У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000541 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 09 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 жовтня 2015 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, раніше судимого,
останнього разу вироком Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 23.03.2011 р. за
ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк 3 роки з
випробуванням з іспитовим строком 1 рік,
постановою Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 06.04.2011 р. скасовано
звільнення з випробуванням та направлено
ОСОБА_6 до відбування покарання,
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Ухвалено стягнути із засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди 64 647 грн. 70 коп., моральної шкоди 25 000 грн.
Ухвалено стягнути із засудженого ОСОБА_6 процесуальні витрати.
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 09 грудня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, 22 жовтня 2014 року з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на АДРЕСА_1 таємно викрав майно ОСОБА_8 на загальну суму 8 150 грн.
14 листопада 2014 року з магазину «Маркет» у с. Строїці Новоселицького району таємно викрав майно Новоселицького ССТ № 76 на загальну суму 11 063 грн. 30 коп.
29 грудня 2014 року з магазину «Вітас» у с. Магала Новоселицького району таємно викрав майно ОСОБА_9 на загальну суму 5 796 грн.
18 січня 2015 року з магазину «Діана» у с. Слобода Новоселицького району таємно викрав майно ОСОБА_10 на загальну суму 12 699 грн. 85 коп.
08 лютого 2015 року з кафе-магазину «Ватра» у с. Маршинці Новоселицького району таємно викрав майно ОСОБА_11 на загальну суму 12 130 грн.
09 лютого 2015 року з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на АДРЕСА_2 таємно викрав майно ОСОБА_7 на загальну суму 56 747 грн. 70 коп.
29 травня 2015 року на АДРЕСА_3 проник до сараю домогосподарства, звідки таємно викрав майно ОСОБА_12 на загальну суму 4 930 грн.
06 червня 2015 року у с. Зелений Гай Новоселицького району проник до гаражного приміщення, звідки таємно викрав майно ОСОБА_13 на загальну суму 16 860 грн.
09 червня 2015 року на АДРЕСА_4 проник до гаражного приміщення, звідки таємно викрав майно ОСОБА_14 на загальну суму 3 300 грн.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про зміну судових рішень та пом`якшення призначеного йому покарання. Зазначає, що місцевий суд послався у вироку на застосування до нього ст. 69-1 КК України, однак помилково призначив йому майже максимальне покарання, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковомузадоволеннюна таких підставах.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі засудженого не оскаржуються.
Посилання засудженого ОСОБА_6 на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є необгрунтованими.
Відповідно до ст. 69-1 КК України пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Згідно з пунктами 1, 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються, зокрема, з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 62 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року передбачено, що визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування або усунення заподіяної шкоди), а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання. При цьому суди мають перевіряти, зокрема, чи винна особа добровільно відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду в повному обсязі та чи фактично визнає свою вину. Висновки суду з цих питань мають бути у вироку вмотивовані. Водночас добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно.
Як убачається з матеріалів провадження, вироком ухвалено стягнути із засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди 64 647 грн. 70 коп., моральної шкоди 25 000 грн. Будь-яких даних про те, що зазначена шкода засудженим відшкодована, в матеріалахсправи не має.
Таким чином, посилання засудженого в касаційній скарзі про необхідність призначення йому покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України не заслуговують на увагу.
Разом з тим, призначаючи ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України наближене до максимального покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, не повною мірою дотримався вимог ст. 65 КК України.
Відповідно до матеріалів провадження засуджений ОСОБА_6 визнав вину, щиро розкаявся, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що покарання ОСОБА_6 необхідно пом`якшити в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України. Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним та достатнім для його виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів.
За таких обставин судові рішення щодо ОСОБА_6 в цій частині підлягають зміні.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 09 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити, пом`якшити засудженому ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3