Справа № 748/315/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/469/2016
Категорія - ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, які зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000009, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 лютого 2016 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кам`янка Республіки Молдова, громадянина Молдови, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

З участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 лютого 2016 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 1391 гривень 31 копійку процесуальних витрат на проведення експертиз.

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 не погодився з вироком суду в частині призначеного покарання та звернувся з апеляційними скаргами, в яких, не оспорюючи фактичних обставин та доведеності вини, просить змінити вирок, в зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в силу його суворості, та призначити йому покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України з випробувальним терміном на два роки.

Доводи своїх апеляційних скарг обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував, що у даному кримінальному провадженні встановлено сім обставин, що пом`якшують його вину, а саме його допомога слідству в розкритті кримінального правопорушення, його щиросердне каяття у вчиненому та повне визнання своєї вини, відсутність даних про притягнення його до адміністративної та кримінальної відповідальності, позитивну характеристику з місця проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також відсутність матеріальної шкоди. Також зазначає, що суд в порушення вимог статті 65 КК України не врахував ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, його вік, сімейний стан, стан здоров`я та думку потерпілих, які не наполягали на призначенні суворої міри покарання. Не враховано відсутність будь-яких тяжких наслідків та відсутність претензій потерпілих,як матеріального так і морального характеру. З врахуванням таких пом`якшуючих обставин, на думку обвинуваченого, суд зобов`язаний застосувати щодо нього положення статті 75 КК України та призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі.

В доповненнях до апеляційних скарг, ОСОБА_6 просить застосувати щодо нього вимоги частини п`ятої статті 72 КК України, повністю врахувати строк його утримання під вартою та зарахувати один день утримання під вартою, як два дні позбавлення волі.

Прокурор не погодився з апеляційною скаргою обвинуваченого та подав заперечення, в яких погоджуючись з вироком суду просить залишити апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення як необґрунтовану. Стверджує що твердження обвинуваченого про відсутність матеріальної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки частина викраденого майна повернута працівниками поліції під час досудового розслідування, решта заподіяних збитків залишилась невідшкодованими. Один із злочинів вчинений в стані алкогольного сп`яніння. А тому підстав для застосування вимог ст. 75 КК України прокурор не вбачає.

Як встановив суд, 03012015, в вечірній час, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження, з метою вчинення крадіжки, через вхідні двері проникли до будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали телевізор марки «Samsung» модель UE-46ЕН5000 вартістю 4200,00 грн., мобільний телефон марки «Nokia» модель 1280 вартістю 150 грн. зі стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «Лайф» вартістю 15 грн. на рахунку якого перебувало 30 грн., мобільний телефон «Nokia» модель 6300 вартістю 400 грн. зі стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 15 грн. на рахунку якого перебувало 40 грн. та грошові кошти в сумі 84 000 грн., а всього на загальну суму 88850 грн., що належать ОСОБА_9 , чим спричинили останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 22.10.2015 приблизно о 18 год. 15 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вибивання ногою вхідних дверей проник до квартири АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав ноутбук марки LENOVO В570е вартістю 3200 грн., що належить ОСОБА_12 ,чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу з додатками, просив її задовольнити з підстав там наведених та призначити йому покарання що не буде пов`язане із позбавленням волі, мотивуючи тим що таким чином зможе відшкодувати потерпілій шкоду, захисника ОСОБА_11 , яка повністю підтримала апеляційну скаргу свого підзахисного та просила про її задоволення з зазначених підстав, представника потерпілої який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити вирок без змін, потерпілу ОСОБА_9 , яка вважала вирок законним а покарання справедливим, міркування прокурора, який не погодився з апеляційною скаргою обвинуваченого, вважав вирок суду законним, обґрунтованим та просив залишити його без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги з додатками, колегія суддів підстав для її задоволення не знаходить.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини, доведеність винності та кваліфікація дій обвинуваченого в судовому засіданні суду першої інстанції ніким не оспорювались.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, за які його визнано винуватим, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, ніким із учасників судового провадження, в тому числі і самим обвинуваченим та його захисником, не оспорюється, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та підтвердив фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті. При цьому, в скоєному щиро розкаявся.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за частиною 3 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка майна), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України вірно врахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретні обставини їх вчинень, особу винного, що не має негативних характеристик, до адміністративної відповідальності не притягувався, не працює. Прийняв до уваги обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також обставину, яка його обтяжує вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційні вимоги ОСОБА_6 про застосування вимог ст. 75 КК України та призначення покарання з випробувальним строком, не можуть бути задоволені, як такі, що прямо суперечать положенням норми закону, на яку він посилається.

Так, звільнення від відбування покарання з випробуванням, допускається лише тоді, коли наявні дві групи чинників, що пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу винного та впливають на рівень її небезпечності.

Для застосування покарання з випробуванням потрібно встановити достатньо для цього підстав, детально з`ясувати фактичну тяжкість злочину, особу винного та інші обставини кримінального провадження.

Так, колегія суддів враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до тяжких злочинів, при цьому, приймає до уваги, що вчинене кримінальне правопорушення від 03 січня 2015 року носить зухвалий характер, оскільки було вчинено у вечірній час, у співучасті з іншою особою, на час його вчинення у будинку перебувала особа похилого віку.

При цьому, колегія суддів не може погодитись з вказівкою обвинуваченого на те, що у кримінальному провадженні відсутня матеріальна шкода. Той факт, що потерпілими у кримінальному провадженні не заявлений цивільний позов жодним чином не свідчить про те, що діями ОСОБА_6 їм не завдано матеріальної шкоди. Більш того, звернутись з цивільним позовом вони мають можливість і в цивільному порядку. В той же час, шкода завдана кримінальним правопорушенням складає 92 050 гривень, що є значною сумою і не може залишитись поза увагою колегії суддів. Окрім того згідно наданої суду копії позовної заяви потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_6 в порядку цивільного судочинства остання має до нього матеріальні претензії на суму 88850 грн. та 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, що спростовує його доводи щодо відсутності матеріальних претензій.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження, колегія суддів встановила, що у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 багато задавала питань обвинуваченому щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення, його відповіді, на її думку не були щирими, що не може залишитись і поза увагою колегії суддів. Крім того, із звукозапису судового засідання вбачається, що потерпіла задавала питання обвинуваченому про те, яким же чином він збирається їй повертати таку значну суму грошових коштів, на що відповіді не отримала. Вказану позицію потерпіла підтримала і в суді апеляційної інстанції, зазначивши про те що обвинуваченим жодного заходу з дня вчинення злочину та протягом тривалого часу не вжито задля вибачення перед нею та відшкодування шкоди.

Колегія суддів не може погодитись з твердженням апеляційних скарг обвинуваченого в тій частині, що суд не врахував ряд обставин, які дають підстави для призначення йому покарання не пов`язаного із позбавленням волі. Зокрема, суд першої інстанції визнав пом`якшуючими покарання обставинами і щире каяття ОСОБА_6 і його активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень, не зважаючи на те, що потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні категорично це заперечувала. Також суд врахував, що він позитивно характеризується за місцем проживання та не притягувався до адміністративної відповідальності. В той же час колегія суддів не може залишити поза увагою ту обставину що обвинувачений притягувався до кримінальної відповідальності на території Молдови за аналогічне кримінальне правопорушення, з приводу чого в матеріалах кримінального провадження знаходяться докази про його екстрадицію за зверненням Генеральної прокуратури України, що свідчить про схильність обвинуваченого до скоєння кримінальних правопорушень які посягають на власність особи.

При врахуванні вищевказаних обставин, колегія суддів приймає до уваги, що являючись працездатною особою він ніде не працює, а отже і не має постійного джерела доходу, не прийняв жодних мір для відшкодування завданих збитків.

Твердження апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він має реєстрацію на території України та постійне місце проживання не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування місцем мешкання ОСОБА_6 значилось АДРЕСА_1 та всі дані щодо особи обвинуваченого збирались саме за вищевказаною адресою. Під час судового розгляду було встановлено той факт, що обвинувачений проживає за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 , в той час, як потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанції зазначала про те, що ОСОБА_6 мешкає в смт. Гончарівське Чернігівського району та області. Такі фактичні дані, на думку колегії суддів не можуть свідчити, що обвинувачений має постійне місце проживання, а відтак і може мати позитивні характеристики. При цьому термін дії посвідки на проживання ОСОБА_6 на території України як громадянина Молдови закінчується 26 травня 2016 року.

Законодавчими актами передбачено порядок здійснення контролю за поведінкою осіб, звільнених відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України від відбування покарання з випробуванням, виконанням покладених на них судом обов`язків протягом іспитового строку. Організація роботи щодо контролю за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, і виконанням ними обов`язків протягом іспитового, здійснюється працівниками кримінально - виконавчої інспекції за місцем проживання таких засуджених осіб відповідно до статей 13 та 163 Кримінально-виконавчого кодексу України. Окрім контролю за поведінкою засуджених на вказану службу покладається проведення індивідуально-профілактичної роботи з метою виправлення та попередження учинення нових злочинів за місцем проживання осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового. Відсутність у обвинуваченого постійної реєстрації та місця проживання , сталих соціальних зв`язків, постійної роботи та офіційних джерел доходів дає колегії суддів підстави сумніватись в тому що мета покарання буде в даному випадку досягнута.

Отже, колегія суддів вважає що, при наявності пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, відсутні обставини, які б істотно знижували ступінь суспільної вини обвинуваченого, та дали суду можливість призначити обвинуваченому ОСОБА_6 мінімальне покарання, передбачене санкцією частини 3 статті 185 КК України. Однак, вказані вище обставини не дають колегії суддів жодних законних підстав та призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням вимог статті 75 КК України з випробуванням, як він про це просить у своїй апеляційній скарзі.

З урахуванням вищевикладеного, на думку колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Окрім того судом першої інстанції відповідно до ст. 72 ч.5 КК України із змінами від 26.11.2015 року зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_6 з моменту його затримання по час набрання вироком чинності з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419, 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області щодо ОСОБА_6 від 29 лютого 2016 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15