1 із 4 Справа №303/2099/16-к
Провадження 1-КП/303/513/16
Номер рядка статистичного звіту-18
ВИРОК
16 листопада 2016 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження №0000348 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ростовятиця Мукачівського району, Закарпатської області та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого не працюючого, раніше судимого:
-12 квітня 2010 року Мукачівським міськрайонний судом за частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 186 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;
-22 квітня 2012 року Мукачівським міськрайонний судом за частиною 2 статті 190 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
-24 грудня 2014 року Мукачівським міськрайонний судом за частиною 2 статті 185, КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням статті 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,
-29 липня 2016 року Мукачівським міськрайонний судом за частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 185 КК України до 2 років позбавленн волі із застосуванням статтей 75,76 КК України,
громадянина України,
обвинуваченого за частиною 2 статті 185 КК України,-
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 03 лютого 2016 року близько 04 години ранку перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , за місцем проживання потерпілої ОСОБА_5 діючи умисно, повторно з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільну небезпеку свого діяння, скориставшись тим, що потерпіла зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння заснули, шляхом вільного доступу, таємно викрав з кімнати обігрівач, марки «DeLongi» НVY 1020, бувший у користуванні, вартість якого, становить 388,00 гривень.

2 із 4
Далі, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , виходячи з даної квартири з прихожої кімнати таємно викрав зимову чоловічу куртку, вартість якої становить 142,00 гривні, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на загальну суму 530 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факти і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище. При цьому зазначив, що дійсно 03 лютого 2016 року знаходився в квартирі АДРЕСА_2 , у своєї знайомої ОСОБА_5 яка є потерпілою. Приблизно о 04 годині 00 хвилин, викрав з кімнати обігрівач та зимову куртку, бувші у користуванні.. На теперішній час претензій у потерпілої немає.
Потерпіла в судовому засіданні підтвердила, що дійсно 02 лютого 2016 року обвинувачений прийшов до неї в гості, вони трохи посиділи і він залишився ночувати. Зранку приблизно о 04 годині 30 хвилин вона прокинулася і побачила, що зникла куртка, яку вона купляла своєму співмешканцю та обігрівач. Претензій до обвинуваченого не має, до суду з цивільним позовом не зверталася, міру покарання, яку необхідно обрати обвинуваченому, за вчинений злочин, залишила на розсуд суду.
Згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи 11/135 від 04 березня 2016 року вартість обігрівача «DeLjngi» HVY 1020 бувшого у використанні, становить 388 гривень, вартість чоловічої куртки, становить 142 гривні.
Наданими суду доказами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, що останній раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 суд приходить до наступного.
Відповідно до частини 1 статтею 32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
При цьому, відповідно до частини 2 цієї статті повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.
Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04 квітня 2010 року за №7 за змістом статті 32 КК України повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони: 1) передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України; 2) передбачені різними статтями Особливої частини КК України і в статті, за якою кваліфікується наступний злочин, вчинення попереднього злочину зазначено як кваліфікуюча ознака.
Не утворює повторності раніше вчинений злочин, за який особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, засуджено без призначення покарання або зі звільненням від покарання, а також злочин, судимість за який було погашено чи знято.
Судом встановлено, що на момент вчинення злочину, з урахуванням вимог статтей 88-90 КК України обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, що має судимість.
Крім того, вироком Мукачівського міськрайоного суду від 29 липня 2016 року ОСОБА_3 засуджений за частиною 2 статті 15 частиною 1 статті 185 КК України, як такий, що 31 травня 2016 року вчинив замах таємне викрадення чужого майна.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04 квітня 2010 року за №7 також визначено, що для повторності не має значення, чи було особу засуджено за раніше вчинений злочин.
Таким чином, суд вважає що органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, його вина доведена у вчиненні кримінального

3 із 4
правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185 КК України , а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка, вчинений повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується ст.ст. 65-67 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Пунктом 3 зазначеної вище Постанови визначено, що ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки ним вчиненого, а також те, що він скоїв злочин, передбачений частиною 2 статті 185 КК України, який в силу статті 12 КК України є злочином середньої тяжкості. В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого суд враховує, що ОСОБА_3 на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вчинив злочин у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, суд вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання скоєнню нових злочинів призначити йому покарання в межах санкції статті.
Крім того, судом встановлено вироком Мукачівського міськрайонного суду від 29 липня 2016 року ОСОБА_3 засуджений за частиною 2 статті 15 частини 2 статті 185 КК України до двох років позбавлення волі, із застосуванням статтей 75,76 КК України.
При цьому, дане кримінальне правопорушення, таємне викрадення чужого майна (повторно) обвинуваченим вчинено 03 лютого 2016 року, тобто до постановлення вказаного вище вироку суду.
Відповідно до вимог частини 4 статті 70 КК України остаточне покарання призначається за правилами передбачених в частинах 1-3 цієї статті, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлене, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.
Частиною 1 вказаної вище статті визначено, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожний з них окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Таким чином покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити з урахуванням позиції до частини 4 статті 70 КК України.
При викладеному, з урахування всіх обставин справи та мотиву вчинення злочину, за який обвинуваченому слід обрати покарання пов`язане з позбавленням волі, але враховуючи, наведене вище, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробування в порядку статтей 75,76 КК України.

4 із4
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався
Долю речового доказу вирішити в порядку статті 100 КПК України.
Судові витрати стягнути з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст.374,376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 2(двох) років позбавлення волі.
На підставі частини 4 статті 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком та за злочин, передбачений частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 185 КК України, за який його засуджено вироком Мукачівського міьскрайоноого суду від 29 липня 2016 року, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_3 вважати засудженим до покарання у виді 2(двох) років 3(трьох) місяців позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2(два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності пунктів 2,3 частини 1 статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Речовий доказ: чоловічу куртку чорного кольору, повернути потерпілій ОСОБА_5 , у якої вона знаходиться на зберіганні.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 615 (шістсот п`ятнадцять) гривень72 копійки за проведення експертизи.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався
Апеляційна скарга на вирок може бути подана через Мукачівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.
Головуюча ОСОБА_1