АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/543/16 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.185 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
3 серпня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, раніше судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 :
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,
захисник ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог зміненої апеляційної скарги прокурора.
Просить вирок в частині покарання скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_7 вважати засудженим за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, за цим вироком та за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.12.2014 р., шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити покарання у вигляді 2 років 7 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати у строк покарання у цьому кримінальному провадженні строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 25 лютого 2016 року.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
Просить вирок змінити, зарахувати у відбуте покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у цьому провадженні у період з 25.02.2016 р. до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить вирок у частині покарання змінити, застосувавши до нього положення ст.ст.69,75 КК України.
Короткий зміст рішення суду 1-й інстанції.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.12.2014 р., остаточно призначено до відбуття - 2 роки 7 місяців позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ТОВ «РУШ» 267 грн. 32 коп.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Вважає, що судом не дотримано вимог ч.5 ст.72 КК України щодо зарахування попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання.
Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Вважає, що вирок підлягає зміні, оскільки судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність в частині незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Вказує, що відповідно до закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 23.12.2015 р., строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Зазначає, що ОСОБА_7 підпадає під дію вказаного закону, оскільки з 25.02.2016 р. він переведений з кримінально-виконавчої установи до СІЗО м. Миколаєва для розгляду відносно нього кримінального провадження і до теперішнього часу знаходиться у слідчому ізоляторі.
Проте, суд не зарахував час перебування ОСОБА_7 у СІЗО.
Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Вважає вирок незаконним, призначене покарання занадто суворим, необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.
Зазначає, що судом не враховано у повній мірі всіх пом`якшуючих покарання обставин, не встановлено, чи втратило вчинене кримінальне правопорушення суспільну небезпеку на час розгляду справи у суді, не враховано думку потерпілої особи.
Вказує, що провину визнав повністю, щиро кається, завдані збитки відшкодував у повному обсязі, має на утриманні малолітню дитину від першого шлюбу, а також на утриманні двох малолітніх дітей своєї цивільної дружини.
Встановлені судом 1-ї інстанції обставини.
ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 4 листопада 2014 року, близько 13 год. 10 хв., знаходячись у приміщенні магазину «Єва» по пр. Леніна, 7/1, у м. Миколаєві, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку робітників магазину та сторонніх осіб, узяв з полиці чоловічу туалетну воду «Версаче О Фреш», поклав її собі у кишеню куртки, після чого з місця вчинення злочину зник, спричинивши ТОВ «РУШ» майнову шкоду у розмірі 267 грн. 32 коп.
Вчинене обвинуваченим кваліфіковано судом за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого, захисника і прокурора на підтримку своїх апеляційний скарг та про уточнення початку строку попереднього ув`язнення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Обставини провадження, доведеність вини та кваліфікація скоєного ОСОБА_7 , вид та розмір призначеного йому покарання апелянтами не оспорюються, внаслідок чого, на підставі ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевірялись.
Відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання за № 7 від 24.10.2003 р. (з наступними змінами та доповненнями), відповідно до правил п.1 ч.1 ст.65 КК України, суди повинні призначати покарання у межах, встановлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але з урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, щиро покаялись, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, неповнолітнім, інвалідам, особам похилого віку, та призначати більш суворе покарання за злочини, вчиненні на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованої групи тощо.
Що стосується покарання ОСОБА_7 у цьому провадженні, суд 1-ї інстанції зазначив, що ним враховані суспільна небезпека вчиненого обвинуваченим (злочин середньої тяжкості), дані про особу ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину, перебуває на обліку з діагнозом залежності від опіатів, зловживання канабіноідами, пом`якшуючої покарання обставини - щирого каяття, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також конкретні обставини вчинення злочину, його наслідки.
Зваживши на зазначене, суд дійшов висновку про необхідність ізоляції обвинуваченого від суспільства та на визначений у вироку строк.
З цим висновком суд апеляційної інстанції погоджується, підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, про що у скарзі просить обвинувачений, не вбачає.
Своє рішення районний суд належним чином умотивував, воно узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, розмір строку позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Посилання у скарзі на визнання вини, каяття, наявність утриманців, є не суттєвим, оскільки ці обставини вже враховані судом при мотивуванні вироку, внаслідок чого Хрущу призначено покарання у нижчій межі санкції кримінального закону, за яким його засуджено, для позбавлення волі.
За сукупністю злочинів за ч.4 ст.70 КК України застосовано принцип часткового складання покарань та приєднано лише 1 рік 7 місяців позбавлення волі (з призначених 2 років 6 місяців), внаслідок чого, остаточне покарання за цим вироком лише на 1 місяць перевищує строк покарання за попереднім вироком від 24.12.2014 р., що також не можна вважати надмірно суворим.
Твердження про втрату злочином суспільної небезпеки є безпідставними, оскільки його вчинено раніше судимою особою,, тим більше, що покарання ОСОБА_7 відбуває за іншим вироком, яким його засуджено за вчинення аналогічного корисливого злочину.
Відшкодування завданої майнової шкоди в після постановлення обвинувального вироку не можна визнати достатньою підставою для звільнення від відбування покарання.
Щодо думки потерпілої особи, на яку посилається у скарзі обвинувачений, то такої думки представник ТОВ «РУШ» суду не висловлював, оскільки не приймав участі у судовому розгляді.
Наявність на утриманні інших неповнолітніх дітей, окрім дитини, зазначеної у вироку, матеріалами кримінального провадження не підтверджено.
З огляду на попередні судимості та відсутності обставин, які б істотно знижували суспільну небезпеку особи обвинуваченого, схильного до продовження злочинної діяльності, звільнення його від відбування покарання суперечить засадам ст.65 КК України, так само як і положенням ст.75 КК України щодо наявності умов для застосування випробування.
За такого, апеляційні доводи обвинуваченого слід визнати неприйнятними, а вирок відносно нього, як постановлений у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону, таким, що зміні у частині покарання не підлягає.
Разом з тим, апеляційний суд, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, визнає за необхідне зарахувати у відбуте покарання ОСОБА_7 перебування обвинуваченого у СІЗО під час судового розгляду цього кримінального провадження, починаючи з 28 лютого 2016 року і до набрання оскаржуваним вироком чинності, з розрахунку - один день такого ув`язнення за два дні позбавлення волі, через що скарга захисника слід задовольнити, а прокурора задовольнити частково.
Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.405,407,420,421,424,426,532 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:
У задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.
Апеляційну скаргу прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 задовольнити частково.
Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.04.2016 р. у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без зміни.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати у відбуте покарання обвинуваченим ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у чинному кримінальному провадженні у період з 28 лютого до 3 серпня 2016 року включно, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - у той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Головуючий
Судді: