В И Р О К
іменем України
"24" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0010869 від 31.07.2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, холостого, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 17.08.2005 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки; 10.10.2006 року вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання обрано у виді 5 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 21.09.2010 року, невідбутий строк 11 місяців 9 днів; 02.07.2015 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців позбавлення волі, звільнений 04.09.2015 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в:
Суд визнав доказаним, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та, маючи не погашену і не зняту в установленому законом порядку судимість, повторно вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин.
Так, 30.07.2016 року приблизно о 14:20 годині ОСОБА_4 , перебуваючи біля 5-го під`їзду будинку № 9 по проспекту П. Тичини в м. Києві, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, зайшов до вказаного під`їзду, двері до якого були відчинені, та піднявся на технічний поверх, де підійшов, до антикрадійної скриньки, яка знаходилася на стіні, за допомогою ножа відкрив її дверцята, звідки викрав комутатор «D-LINK DES-3200-10», вартістю 1 022 грн., що належить ОСОБА_5 , який поклав до свого рюкзаку, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 31.07.2016 року приблизно о 12:00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи біля 3-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, зайшов до вказаного під`їзду, двері до якого були відчинені, та піднявся на технічний поверх, де побачив антикрадійну скриньку, яка знаходилася на стіні, за допомогою ножа відкрив її дверцята, звідки викрав два комутатори «D-LINK TL-SF 1008D», вартістю 77,60 грн. кожен, загальною вартістю 155,20 грн., що належать ОСОБА_5 , які поклав до свого рюкзаку, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 31.07.2016 року приблизно о 13:50 годині ОСОБА_4 , перебуваючи біля 4-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, зайшов до 3-го під`їзду, двері до якого були відчинені, піднявся на кришу будинку та перейшов на технічний поверх 4-го під`їзду, де побачив дві антикрадійні скриньки, які знаходилися на стіні, за допомогою ножа відкрив їх дверцята, звідки викрав два комутатори «D-LINK TL-SF 1008D», вартістю 77,60 грн. кожен, загальною вартістю 155,20 грн., що належать ОСОБА_5 , які поклав до свого рюкзаку, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 16.08.2016 року приблизно об 11:30 годині ОСОБА_4 , перебуваючи біля 3-го під`їзду будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, зайшов до вказаного під`їзду, двері до якого були відчинені, та піднявся на технічний поверх вказаного під`їзду, де побачив антикрадійну скриньку, яка знаходилася на стіні, за допомогою ножа відкрив її дверцята, звідки викрав комутатор «D-LINK TL-SF 1008D», вартістю 77,60 грн., модуль «SFP-FC», вартістю 100,63 грн., медіа конвектор «ЕС-SFP1000-FE», вартістю 377,88 грн., що належать ОСОБА_5 , які поклав до свого рюкзаку, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми злочинними діями завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 1 899,28 грн.
Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, дав покази про обставини скоєння кримінального правопорушення.
Так, ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що дійсно у вказані дати вчиняв крадіжки Інтернет-обладнання, яке в подальшому збував на радіо-ринку. Всього виручив за викрадене трохи більше 600 грн. Обвинувачений показав, що пішов на вчинення крадіжок, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. ОСОБА_4 щиро кається у вчиненому. Раніше відбував покарання у місцях позбавлення волі, останній раз звільнився 04.09.2015 року.
Покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо особи обвинуваченого.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показами, щирим каяттям у скоєному.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, так як він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно, через короткий час після звільнення з місць позбавлення волі, вчинив новий умисний злочин, що має поетапний характер вчинення; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем неофіційної роботи характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується посередньо.
Пом`якшуючою покарання обставиною відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття в скоєному та визнання ним своєї вини.
Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
При визначенні міри покарання обвинуваченому суд, з врахуванням його особи, вважає за вірне обрати ОСОБА_4 міру покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Судом враховано спосіб вчинення крадіжок, які вчинялись обвинуваченим шляхом проникнення на технічні поверхи та дахи будинків, при цьому була заподіяна шкода споживачам Інтернет-послуг. Крім того, суд бере до уваги той факт, що раніше, будучи притягненим до кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 ухилявся від слідства та судом виносилась ухвала щодо його затримання з метою приводу. Міру запобіжного заходу обвинуваченому слід обрати у вигляді утримання під вартою. Зважаючи на викладене, суд не знаходить підстав для застосування вимог ст.ст. 75, 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.
Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, обрати у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, взявши його під варту у залі суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня обрання йому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 24.11.2016 року.
Речові докази: розкладний металевий ніж сірого кольору, що переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві, - знищити; два диски з відеозаписами, що приєднані до матеріалів кримінального провадження, - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: