АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
слідчого ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000002 від 04.02.2016 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258-5 КК України, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , діючого в інтересах підозрюваного, на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 10 вересня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 10 вересня 2016 року задоволено клопотання слідчого в ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Чернівецькій області підполковника юстиції ОСОБА_6 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Чернівецькій установі виконання покарань відділу ВДПтСУ в Чернівецькій області (№33) терміном до 09 години 20 хвилин 07 листопада 2016 р.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважає, що викладені у повідомленні про підозру та клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під вартою обставини нічим не обґрунтовані, невмотивовані та не підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.258-5 КК України.

Провадження №11-сс/794/151/16 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ст. 194 КПК України Доповідач: ОСОБА_1
Зазначає, що органом досудового розслідування не доведено, що особи, зазначені у повідомленні про підозру та у клопотанні про обрання запобіжного заходу взагалі існують і що вони є бойовиками і посібниками терористичної організації «ЛНР».

За твердженням апелянта, слідчим суддею не було досліджено характеризуючи даних про особу підозрюваного, а також не обґрунтовано жодного ризику, передбачених ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_8 та його підзахисного, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на доводи в ній зазначені, міркування прокурора та слідчого з цього приводу, які просили апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно положень ст.177 КПК України запобіжні заходи застосовуються за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті,зокрема, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Із наданих суду матеріалів провадження вбачається, що 04.02.2016 року до ЄРДР за №0000002 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого.2 ст. 258-5 КК України.

08.09.2015 року за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.258-5 КК України, в порядку ст.208-211 КПК України, ОСОБА_7 о 09 год. 20 хв. затримано та 09.09.2016 р. його повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Надані стороною обвинувачення докази дають достатні підстави вважати, що така підозра є обґрунтованою, чим спростовуються доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі.

Згідно до повідомлення про підозру, в квітні 2014 року в м. Луганську створено стійке ієрархічне об`єднання «Луганська народна республіка» (далі - «ЛНР»), яка у відповідності до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичною організацією. Учасники «ЛНР» на території України вчиняють акти тероризму, вбивства громадян, захоплення адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та інші тяжкі і особливо тяжкі злочини.

Основною метою діяльності вказаної терористичної організації є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України шляхом створення і діяльності «ЛНР» на тимчасово окупованій території Луганської області.

Приблизно в січні-лютому 2015 року громадянин України ОСОБА_7 у м.Краснодон Луганської області, усвідомлюючи, що «ЛНР» веде збройне протистояння правоохоронним органам і Збройним Силам України, вчиняє терористичні акти на території України, які спрямовані на зміну меж території та державного кордону в незаконний спосіб, вирішив фінансово і матеріально забезпечувати злочинну діяльність вказаної терористичної організації.

Для досягнення злочинного задуму та з метою особистого збагачення ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з мешканцями м.Краснодон Луганської області.

Приблизно в січні-лютому 2015 року, знаючи про дефіцит готівки на фінансовому ринку тимчасово окупованої території Луганської області, відсутність банківських установ України та проблеми із забезпеченням учасників терористичної організації «ЛНР» необхідними готівковими коштами, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з іншими особами, умисно створив на території м.Краснодон Луганської області фінансову установу, зареєстровану у контролюючих органах терористичної організації «ЛНР».

Для забезпечення підтримки населення окупованих територій діяльності терористичної організації «ЛНР», а також з власних корисливих мотивів ОСОБА_7 за попередньою змовою з іншими особами, створив злочинну схему з видачі готівки клієнтам установи, в тому числі учасникам терористичної організації «ЛНР». При зверненні в установу клієнтам видавалася готівка, а кошти з їх рахунків перераховувалися на рахунки працівників установи, звідки спрямовувалися співучасникам злочинної діяльності за межі території проведення антитерористичної операції, зокрема, у м.Харків, де через банкомати знімалися готівкою, після чого, ОСОБА_7 та інша особа здійснювали її доставку на власних автотранспортних засобах у м.Краснодон для забезпечення подальшої незаконної роботи фінансової установи і фінансування терористичної діяльності «ЛНР».

В подальшому ОСОБА_7 за попередньою змовою з іншими особами організували відкриття на ім`я іншої особи і забезпечили діяльність відділення фінансової установи у м.Молодогвардійськ Луганської області.

Так, ОСОБА_7 , для досягнення спільного злочинного результату, здійснював матеріально-технічне забезпечення роботи відділень установи, підбір персоналу, забезпечення їх банківськими рахунками, відкритими у ПАТ КБ «ПриватБанк», забезпечував установу готівкою, доставляючи її у відділення установи для видачі клієнтам, в тому числі членам «ЛНР», а також для забезпечення стабільної діяльності установи, одержання надприбутків, залучення нових клієнтів, в тому числі з числа учасників терористичної організації «ЛНР», організував розповсюдження реклами фінансової установи у мережі Інтернет.

У вказаний період ОСОБА_7 за попередньою змовою з іншими особами, усвідомлюючи, що грошові кошти будуть витрачені на забезпечення терористичної діяльності терористичної організації, забезпечував сплату установою податків та матеріальної допомоги за безперешкодну діяльність правоохоронним та контролюючим органам так званої «ЛНР».

З метою фінансового і матеріального забезпечення функціонування терористичної організації, усунення перешкод для злочинної діяльності «ЛНР», її збройного протистояння діям української влади, ОСОБА_7 при зверненні в центр учасників військових формувань терористичної організації «ЛНР» умисно надавав їм послуги з обернення в готівку електронних коштів.

Встановлено, що у 2015-2016 роках ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що інші особи є бойовиками та пособниками терористичної організації «ЛНР», здійснив протиправні дії з метою їх фінансового забезпечення готівковими коштами на загальну суму 50915 грн.

Також, ОСОБА_7 , знаючи що інші особи є представниками терористичної організації «ЛНР», у 2015-2016 роках надавав їм послуги по здійсненню грошових переказів та поповнення рахунків мобільних телефонів.

Всього у 2015-2016 роках на платіжні картки ОСОБА_7 та підконтрольних йому осіб з карткових рахунків клієнтів фінансової установи, в тому числі учасників терористичної організації «ЛНР», за допомогою платіжних систем Ipay, Portmone надійшло коштів на загальну суму 34 111 283 грн., з яких знято через банкомати українських банків (переважно у місті Харків) готівки на загальну суму 27 213 256 грн. і забезпечено безперебійну злочинну діяльність фінансової установи по фінансуванню тероризму.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя правильно врахував те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , у відповідності до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, санкція якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Також слідчий суддя вірно встановив та зазначив в ухвалі, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, який полягає у фінансуванні тероризму, що мало місце періодично протягом тривалого часу, вчиненого з іншими собами, які встановлені та невстановлені слідством, які є його родичами та близькими знайомими.

Викладене доводить існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_7 може переховуватись ним від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних з метою зміни показів та уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе на даний час забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя правильно оцінив в сукупності вагомість наявних доказів про підозру вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258-5 КК України, дійшов вірного висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки, відповідно до вимог ч.5 ст.176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.

З врахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а тому доводи захисника в апеляційній скарзі є безпідставні та необґрунтовані.

Посилання захисника на ті обставини, що суд належним чином не перевірив обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та не звернув увагу на відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів, які б свідчили про причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, є безпідставними, оскільки до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про продовження строку тримання під вартою.

Викладене вище, унеможливлює задоволення апеляційних вимог захисника, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258-5 КК України, при цьому колегією суддів також враховується практика Європейського суду з прав людини з питань визначення поняття «обґрунтованої підозри».

На думку колегії суддів, слідчий суддя, належно оцінивши усі обставини, зазначені у клопотанні слідчого, прийшов до правильного висновку про обґрунтованість такого клопотання.

Інші обставини, вказані в апеляційній скарзі, не дають підстав для скасування законного, вмотивованого та належним чином обґрунтованого слідчим суддею рішення.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,-

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 вересня 2016 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258-5 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3