Справа № 307/996/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.05.2016 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/777/124/16 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.11.2015 року.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не одружений, з середньою освітою, не працюючий, не судимий, засуджений:
- за ч.1 ст.115 КК України на 08 (вісім) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 постановлено рахувати з 01.04.2015 року.
Речові докази по справі, а саме: два мобільні телефони, спортивні штани синього кольору, спортивну кофту, чоботи гумові із синтетичним матеріалом повернуто ОСОБА_6 ; чотири волоски, зрізи з нігтів, кухонний ніж, зіскоби запаху з ножа, жіночу футболку білого кольору постановлено знищити.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 472 грн. судових витрат за проведення дактилоскопічної експертизи та експертизи холодної зброї.
Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винуватим за вчинене кримінальне правопорушення при таких обставинах.
Так, ОСОБА_6 близько 01 год. ночі - 01.04.2015 року, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після вживання алкогольних напоїв зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 , під час сварки яка виникла на побутовому грунті, знаходячись на кухні, маючи умисел на позбавлення життя ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою заподіяння смерті, наніс потерпілій один удар ножем в ділянку грудної клітки, у напрямку важливих органів, чим завдав їй несумісні із життям тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото різаного поранення лівої надключичної ділянки з довжиною раневого каналу 9 см., із пораненням легені, лівобічного гемо пневмотораксу, що привели до масивної крововтрати та ускладнились геморагічним шоком, які відповідно до висновку судово медичної експертизи були небезпечними для життя в момент заподіяння, і стали безпосередньою причиною смерті потерпілої ОСОБА_9 ..
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду від 12.11.2015 року змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, пом`якшити йому покарання та скоротити строк. Указує, що при обранні йому покарання суд не врахував у повному обсязі ряд пом`якшуючих обставин та сам характер злочину, а саме те, що вину визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв слідству, не судимий, на утриманні має неповнолітню дитину. Зазначає, що у вироку від 12.11.2015 року його визнано винним за ч.1 ст.115 КК України, однак наведені судом кваліфікуючі ознаки вказують на склад злочину, передбачений ч.1 ст.121 КК України. У подальшому в судовому засіданні обвинувачений та його захисник уточнили апеляційні вимоги та просили суд пом`якшити призначене покарання.
Інші сторони кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, виклавши основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Як установлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування й судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України при обставинах викладених у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Діяння обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України кваліфіковано правильно.
Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючих та обтяжуючих обставин покарання та даних, що характеризують його особу, і таке покарання є справедливим, достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, наявність обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, і призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті, передбаченої ч.1 ст.115 КК України, з урахуванням обставини, що пом`якшує покарання - визнання вини, даних про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної
відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, молодий за віком, має на утриманні неповнолітню дитину та обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення й перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише з ізоляцією його від суспільства, в місцях позбавлення волі, а призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Доводи захисника адвоката про те, що судом першої інстанції не встановлено факту перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під час вчинення інкримінованого йому злочину в стані алкогольного сп`яніння апеляційний суд відхиляє, оскільки як убачається з вироку суду та матеріалів кримінального провадження, обвинувачений у судовому засіданні під час його допиту показав, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину, так як до настання смерті потерпілої вони разом зі свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з 31.03.2015 року вживали алкогольні напої, вказані обставини обвинувачений не заперечував і під судового засідання в суді апеляційної інстанції.
Відсутність у висновку експерта №985 від 07.04.2015 року висновків про стан сп`яніння обвинуваченого зумовлено тим, що проведення судово токсикологічної експертизи крові обвинуваченого на вміст алкоголю проводилося 07.04.2015 року по крові обвинуваченого, яка була відібрана 01.04.2015 року о 17 год. 20 хв., тобто після значного спливу часу, що передував вчиненню ним злочину (а.к.п.68-69), і цей висновок не може спростувати висновки суду щодо наявності стану сп`яніння у обвинуваченого під час вчинення ним злочину.
В апеляційній скарзі та судовому засіданні ні обвинувачений, ні його захисник не вказували на допущення судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б привести до зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про невірну кваліфікацію його діянь за ч.1 ст.115 КК України, та необхідністю їх кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України, оскільки з метою налякати потерпілу він випадково кинув ніж у останню, колегія суддів відхиляє з наступних підстав.
Так, такі показання обвинуваченого ОСОБА_6 є неспроможними, оскільки спростовуються висновком судово медичної експертизи № 45 від 20.05.2015 року (а.к.п. 60-64), та показаннями експерта ОСОБА_12 , яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.
Тому, суд першої інстанції обґрунтованого дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 діяв із прямим умислом на заподіяння смерті потерпілій, а не на заподіяння їй тяжких тілесних ушкоджень, як це обвинувачений стверджує в апеляційній скарзі, та правильно кваліфікував його діяння за ч.1 ст.115 КК України.
Зазначені в апеляційній скарзі доводи обвинуваченого щодо неврахування в повному обсязі пом`якшуючих обставин при призначенні йому покарання апеляційний суд відхиляє, оскільки, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом першої інстанції призначено покарання обвинуваченому ближче до мінімального розміру основного покарання, з передбаченого санкцією статті, за якою його засуджено, у зв`язку з чим висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 лише в умовах ізоляції від суспільства є обґрунтованим.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при провадженні досудового й судового розслідування, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку апеляційним судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення ОСОБА_6 покарання, а тому доводи апеляційної скарги відхиляє.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.11.2015 року щодо нього без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України засудженому ОСОБА_6 у строк відбування покарання зарахувати час перебування його під вартою з 01.04.2015 до 25.05.2016 року, з розрахунку один день тримання під вартою на два дні позбавлення волі.
На ухвалу апеляційного суду Закарпатської області безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом 03 (трьох) місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: