Справа №127/4128/16-к
Провадження №1-кп/127/652/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2016 року м. Вінниця

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши в ході відкритого підготовчого судового засідання обвинувальний акт, що надійшов з угодою про визнання винуватості, укладеною у кримінальному провадженні відомості про яке внесені 01.03.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яришівка Томашпільського району Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , депутата Яланецької сільської ради Томашпільського району,
у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 205 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області 02.03.2016 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 205 КК України, затверджений 01.03.2016 року прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 .
Одночасно з обвинувальним актом на адресу суду направлено угоду про визнання винуватості, укладену 01.03.2016 року в присутності захисника ОСОБА_5 між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 .
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним і прокурором та ухвалити вирок, яким призначити узгоджене сторонами покарання. Разом з тим повідомив, що він офіційно не працює, проте штраф сплатити зможе при умові його розстрочення судом.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості, призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в сумі 8500,00 гривень, сплату якого в зв`язку з скрутним матеріальним становищем, відсутністю стабільного заробітку та наявністю в обвинуваченого утриманців, розстрочити на 12 місяців.

Прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та ухвалити вирок, яким призначити узгоджене сторонами покарання у виді сплати штрафу в сумі 8500,00 гривень.

Заслухавши думку сторін, дослідивши обвинувальний акт, угоду про визнання винуватості та докази надані прокурором щодо особи обвинуваченого, перевіривши зміст угоди, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 КПК України.
Зі змісту ч.1 ст. 372 КПК України вбачається, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Згідно угоди, що надійшла на розгляд суду, сторони дійшли згоди на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 205 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8500,00 гривень ( п. 3 Угоди)
Відповідно до вимог п. 4, 5 ч. 7 ст. 474 КПК України суд має перевірити угоду на відповідність вимогам КПК України та закону і відмовляє в затвердженні угоди, якщо існують обґрунтовані підстави вважати, що сторони не примирилися та є очевидною неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
Оцінюючи зазначене, суд приймає до уваги позицію сторін, а саме те, що прокурор просив затвердити угоду та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в сумі 8500,00 гривень, а сторона захисту вказувала на те, що обвинувачений не працевлаштований, має утриманців, а тому просила розстрочити сплату вказаного штрафу на 12 місяців.
Зазначена позиція сторони захисту вказує на те, що обвинувачений не має можливості виконати умови угоди, а саме сплатити штраф в розмірі 8500,00 гривень без розстрочки. Позиція обвинуваченого, який просив одночасно затвердити угоду та призначити узгоджене покарання і в той же час розстрочити його сплату є доказом очевидної неможливості виконання ним взятих на себе за угодою зобов`язань, оскільки він сам в судовому засіданні стверджує про неможливість сплати штрафу в сумі 8500,00 гривень.
Вказана ж обставина та те, що позиція сторін щодо «узгодженого покарання» істотно різниться між собою, тобто є неузгодженою, надає суду підстави вважати, що сторони не примирилися, що зумовлює відмову в затвердженні угоди.
Також, з доказів, які надані прокурором вбачається, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного тяжкого корисливого злочину, був засуджений вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 19.08.2013 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік.
Згідно із обвинувальним актом злочин у якому обвинувачується ОСОБА_4 , вчинено 14.08.2014 року, тобто в період іспитового строку встановленого судом.
Згідно ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Приймаючи до уваги вишезазначене, роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», незважаючи на те, що ОСОБА_4 на даний час ухвалою суду від покарання, призначеного вироком Томашпільського районного суду Вінницької області звільнений, суд вважає, що мінімальний розмір покарання «узгодженого сторонами» вимогам ст. 65 КК України не відповідає.
Відповідно до ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або Закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону та не відповідають інтересам суспільства.
Зважаючи на викладене, суд не знаходить підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.
На підставі викладеного, керуючись ст. 65, 205 КК України, ст. ст. 314, 369, 370, 372, 470, 472, 474, 475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
В затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 01.03.2016 року у кримінальному провадженні відомості про яке внесені 01.03.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та підозрюваним за ч. 1 ст. 205 КК України ОСОБА_4 відмовити.
Кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування.
Ухвала остаточна оскарженню не підлягає.
Суддя: