Ухвала іменем україни 28 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5

розглянула у судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 27 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 24 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 .

Вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 27 червня 2013 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що судимості не має,

визнано винуватим та засуджено ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в доход НДЕКЦ при УМВС України у Херсонській області в рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз від 20 листопада 2012 року № 2553, № 2554 по 392 грн за кожну, від 24 листопада 2012 року № 2555 - 735,60 грн.
Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності з ст. 100 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 24 червня 2015 року вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 27 червня 2013 року щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

Судами ухвалено визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за таких обставин.

Як визнав встановленим суд, о 17 год 21 жовтня 2012 року ОСОБА_6 , в м. Херсоні, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в районі будинку №15 по вулиці Бериславське шосе зі сторони вулиці Миру у напрямку вул.Зала Егерсег, виконуючи поворот ліворуч на прилеглу територію, проявив неуважність, не надав дорогу мотоциклу «Ямаха», реєстраційний № НОМЕР_2 під керуванням потерпілого ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному напрямку, чим порушив п.п. 1.5, 2.3.6, 2.3.Д, 10.1 і 10.4. Правил дорожнього руху України, в результаті чого вчинив з ним зіткнення, від якого водій мотоциклу «Ямаха» ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційних скаргах засуджений ОСОБА_6 та його захисник просять судові рішення скасувати та закрити кримінальне провадження, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
В обґрунтування наведеного зазначають про наявність у матеріалах кримінального провадження суперечливих доказів, а саме висновків автотехнічних експертиз.
Також засуджений вважає, що судами обох інстанцій порушено його право на захист, оскільки відмовлено в задоволенні клопотання про призначення повторної комісійної автотехнічної експертизи та одночасний допит двох експертів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив проти касаційних скарг, просив судові рішення залишити без зміни, перевіривши доводи, наведені у касаційних скаргах засудженого та його захисника, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

Про день та час розгляду кримінального провадження у порядку касаційної процедури учасників цього провадження було проінформовано, при цьому засуджений та його захисник повідомили Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про своє небажання взяти участь у касаційному розгляді. Крім того, відповідно до вимог ч.4 ст.434 КПК України участь засудженого та захисника в розгляді провадження судом касаційної інстанції при перевірці судових рішень, зазначених у ст.424 цього Кодексу, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду за прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність засудженого, його захисника під час розгляду провадження судом касаційної інстанції не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.1 ст.433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно статей 412-414 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно з приписами ч.2 ст.439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.
Відповідно до ст.404 КПК України апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного рішення відповідності нормам кримінального та процесуального закону, фактичним обставинам кримінального провадження, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.
Зі змісту ст.370 КПК України, якою визначено вимоги законності, обґрунтованості і умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, перевіряючи вирок суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність вироку суду щодо ОСОБА_6 та постановив ухвалу, якою залишив вирок суду без зміни.
Разом з тим, ухвала Апеляційного суду Херсонської області від 24 червня 2015 року постановлена з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, засуджений та його захисник, не погоджуючись з вироком, подали апеляційні скарги, в яких порушували питання про скасування вироку суду першої інстанції та закриття кримінального провадження у зв`язку з тим, вирок суду побудований на недопустимих доказах, зокрема висновках судових автотехнічних експертиз, які є суперечливими між собою.
Апеляційний суд, залишаючи апеляційні скарги засудженого та його захисника без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни, не дав повністю відповіді на доводи апеляційних скарг, не зіставив їх з наявними у справі доказами та не дав на кожен із них вичерпну відповідь.
Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 332 КПК України суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності.
За клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку (ч. 1 ст. 356 КПК України).
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, за клопотанням представника потерпілого в апеляційному судовому засіданні в режимі відеоконференції був допитаний експерт Одеського наукового інституту судових експертиз ОСОБА_9 .
Спростовуючи доводи апеляційних скарг засудженого та його захисника щодо недотримання водієм мотоцикла безпечного інтервалу та напрямку руху між автомобілями по дорожній розмітці, апеляційний суд зазначив, що це не знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на пояснення експерта ОСОБА_9 , який був допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції.
Разом з тим, зміст пояснень допитаного в судовому засіданні експерта на підтвердження висновку судової автотехнічної експертизи № 4247 від 12 листопада 2014 року судом апеляційної інстанції в ухвалі відображено не повно, а в подальшому не знайшло належної перевірки та оцінки.
Крім того, стороною захисту в обґрунтування невинуватості ОСОБА_6 у скоєнні ДТП було заявлено клопотання про одночасний допит експертів та проведення повторної комісійної експертизи в іншому експертному закладі у зв`язку з наявністю суперечностей щодо одного і того ж предмета та питань дослідження.
Зважаючи на те, що висновки судової автотехнічної експертизи №1509/03.01.13 від 23 січня 2013 року, автотехнічного дослідження №348 від 12 березня 2013 року, висновок № 4247 від 12 листопада 2014 року, висновок повторної комісійної судової авто технічної експертизи № 2200 від 27 травня 2015 року, є протилежними в тій частині, яким чином повинні були діяти водій автомобіля ВАЗ-2107 та водій мотоцикла в існуючій дорожній обстановці, рішення суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для одночасного допиту експертів та проведення повторної комісійної експертизи є передчасним.
Крім того, вирок суду містить докази, яким судом не дано належної оцінки відповідно до вимог статті 94 КПК України, що викликає сумнів у його обґрунтованості та законності.
Таким чином, судом апеляційної інстанції фактично не було виконано вказівки ВССУ, зазначені в ухвалі від 10 червня 2014 року щодо усунення виявлених суперечностей у висновках судових автотехнічних експертиз.
Наведені обставини свідчать про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим ухвалу суду апеляційної інстанції слід скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, у ході якого необхідно усунути вказані недоліки, перевірити доводи, викладені в апеляційних скаргах, в тому числі шляхом дослідження доказів і за необхідності призначення повторної комісійної експертизи, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 24 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

судді:

_________________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3