поділ спільного сумісного майна та визнання права власності, визнано мирову угоду, укладену ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , умови якої викладені в письмовій заяві сторін від 11.03.2009 р., а провадження у справі закрито. За даною угодою сторони, серед іншого, домовилися про розподіл в натурі житлового будинку АДРЕСА_3 , що є їх спільною сумісною власністю, на дві окремі ізольовані квартири: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 з окремими входами, а саме: ОСОБА_5 набув у приватну власність квартиру АДРЕСА_6 , площею 135.94 м; ОСОБА_7 набула у приватну власність квартиру АДРЕСА_8 , площею 122.16 м. За умовами угоди, окрім іншого, між сторонами досягнуто домовленості щодо поділу цінного майна, що знаходиться у будинку АДРЕСА_3 , зокрема, ОСОБА_5 виділено: пральна машина «zanussi»; холодильник «Юрюзань 207»; супутникова антена з приймачем; мікрохвильова піч ЗІЛ; спальний меблевий гарнітур «Мирослава», що знаходиться у приміщенні № 13 на другому мансардному поверсі (план № 3); м`яка частина (рекоме, два крісла), стільці, стіл, журнальний стіл, що знаходяться у приймальній кімнаті №7 на першому поверсі (план № 2); морозильна камера «Копі»; дві тумби під радіоапаратуру та тумба під телевізор, що знаходяться у кімнаті № 12 на другому мансардному поверсі (план № 3); відеомагнітофон «Раnasoniс». ОСОБА_7 виділено: холодильник «LG»; відеокамера «Раnasoniс»; штатив до відеокамери «Раnasoniс»; комп`ютер та друкарка; телевізор «Брестье»; меблевий гарнітур, що знаходиться у кімнаті № 5 на першому поверсі (план № 2); кухонний меблевий гарнітур, що знаходиться у кімнаті № 6 на першому поверсі (план № 2); меблевий гарнітур, що знаходиться у кімнаті № 11 на другому поверсі (план № 3); м`яка частина, що знаходиться у кімнаті № 12 на другому поверсі (план № 3); меблевий гарнітур (стінка) «Беркут», що знаходиться у кімнаті № 7 на першому поверсі (план № 2) (а.с. 84-93, т. 1).

Дослідивши всі докази по справі та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене підсудній обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України, не знайшло свого підтвердження під час судового слідства, у зв`язку з чим ОСОБА_7 необхідно виправдати за відсутністю в її діях складу злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України (1960 року).

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» (із наступними змінами), судам вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Згідно п. 21 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року, відповідно до ч. 4 ст. 327 КПК України виправдувальний вирок постановляється за відсутністю в діянні підсудного складу злочину, коли встановлено, що діяння, яке ставилося у вину підсудному, ним вчинено, але кримінальним законом воно не визнається злочинним.

Стаття 356 КК України передбачає кримінальну відповідальність за самоправство, тобто, самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Тобто, об`єктивна сторона цього злочину характеризується сукупністю таких ознак: 1) самовільним, всупереч встановленому законом порядку, вчиненням будь-яких дій; 2) оспорюваністю правомірності цих дій з боку інших громадян або юридичних осіб; 3) заподіянням такими діями значної шкоди правоохоронюваним інтересам; 4) причинним зв`язком між діями винної особи та значною шкодою. Самовільне вчинення будь-яких дій це здійснення особою свого дійсного або удаваного права чи вчинення інших дій всупереч встановленому порядку і без законних повноважень.

Суб`єктивна сторона самоправства характеризується умисною виною.

Згідно досліджених в судовому засіданні письмових пояснень у відмовних матеріалах за заявами ОСОБА_5 , обґрунтовуючи свої діяння ОСОБА_7 вказувала на те, що зазначені у скарзі речі придбані нею за її особисті кошти, тобтоє її власністю.

В судових дебатах підсудна ОСОБА_7 обґрунтовуючи свою невинуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України, ствердила, що до майна, яке перераховане у скарзі, ОСОБА_5 жодного відношення не має і таке йому не належало.

Самим потерпілим ОСОБА_5 не надано доказів протилежного, тобто наявності умислу в діях підсудної ОСОБА_7 саме на вчинення злочину, передбаченого ст. 356 КК України. Не здобуто таких доказів і в судовому засіданні.

Разом з тим, зміст мирової угоди, затвердженої ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 12.03.2009 р., не містить відомостей про майно, що зазначене потерпілим ОСОБА_5 у його скарзі, як про таке, що виділено останньому.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що зазначене у скарзі майно належить потерпілому ОСОБА_5 на праві власності не містять і матеріали справи.

Обґрунтовуючи наявність вини в діях підсудної ОСОБА_7 потерпілий послався на те, що він звертався до міліції із відповідними заявами та за наслідками їх перевірки були винесені процесуальні документи постанови про відмову в порушенні кримінальних справ від 19.08.2009 р., від 30.11.2009 р. та від 03.12.2009 р.

Наявні в матеріалах справи вказані постанови про відмову в порушенні кримінальних справ відносно ОСОБА_7 за ст. 6 п. 2 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю складу злочину, судом не приймаються до уваги як доказ винуватості підсудної ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України, оскільки стосуються виключно можливого вчинення нею злочину, не передбаченого ст. 356 КК України.

Між тим, у відповідності до ст. 275 КПК України (1960 року) розгляд справи провадиться тільки відносно підсудних і тільки в межах пред`явленого обвинувачення.

Потерпілим при пред`явленні обвинувачення ОСОБА_7 не зазначено та не конкретизоване який саме закон остання порушила або які саме дії вчинила всупереч встановленому порядку, які дії ОСОБА_7 ним оспорюються, та якими її діями заподіяно значну шкоду інтересам власника. Потерпілий в цій частині не скористався правом на зміну обвинувачення в суді.

Відповідно до скарги потерпілого ОСОБА_5 про порушення кримінальної справи йому було завдано матеріальної шкоди.

Згідно вимог ст. 356 КК України, шкода заподіяна неправомірними діями підсудного повинна бути значною. Питання про те, чи є спричинена самоправством шкода є значною потрібно вирішувати у кожному конкретному випадку. Відповідно до положень КК України матеріальну шкоду слід визначати значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян (примітки до ст.ст. 185, 354 КК України).

До нематеріальної значної шкоди при самоправстві потрібно відносити, зокрема, заподіяння шкоди здоров`ю людини, порушення політичних, трудових, житлових та інших конституційних прав і свобод людини і громадянина.

З січня 2004 року при оподаткуванні замість поняття неоподатковуваний мінімум було введено поняття податкова соціальна пільга, яка розповсюджується лише на доходи громадян у формі заробітної плати і обмежена у використанні (використовується граничний показник доходу, для якого податкова соціальна пільга застосовується). Величина податкової соціальної пільги становила в 2009 році 302.5 грн.

Судом встановлено, що згідно пред`явленого потерпілим ОСОБА_5 обвинувачення ОСОБА_7 загальна сума заподіяної йому шкоди, за якою обвинувачується підсудна, не є значною шкодою, яка у даному випадку передбачає суму, що становить 30250 грн.

Таким чином, суд дослідивши всі надані учасниками судового розгляду та наявні в матеріалах справи докази, вичерпавши можливість для отримання інших, з урахуванням наведених вище мотивів, дійшов висновку, що підсудна ОСОБА_7 за пред`явленим їй обвинуваченням підлягає виправданню за відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України (1960 року).

Згідно зі ч. 3 ст. 328 КПК України (1960 року) при виправданні підсудного за відсутності в його діях складу злочину суд залишає позов без розгляду. Крім цього, суд констатує, що потерпілий вправі звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України (1960 року) суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ст. 356 КК України, виправдати за відсутністю в її діях складу вказаного злочину.

Цивільний позов ОСОБА_5 залишити без розгляду.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуюча ОСОБА_1