Справа № 461/5121/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1090/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 22 серпня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Даним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Виписки Перемишлянського району Львівської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк тривалістю 3 роки. Покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 4994,35 грн. судових витрат за проведення експертних досліджень. Доля речових доказів по справі вирішена відповідно до вимог закону.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він, 24 травня 2016 року приблизно о 01 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ- 21011» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним у м. Львові по вулиці Словацького у напрямку до проспекту Шевченка, при перетині перехресть вулиць Словацького - Дорошенка, порушив вимоги Р 1 п. 1.5; Р 2 п.п. 2.3 б), д), 2.9 а); Р 10 п. 10.1, Р 8 п. 8.7.3 е); Р 19 п.19.1 а) Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він, керуючи транспортним засобом в темну пору доби без увімкненого світла фар, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (згідно аналізу №3731 в крові гр- ОСОБА_10 виявлено 1,50 проміле етанолу), проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перед початком руху із вулиці Словацького на вулицю Дорошенка на заборонний червоний сигнал транспортного світлофора, що регулює рух транспорту для його напрямку, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, не дав дорогу автомобілю «VOLVO 440» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 , котрий рухався по вул. Дорошенка у напрямку до вул. С. Бандери на дозвільний зелений сигнал транспортного світлофора, такими своїми діями створив йому аварійну обстановку, що призвело до зіткнення між їхніми транспортними засобами.
Внаслідок порушення водієм ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху пасажир керованого ним автомобіля «ВАЗ-21011» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_12 , згідно висновку експерта № 52/16 від 23.06.2016 отримала наступні тілесні ушкодження: множинні синці - в правій лобно- скроневій ділянці, на передній поверхні грудної клітки зліва від грудини та на рівні 5-9- го ребер зліва, на рівні реберної дуги зліва, а також в ділянці крила клубової кістки тазу зліва, на животі зліва, на передній поверхні лівого плеча, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні лівого передпліччя, на тилі лівої кисті, на передній та внутрішній поверхнях правого передпліччя, на тилі правої кисті, на правому плечі, на передній та зовнішній поверхнях правого колінного суглобу, на передній поверхні лівого колінного суглобу, на тилі лівої стопи, крововиливи в м`яких покровах лівої лобно-скроневої та правої лобної ділянок голови, субарахноїдальний крововилив по полюсу правої тім`яної частки мозку, прямі розгинальні переломи 6,7,8,9-го ребер зліва по лопатковій лінії, 10,11,12-го ребер зліва по середній пахвовій лінії з розривами парієтальної плеври на рівні переломів 7-10-го ребер, розрив нижнього полюсу лівої легені, крововилив (струс) біля кореня правої легені, розриви капсули та паренхіми селезінки, множинні розриви капсули діафрагмальної поверхні та масивний розрив паренхіми нижньої поверхні правої частки печінки, розрив передньої поверхні правої нирки, забій обох нирок, заочеревиний розрив передньої стінки сечового міхура, переломи лівої та правої клубових кісток тазу, обох лобкових кісток та лівої сідничної кістки тазу. Ушкодження у гр-ки ОСОБА_12 є наслідком контакту з тупими предметами лівої передньо-бокової поверхні голови, грудної клітки, тазу та нижніх кінцівок, а також обох верхніх кінцівок, могли бути причинені незадовго до поступлення в лікарню 24.05.2016 р. від удару, переважно, лівою передньо-боковою поверхнею тіла до частин салону автомобіля під час ДТП - зіткнення з іншим автомобілем. Ушкодження у гр-ки ОСОБА_12 були небезпечними для життя в момент заподіяння, привели до смерті, у живої особи відносяться до тяжкого тілесного ушкодження. Причиною смерті гр. ОСОБА_12 є поєднана травма у вигляді множинних переломів ребер зліва, переломів кісток тазу, розривів легенів, селезінки, печінки, сечового міхура, правої нирки з крововиливами в ліву плевральну порожнину та черевну порожнину, яка ускладнилась травматичним шоком важкого ступеня, недокрів`я внутрішніх органів, набряком головного мозку та легенів.
Пасажир автомобіля «ВАЗ-21011» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_13 , згідно висновку експерта №331/16 від 11.07.2016 судово-медичної експертизи отримав травму тіла у вигляді закритих переломів лонних та сідничних кісток з двох сторін, закритого перелому 4-го ребра зліва. Всі ушкодження заподіянні тупими предметами могли утворитися 24.05.2016 в момент дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до тілесного ушкодження середньої важкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_7 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, своїми вищевказаними діями порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_12 та середньої тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_13 , тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
У поданій апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з вироком суду 1-ї інстанції, вважає його незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При цьому, покликається на те, що суд, з його точки зору, безпідставно застосував вимоги ст.75 КК України, оскільки, ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в результаті його дій настали тяжкі наслідки у вигляді смерті ОСОБА_12 . Крім цього, зазначає, що вказані судом обставини, на підставі яких застосовано вимоги ст.75 КК України, на його думку, слід розцінювати виключно як характеристику особи ОСОБА_7 та їх необхідно врахувати при призначенні покарання останньому у межах санкції ч.2 ст.286 КК України, а не такі, які дають підстави для застосування вимог ст.75 КК України при призначенні покарання. Просить оскаржуваний вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін 3 роки; в решті вирок залишити без змін.

У запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_7 вказує на те, що судом призначено йому справедливе покарання, він усвідомлює всю повноту відповідальності перед законом протягом іспитового строку, як і наслідки його порушення протягом цього строку; він зобов`язується виконувати покладені на нього судом обов`язки, а також надавати посильну допомогу сім`ї потерпілого. Просить вирок суду залишити в силі та без змін.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 зазначає, що вирок за своїм змістом відповідає вимогам ст.374 КПК України, він є законним, обгрунтованим і вмотивованим. Зокрема зазначає, що суд, призначаючи покарання обвинуваченому, крім врахування ступеню тяжкості злочину врахував і інші обставини справи, а саме те, що обвинувачений має на отриманні малолітню дитину віком 6 років, приймав участь в АТО, родині потерпілого надав матеріальну допомогу та зобов`язався допомагати в подальшому, потерпілий не настоює на суворості покарання, між ними є повне порозуміння ситуації і примирення, про що потерпілим заявлено у суді, а тому обґрунтовано застосував до обвинуваченого вимоги ст.75 КК України. Просить вирок суду залишити без змін.

У запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_9 зазначає, що він повністю погоджується із вироком суду, зокрема і в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з встановленням іспитового строку; вважає таке покарання суворим, справедливим та законним. Крім цього, зазначає, що він повністю усвідомлює те, що сталося, відносини з ОСОБА_7 в нього не змінилися, вони до цього часу підтримують родинні відносини, він неодноразово переконувався, що ОСОБА_7 щиро жаліє про вчинене та щиро розкаюється, між ними є повне розуміння ситуації, він, як потерпілий, не хоче щоб ОСОБА_7 був поміщений в місця позбавлення волі. Просить вирок суду залишити в силі та без змін.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який повністю підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задоволити, позицію обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які подану прокурором апеляційну скаргу заперечили, просять вирок залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення, позицію потерпілого ОСОБА_9 , який також заперечив подану прокурором апеляційну скаргу, просить залишити її без задоволення, а вирок суду без змін, вважає його законним і обґрунтованим, клопоче не позбавляти волі обвинуваченого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи поданої апеляційної скарги, Колегія Суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

До даного висновку Колегія Суддів приходить, виходячи із наступного.

Як вбачається із змісту апеляційної скарги, поданої прокурором, кваліфікація дій за ч.2 ст.286 КК України та доведеність вини за вказаною нормою Кримінального Закону апелянтом не оспорюється.

Щодо правильності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то Колегія Суддів вважає за необхідне відзначити, що суд першої інстанції призначив таке обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , обґрунтувавши свою позицію у вироку суду.

Зокрема, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем проживання та праці, має на утриманні малолітню дитину, приймав участь в АТО, надав родині потерпілого матеріальну допомогу, злочин вчинив з необережності, а також сприяв його розкриттю.

Крім цього у апеляційній інстанції потерпілий ОСОБА_9 вказав на те, що цивільного позову не заявляв і не заявляє, не настоює на суворості покарання, вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 зможе виправитись без позбавлення волі; зазначив те, що обвинувачений повністю відшкодував йому збитки, пов`язані із похованням дружини, придбав для його дітей комп`ютерну техніку, приладдя до школи, обіцяє встановити надмогильний пам`ятник потерпілій; між ними є повне розуміння ситуації і примирення.

В Апеляційному суді 27 жовтня 2016 року обвинувачений ОСОБА_7 вказав на те, що на даний час він працевлаштований працює озеленювачем у ДП «Парк-Високий замок», має стабільний дохід, обіцяє допомагати сім`ї потерпілої, вважає, що може виправитись без позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, Колегія Суддів вважає, що судом першої інстанції ОСОБА_7 вірно призначено покарання за ч.2 ст.286 КК України із застосуванням вимог ст.75 КК України у межах, установлених санкцією даної статті, із урахуванням Загальних засад призначення покарання, регламентованих чинним КК України, а також норм ст.ст.373;374 КПК України та належним чином мотивовано прийняте рішення.

Призначене районним судом покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , на переконання Колегії Суддів, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія Суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Підстав для зміни чи скасування прийнятого судом рішення Колегія Суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.405; 407; 419; КПК України, Колегія Суддів, -

У Х В А Л И Л А :
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 22 серпня 2016 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м.Львова від 22 серпня 2016 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3