АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/3736/14-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/748/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 серпня 2016 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000194, за яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, пенсіонера, інваліда ІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
потерпілий ОСОБА_8
захисник потерпілих адвокат ОСОБА_9
обвинувачений ОСОБА_6
захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_10 .

В апеляційній сказі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції змінити, пом`якшити призначене йому покарання, в частині можливості застосування до нього положень ст. 75 КК України.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 серпня 2016 року, водій ОСОБА_6 29 березня 2014 року в темний час доби, приблизно о 21 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21124» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по освітленій проїзній частині дороги вул. Косіора з боку вул. Стрєльнікова у напрямку вул. Землячки в Дзержинському районі м. Кривого Рогу, порушуючи вимоги п.п. 2.9 а), Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
- «2.9. Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;».
В цей же час, попереду руху автомобіля, в районі електричної опори № 158, перед пішохідним переходом позначеним дорожнім знаком 5.35.1 та дорожньою розміткою 1.14.1 зупинився невстановлений транспортний засіб, так як по дорожній розмітці пішохідного переходу в темпі звичайного кроку, з права наліво по ходу руху автомобіля «ВАЗ 21124», проїжджу частину дороги вул. Косіора, почали перетинати пішоходи особа пішохід ОСОБА_11 та її малолітній онук ОСОБА_12 .
Водій ОСОБА_6 наближаючись до пішохідного переходу на якому перебували пішоходи, маючи об`єктивну можливість спостерігати, що перед пішохідним переходом зупинився невстановлений транспортний засіб, проявив злочинну самовпевненість, не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не зменшуючи швидкості, продовжив свій рух у зазначеному напрямку, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п. 1.5, 2.3, 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, згідно до яких:
«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні ... загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ...б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування ним у дорозі»;
«18.1.Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.;»
«18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.».
Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21124» в районі електричної опори № 158 по вул. Косіора в Дзержинському районі м. Кривого Рогу, допустив наїзд керованого ним автомобіля на пішоходів ОСОБА_11 та її малолітнього онука ОСОБА_13 , які перетинали проїжджу частину дороги вул. Косіора по пішохідному переходу позначеному дорожнім знаком 5.35.1 та дорожньою розміткою 1.14.1.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходи ОСОБА_11 та її малолітній онук ОСОБА_13 отримали тілесні ушкодження.
Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_14 , усвідомлюючи свою причетність до суспільно-небезпечного діяння, порушуючи вимоги п. 2.10 Правил Дорожнього руху України, з місця дорожньо-транспортної пригоди зник.
Згідно висновку експерта № 942 від 20.05.2014 року потерпіла ОСОБА_11 отримала травми у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння і заснування черепу, забою головного мозку, субарохноїдального крововиливу, перелому величних кісток і верхньої щелепи, перелому кісток спинки носу з ушкодженням орбіт і спинок гайморових пазух з переходом на крилоподібну кістку ліворуч, закритого перелому кісток лівої гомілки в нижній третині, забійної рани голови, синців обличчя. За своїм характером виявлені у неї ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Згідно висновку експерта № 881 від 06.05.2014 року потерпілий ОСОБА_13 отримав травми у вигляді: підшкірної гематоми голови, синців та садна обличчя, закритого перелому нижньої третини лівої стегнової кіски та верхньої третини обох кісток гомілки з задовільним стоянням уламків. За своїм характером виявлені у нього ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше доби).
Між порушенням водієм ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків - спричиненням потерпілій ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, а потерпілому ОСОБА_13 середньої тяжкості тілесного ушкодження є прямий причинний зв`язок.
Вищезазначені дії обвинуваченого були кваліфіковані у межах досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження з чим погодився суд першої інстанції в оскаржуваному вироку.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчому закладі закритого типу та з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 в порядку виконання вироку.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 особисте зобов`язання залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов ОСОБА_11 до Приватного акціонерного товариства СК «ПЗУ Україна» - залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_6 - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 65357,23грн. на відшкодування моральної шкоди 200000,00 грн., на відшкодування витрат на правову допомогу 1500,00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_15 від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_16 до ОСОБА_6 - задовольнити в повному обсязі.Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_15 від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_16 матеріальну шкоду у розмірі 664,47грн., моральну шкоду в розмірі 40000,00грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на рахунок експертної установи за проведення експертизи №58/27-98 від 16.04.2014р. витрати у розмірі 343,98грн.

Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого за ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу особисте зобов`язання слід залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Захід забезпечення кримінального провадження арешт майна, застосований за ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу, а саме арешт автомобілю ВАЗ 21124 р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності обвинуваченому ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 15.09.2007року залишити в силі до вирішення питання про його скасування.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 286 КК України, зазначає, що вирок суду першої інстанції ухвалений відносно нього є занадто суворим, так як призначений без всебічного урахування його особи. Так, на думку апелянта, суд першої інстанції при призначенні йому покарання у вигляді позбавлення волі, враховуючи всі обтяжуючи та пом`якшуючи покарання обставини, не врахував також і інші пом`якшуючи, на думку апелянта, обставини, а саме те, що він є людиною похилого віку, інвалідом 3 групи внаслідок ампутації нижньої кінцівки, що суттєво погіршує його здоров`я, тому покарання. призначене вироком суду першої інстанції вважає занадто суворим і просить його змінити на покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник ОСОБА_17 підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого і просили вирок суду першої інстанції пом`якшити і застосувати до ОСОБА_6 положення ст. 75 КК України; прокурор, потерпілий та його представник захисник ОСОБА_9 , кожен окремо просили апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються дослідженими у судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, та сторонами апеляційного розгляду не оскаржуються.

Між тим, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо суворості призначеного йому покарання, на думку колегії суддів, є непереконливими.

Так, відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд достатньою мірою взяв до уваги обставини, що підлягають врахуванню відповідно до ст. 65 КК України, а саме те, що останнім було вчинено кримінальне правопорушення - злочин, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином; характеристику особи обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом 3 групи; наявність обставин, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття в скоєному, часткове відшкодування завданої кримінальними правопорушеннями шкоди; обставину, що обтяжує покарання перебування в момент ДТП у стані алкогольного сп`яніння, а також враховуючи поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 після скоєння ДТП, а саме намагання залишити місце пригоди і уникнути відповідальності та ненадання медичної допомоги потерпілим та призначив покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, ближче до мінімальної її межі, втім з реальним його відбуванням.

Колегія суддів погоджується з тим, що це покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 , та з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування при призначені покарання цьому обвинуваченому положень ст. 75 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 цього висновку не спростовують, оскільки обставини, на які вони посилаються у своїй апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції та у сукупності не є достатньо вагомими для визнання їх такими, що істотно знижують ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, та є достатньою підставою для застосування положень ст. 75 КК України, а той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності в тому числі і за порушення правил дорожнього руху, та скоєння дорожньо-транспортної пригоди, навпаки обґрунтовують правильність висновків суду першої інстанції щодо призначення покарання ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 серпня 2016 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000194 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3