Номер провадження:1-кп/521/700/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2016 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника-адвоката ОСОБА_4
законного представника неповнолітнього
обвинуваченого ОСОБА_5
представника служби у справах дітей
Одеської міської ради у
Малиновському районі ОСОБА_6
законного представника
неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В
Судом на обговорення питання було постановлено питання щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду та про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор під час підготовчого судового засідання висловив думку, щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду та вважав за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки цей строк спливає 09 вересня 2016 року.
Обвинувачений, адвокат та його законний представник не заперечували щодо призначення до судового розгляду кримінального провадження, однак заперечували проти продовження строку тримання під вартою та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.
Представник служби у справах дітей Одеської міської ради у Малиновському районі та представник неповнолітньої потерпілої щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою залишили питання на розсуд суду та вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Вирішуючи питання щодо можливості призначити кримінального провадження до судового розгляду судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт підсудний Малиновському районному суду міста Одеси, підстав для закриття кримінального провадження за обвинувальним актом немає, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України тому вважає, що кримінальне провадження можливо призначити до судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою, суддя зазначає наступне.
Частина 3 ст. 315 КПК України передбачає, що за відсутності відповідних клопотань заходи забезпечення кримінального провадження вважаються продовженими. Проте, вказане посилання не відповідає вимогам ч.1 ст. 7 КПК України та ч.2 ст. 8 КПК України, згідно з якими принцип верховенства права у кримінальному проваджені застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ. Відповідно до практики ЄСПЛ та вимог Конвенції з захисту прав людини такий запобіжний захід, як тримання під вартою не може бути продовжено без вмотивованого рішення судових органів.
Враховуючи обставини скоєного кримінального правопорушення ОСОБА_8 , його особу та вік, міцність соціальних зв`язків, суд вважає, що на даному етапі підстав для зміни запобіжного заходу немає, а навпаки є всі законні підстави для продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.
Метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , відповідно до ст. 177 КПК України є: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд під час вирішання питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, міцність соціальних зв`язків, те що обвинувачений знаходячись під домашнім арештом по іншому кримінальному провадженню вчинив новий злочин, вказані обставини свідчать про наявність ризику того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі може продовжити злочинну діяльність та вчиняти інші злочини та може переховуватись від органів досудового слідства чи суду. Наявність ризику незаконного впливу на потерпілу підтверджується тим, що вказана особа не була допитана в судовому засіданні, а посилатися на її покази надані органом досудового розслідування суд не може на підставі п. 16 ч.1 ст. 7 КПК України.
Під час вирішання питання про продовження строку тримання під вартою, суд приймає до уваги і той факт, що ОСОБА_8 вчинив злочин у неповнолітньому віці, проте, враховуючи тяжкість покарання та наявність зазначених ризиків суд вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків та забезпечити його належну поведінку.
Таким чином, судом встановлені підстави, які передбачені КПК України, рішеннями ЄСПЛ та Конвенцією з прав людини, щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та ризик його ухилення від суду. У суда відсутні дані які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого. При цьому, суд приймає до уваги термін перебування обвинуваченого під вартою.
Обставини, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ст. 183 ч. 2 КПК України не має.
Вищевикладене в сукупності свідчить, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого та обмеження його конституційних прав, у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З урахуванням особи підозрюваного, його віку та стану здоров`я, майнового стану, наявності постійного місця мешкання та обставин злочину, суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у межах передбачених ст. 182 КПК України, який передбачений для осіб підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні тяжкого злочину.
Керуючись ст. ст. 314, 315 КПК України, суд -
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ОУВП (21) УДПС України в Одеській області у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 (восьмидесяті) розмірів мінімальної заробітної плати, тобто 116000 гривень.
Підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний, обвинувачений звільняються з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
2)не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
4)утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими по справі.
Роз`яснити підозрюваному (обвинуваченому), що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту закінчення строку тримання під вартою за попередньою ухвалою, тобто з 09 вересня 2016 року. Ухвала судді про продовження строку тримання під вартою припиняє свою дію 08 листопада 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1