АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

28 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11.02.2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000008 від 19.01.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 191 КК України, задоволено клопотання слідчого СГ ГСУ НП України ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на нерухоме майно, а саме нежиле приміщення (в літ. «А»), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, загальною площею 81, 1 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження або іншого розпорядження вказаним об`єктом нерухомого майна.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки містить достатньо правових підстав для арешту майна.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду від 11.02.2016 р., якою накладено арешт на майно, а саме на нежиле приміщення (в літ. «А»), за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00 та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно відмовити.

В обгрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що у зв`язку із тим, що Банк не виконав свої зобов`язання за Договором про строковий банківський вклад, відповідно до умов пункту 5.5.2. Договору іпотеки, право власності на предмет іпотеки нежиле приміщення (в літ. «А»), за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, перейшло до ОСОБА_9 , як Іпотекодержателя, що також підтверджено рішенням Апеляційного суду Полтавської області. Крім того, враховуючи положення ст. 37 Закону України «Про іпотеку», та Договір іпотеки на цей час ОСОБА_9 є власником вказаного нерухомого майна та має право на реєстрацію права власності за собою. Однак, 11.02.2016 р. слідчий суддя ухвалив рішення, яким порушив права власника, передбачені законом.

Також зазначає, що при ухваленні рішення про накладення арешту, судом не враховано, що жодна з підстав зазначених у ч. 2 ст. 173 КПК України не підтверджується доказами, та необхідність застосування такого заходу забезпечення у кримінальному провадженні ґрунтується лише на доводах слідчого та не відповідає фактичним обставинам справи.

Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.02.2016 року, оскільки власник майна не був повідомлений про дату та час судового засідання у якому розглядалось клопотання про арешт майна, чим порушено його права гарантовані ст. 21 Конституції України та про рішення суду йому стало відомо лише 11.05.2016 р., а тому вважає, що вказаний строк пропущено із поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, при цьому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Прокурор та представник власника майна в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 11.02.2016 року було постановлено без виклику осіб, які її оскаржують, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ГСУ НП України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000008 від 19.01.2016 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 191 КК України.

11.02.2016 р. слідчий СГ ГСУ НП України ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, а саме нежиле приміщення (в літ. «А»), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, загальною площею 81, 1 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження або іншого розпорядження вказаним об`єктом нерухомого майна.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на вказане майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Задовольняючи дане клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження №0000008 від 19.01.2016 року, про накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого, та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про необхідність накласти арешт на нерухоме майно, а саме нежиле приміщення (в літ. «А»), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, загальною площею 81, 1 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження або іншого розпорядження вказаним об`єктом нерухомого майна.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає вимогам ст. 170 КПК України, оскільки є предметом злочину та може бути використано з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на нерухоме майно, а саме нежиле приміщення (в літ. «А»), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, загальною площею 81, 1 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження або іншого розпорядження вказаним об`єктом нерухомого майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на викладене в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співрозмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 117, 170, 171, 173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити адвокату ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.02.2016 р. в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000008 від 19.01.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 191 КК України, якою задоволено клопотання слідчого СГ ГСУ НП України ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на нерухоме майно, а саме нежиле приміщення (в літ. «А»), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, загальною площею 81, 1 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження або іншого розпорядження вказаним об`єктом нерухомого майна, залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 и б а к