Справа № 638/9082/16-к
Провадження № 1-кп/638/518/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неоднарозово судимого, останні рази:

?17.10.2013 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст.185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.70, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року невідбуту частину покарання скорочено на ?, встановлено до відбування 2 роки 1 день позбавлення волі;
?29.01.2016 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 4 місяців арешту, покарання не відбуто повністю,
про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 19 квітня 2016 року приблизно о 16-45 год., перебуваючи в приміщенні магазину «ProStor» ТОВ «Стиль Д», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 5, побачив на вітрині, де розташовується товар, шампунь «Fructis» виробництва «Garnier» та шкарпетки «Diwari», після чого у нього виник злочинний умисел на таємне викрадання вказаного майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, повторно, упевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 непомітно для персоналу магазину сховав в сумку, яка була при ньому, дві пляшки шампуню «Fructis» вартістю 49,99 грн. кожний та 5 пар шкарпеток «Diwari» вартістю 36,99 грн. кожна, вартість яких складає відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №2441 від 27 квітня 2016 року 254,86 грн. Після чого, ОСОБА_5 пройшов касову зону не розплатився за товар, вийшов з приміщення магазину та був затриманий його працівником на вулиці, у зв`язку з чим останній не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, хоча вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Представником ТОВ «Стиль Д» цивільний позов не заявлений.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав в повному обсязі та детально виклав про обставини скоєння ним зазначеного правопорушення.

За обставин, що ОСОБА_5 визнав свою провину в повному обсязі, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження відповідно до положень, передбачених ч.3 ст.349 КПК України.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 правильно розуміє обставини скоєного ним правопорушення. У суду відсутні сумніви у добровільності його позиції.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведеною.

Його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Судом досліджені дані, які характеризують особу обвинуваченого і при цьому встановлено, що ОСОБА_5 раніше судим, не перебуває на обліку в Харківському обласному наркологічному диспансеру та Харківському міському ПНД, за місцем останнього відбування покарання характеризується позитивно.

Вирішуючи питання про визначення покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, середню тяжкість скоєного правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме ті факти, що обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення в період до повного відбуття покарання за попереднім вироком, відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого за скоєне правопорушення з боку представника потерпілого.

Обставинами, відповідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно ст.67 КК України, обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

З огляду на викладене суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді арешту в межах санкції ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 неможливе без ізоляції від суспільства.

В силу ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_5 суд до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 29.01.2016 року.

ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, який набув чинності 24.12.2015 року, стосовно зарахування часу попереднього ув`язнення у зв`язку Прикінцевими положеннями вищевказаного Закону.

Нормою ст. 58 Конституції України передбачено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кримінального Кодексу України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі і на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На підставі вимог Закону України від 26.11.2015 року, який набув чинності 24.12.2015 року «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», частину п`яту ст. 72 Кримінального Кодексу України викладено в наступній редакції:

« зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі…»

У відповідності з матеріалами кримінального провадження строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 становить: 1) дата затримання: 19.04.2016 року, дата винесення вироку: 30.06.2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, редакція якої діє на час ухвалення вироку, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 за даним кримінальним провадженням становить 4 місяці 22 дні.

По кримінальному провадженню судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 4 місяців арешту.
Відповідно ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 29.01.2016 року та остаточно призначити ОСОБА_5 до відбування покарання у вигляді 6 (шести) місяців арешту.
Строк покарання засудженому ОСОБА_5 відраховувати з моменту фактичного затримання - з 19 квітня 2016 року.

Запобіжний заход відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін утримання під вартою в СІЗО м. Харкова.

Зарахувати ОСОБА_5 відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання досудове тримання під вартою з 19 квітня 2016 року до 30 червня 2016 року (усього 4 місяці 22 дні).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 254,86 грн. (двісті п`ятдесят чотири грн. 86 коп.).

Речові докази, які були передані представнику потерпілого під розписку, залишити в його розпорядженні.

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення.

Головуючий: суддя