Справа № 314/24/15-к
Провадження № 1-кп/314/24/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2016 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження № 0001573 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколівка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, освіта середня, розлученого, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Мала Токмачка Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

1) 15 липня 2014 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 березня 2015 року іспитовий строк скасований, направлений для відбування покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2014 року;

2) 17 липня 2014 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , маючи умисел на ухилення від відбування громадських робіт, будучи засудженим 17 липня 2014 року Оріхівським районним судом Запорізької області до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт та ознайомившись 01 вересня 2014 року під розписку з порядком та умовами відбування призначеного покарання, постановою про призначення днів явки на реєстрацію (3-й понеділок кожного місяця) до Вільнянського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції, діючи умисно, незважаючи на неодноразові виклики та офіційні попередження Вільнянського МВ КВІ, ухилявся від відбування покарання у вигляді громадських робіт, яке виразилося в тому, що він у вільний від роботи час з 11 вересня 2014 року не з`являвся на проходження громадських робіт до Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, куди був направлений згідно направлення Вільнянського МВ КВІ, хоча мав таку можливість.

Зокрема, ОСОБА_4 , згідно розпорядження та затвердженого графіка, 02 вересня 2014 року приступив до відбуття громадських робіт, однак у подальшому з 11 до 19 вересня 2014 року не з`являвся для відбування громадських робіт без поважних причин, 15 вересня 2014 року не з`явився без поважної причини на реєстрацію до Вільнянського МВ КВІ, про свої ускладнення не повідомив, у зв`язку з чим 22 вересня 2014 року за порушення порядку та умов відбування покарання отримав письмове попередження. Крім того, 22 вересня 2014 року ОСОБА_4 повторно роз`яснені порядок та умови відбування покарання, винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію (2-й і 3-й понеділок кожного місяця), з якою він цього ж дня був ознайомлений. Незважаючи на отримане попередження, ОСОБА_4 22, 23, 24, 25, 26 та 29 вересня 2014 року без поважних причин не з`являвся для відбування громадських робіт, у жовтні 2014 року взагалі не приступав до відбування громадських робіт, 13 та 20 жовтня 2014 року не з`явився на реєстрацію до Вільнянського МВ КВІ. У подальшому ОСОБА_4 за викликами до кримінально-виконавчої інспекції не з`являвся, продовжував ухилятись від відбування покарання та знову не виконував громадські роботи без поважних причин.

Згідно графіку виходу на роботу ОСОБА_4 у вересні 2014 року з 80 годин, які повинен був відпрацювати, фактично відбув лише 28 годин, у жовтні 2014 року відпрацьованого часу не має. Таким чином, з 11 вересня 2014 року засуджений ОСОБА_4 громадські роботи не виконує, чим умисно ухиляється від відбування призначеного йому покарання у вигляді громадських робіт.

Крім того, на початку жовтня 2014 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_4 повторно, з корисливих мотивів, прийшли на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_7 , де, шляхом пошкодження вікна, проникли в приміщення гаражу, з якого таємно викрали майно, а саме:

- мотокосу «Тайга», вартістю 1200 гривень,

- металеву тачку «Вояджер», вартістю 450 гривень,

в результаті чого спричинили потеплілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1650 гривень.

Крім того, на початку жовтня 2014 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, за попередньою змовою з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, прийшли на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_7 , де, шляхом пошкодження вікна, проникли в приміщення будинку, з якого таємно викрали майно, а саме:

- електричний насос «Пидрола», вартістю 2000 гривень,

- електричну пилку «ЕПЦ», вартістю 800 гривень,

- 3 електрозберігаючи лампочки, вартістю 40 гривень кожна, на суму 120 гривень,

- 3 чавунні пательні, вартістю 150 гривень кожна, на суму 450 гривень,

- 3 алюмінієві миски, об`ємом 15 літрів, вартістю 50 гривень кожна, на суму 150 гривень,

- алюмінієву миску, об`ємом 30 літрів, вартістю 100 гривень.

Після цього, ОСОБА_4 разом з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, продовжуючи свій вищеописаний умисел, пройшли до приміщення гаражу, що знаходиться на території вказаного домоволодіння, де через раніше утворений отвір у вікні проникли в його приміщення, з якого таємно викрали майно, а саме:

-мотоблок «Уберт 55», вартістю 6000 гривень,

-електрокосу, вартістю 350 гривень,

в результаті чого спричинили потеплілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 9970 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, зазначивши, що повністю визнає свою вину при обставинах, викладених в обвинуваченні, не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що у жовтні 2014 року, точного числа не пам`ятає, приблизно о 20 годині 00 хвилин він разом з ОСОБА_4 та іншою особою, перебуваючи в с. Гнаровському Вільнянського району Запорізької області за місцем проживання ОСОБА_4 , вирішили вчинити крадіжку. З цією метою вони направилися в напрямку с. Новотроїцьке, де, проходячи по вул. Шкільній, побачили будинок, у якому не горіло світло. В подальшому вони пройшли на територію домоволодіння, підійшли до гаражу, де відірвали фанеру, яка закривала вікно, і ОСОБА_4 через це вікно потрапив у приміщення, де пройшов до дверей, відчинивши які, впустив інших у приміщення гаражу, з якого вини викрали, а у подальшому продали мотокосу і тачку. У вчиненому щиро покаявся.

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи допитаним під час судового розгляду, вину в інкримінованих йому злочинах не визнав, суду пояснив, що у жовтні 2014 року приблизно о 20 годині 00 хвилин у нього вдома перебували ОСОБА_3 та інші особи. Під час розмови ОСОБА_3 запропонував вчинити крадіжку майна з будинку в с. Новотроїцьке Вільнянського району Запорізької області, однак він відмовився, а інші погодились та пішли. Повернулись ОСОБА_3 з іншими приблизно через дві години, принісши з собою мотокосу, яку наступного ранку він продав. Крім того, вранці наступного дня він виявив у себе в сараї мотоблок, тачку, електропилу та насос, які у подальшому продав. Таким чином, він не визнає факту участі у вчиненні крадіжок, однак погоджується з фактом продажу викраденого майна.

За епізодом ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт ОСОБА_4 пояснив, що був засуджений Оріхівським районним судом Запорізької області до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт, приступив до відбування покарання, однак у подальшому не виходив на роботу, оскільки домовився з головою сільської ради, що відпрацює пізніше. Вважає, що його діях відсутній умисел на ухилення від відбування покарання.

Однак, вже у судових дебатах та в останньому слові обвинувачений ОСОБА_4 змінив свою позицію, зазначив, що повністю визнає свою провину в інкримінованих йому злочинах при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Свої показання під час судового розгляду пояснив намаганням уникнути покарання.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази, отримані в ході судового слідства, суд вважає, що винність обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів доведена.

Так, за епізодами таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_7 винність обвинувачених підтверджується такими доказами.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що йому належить житловий будинок, розташований у АДРЕСА_4 . У жовтні 2014 року, приїхавши в село, він виявив сліди крадіжки, а саме були відкриті ворота на територію домоволодіння, пошкоджені вікна у приміщенні будинку і гаражу. В результаті огляду він виявив зникнення електрокоси, мотоблоку, електричного насосу, електричної пилки, мотокоси, лампочок, алюмінієвих мисок та металевої тачки. На цей час йому частково відшкодована матеріальна шкода, спричинена злочинами.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що проживає по сусідству з потерпілим ОСОБА_7 . У жовтні 2014 року, точної дати не пам`ятає, вона виявила, що з території домоволодіння, належного потерпілому, вчинена крадіжка, у зв`язку з чим викликала співробітників міліції.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що в один з днів у жовтні 2014 року, точної дати не пам`ятає, вона бачила, як ОСОБА_4 з іншими хлопцями грузив у машину мотоблок, який до цього бачила в сараї сусідки, однак про його походження їй нічого невідомо. Погрузивши вказане майно, ОСОБА_4 та інші поїхали в невідомому напрямку.

Відповідно до протоколу огляду місця події та фототаблиці до нього (т. 2 а.с. 6-10), 11 жовтня 2014 року старшим слідчим СВ Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_10 за участю спеціаліста-криміналіста ОСОБА_11 , власника ОСОБА_7 у присутності понятих проведений огляд території домоволодіння АДРЕСА_4 , під час якого виявлено, що обстановка на території домоволодіння порушена, зокрема, вікно в приміщення будинку виставлене, дерев`яна рама та фрагменти розбитого скла лежать на землі поблизу будинку, крім того, на вхідних дверях, які ведуть у приміщення гаражу, зламана петля, віконний отвір виставлений, а на землі поблизу вікна гаража лежить фанера. За результатами огляду з місця події вилучені 6 слідів папілярних візерунків пальців рук.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту та фототаблиці до нього (т. 2 а.с. 17-20), 21 січня 2015 року у період часу з 13 години 00 хвилин до 13 години 30 хвилин старшим слідчим СВ Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_10 у присутності понятих, за участю підозрюваного ОСОБА_4 , проведено слідчий експеримент, в ході якого ОСОБА_4 було запропоновано на місці розповісти про обставини вчинення злочинів, що мали місце на початку жовтня 2014 року за адресою: АДРЕСА_4 , на що останній добровільно погодився. Після чого ОСОБА_4 пояснив, що на початку жовтня 2014 року у вечірній час він знаходився вдома разом зі своїми знайомими, у тому числі ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_3 . Під час розмови, у зв`язку з відсутністю грошових коштів на придбання горілки, вони спільно вирішили вчинити крадіжку металевих виробів з території одного з домоволодінь в с. Новотроїцьке Вільнянського району Запорізької області, розташованого поблизу їх села. Втрьох вони направились в с. Новотроїцьке, де, проходячи повз вказаний двір, через незачинені ворота зайшли на його територію та підійшли до приміщення гаражу, двері якого були зачинені. Побачивши, що віконний отвір, який веде у гараж, закривається за допомогою листа фанери, вони спільно зірвали цю фанеру, після чого він заліз у приміщення гаража і відчинив двері. У подальшому вони спільно винесли з гаража мотокосу та металеву тачку. Вказані предмети сховали у лісополосі, а в подальшому продали. Наступного дня він зустрівся з двома знайомими у себе в квартирі. Домовившись вчинити крадіжку, вони знову направилися в с. Новотроїцьке Вільнянського району Запорізької області. Підійшовши до території домоволодіння, з якого минулого вечора вчинили крадіжку, знову проникли на його територію, де зайшли в приміщення гаражу, звідки викотили мотоблок та електрокосу. Після цього вони направилися до житлового будинку, де руками вирвали дерев`яну віконну раму, через віконний отвір проникли у приміщення будинку, звідки забрали електричний насос, електричну пилу, 3 чавунні пательні, 4 алюмінієві миски, а також викрутили з електропроводки кілька електрозберігаючих лампочок. Все викрадене майно вони перенесли в його сарай, а в подальшому продали.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснили, що були присутні в якості понятих під час проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 . В ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_4 добровільно давав показання з приводу обставин вчинених ним злочинів, а саме крадіжок майна з території домоволодіння в с. Новотроїцьке Вільнянського району Запорізької області. За результатами проведення слідчого експерименту складений протокол, який у повному обсязі відображав обставини його проведення, зміст показань ОСОБА_4 . Усі учасники слідчого експерименту ознайомилися з його змістом, доповнень та зауважень не мали, добровільно його підписали.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту та фототаблиці до нього (т. 2 а.с. 33-35), 18 грудня 2014 року у період часу з 16 години 30 хвилин до 17 години 00 хвилин старшим слідчим СВ Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_10 у присутності понятих, за участю підозрюваного ОСОБА_3 , проведено слідчий експеримент, в ході якого ОСОБА_3 було запропоновано на місці розповісти про обставини вчинення злочинів, що мали місце на початку жовтня 2014 року за адресою: АДРЕСА_4 , на що останній добровільно погодився. Після чого ОСОБА_3 пояснив, що на початку жовтня 2014 року у вечірній час він разом з ОСОБА_4 та іншою особою перебував в с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 . Під час розмови, у зв`язку з відсутністю грошових коштів на придбання горілки, вони спільно вирішили вчинити крадіжку металевих виробів з території одного з домоволодінь в с. Новотроїцьке Вільнянського району Запорізької області, розташованого поблизу їх села. Втрьох вони направились в с. Новотроїцьке, де, проходячи повз вказаний двір, через незачинені ворота зайшли на його територію та підійшли до приміщення гаражу, двері якого були зачинені. Побачивши, що віконний отвір, який веде у гараж, закривається за допомогою листа фанери, вони спільно зірвали цю фанеру, після чого ОСОБА_4 заліз у приміщення гаража і відчинив двері. У подальшому вони спільно винесли з гаража мотокосу та металеву тачку. Вказані предмети сховали у лісополосі, а в подальшому продали.

За епізодом ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт винність обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується такими доказами:

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що обіймає посаду начальника Вільнянського МВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області. 29 серпня 2014 року до відділу на виконання надійшов вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 17 липня 2014 року, яким ОСОБА_4 засуджений до покарання у вигляді громадських робіт. 01 вересня 2014 року ОСОБА_4 під розписку був ознайомлений з порядком та умовами відбування призначеного покарання, постановою про призначення днів явки на реєстрацію та отримав направлення до Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області для відбування покарання, до якого він мав приступити з 02 вересня 2014 року. 02 вересня 2014 року Гнаровською сільською радою надані до Вільнянського МВ КВІ розпорядження, графік відбування покарання та інструктаж техніки безпеки, проведений з ОСОБА_4 15 вересня 2014 року засуджений не з`явився до Вільнянського МВ КВІ на реєстрацію без поважної причини, про свої ускладнення не повідомив. 19 вересня 2014 року в ході перевірки засудженого за місцем відбування громадських робіт встановлено, що ОСОБА_4 до відбуття покарання притупив своєчасно, згідно з графіком, але з 11 вересня 2014 року покарання не відбуває без поважної причини, про що складено акт перевірки, а сільською радою надана довідка, у якій вказано, що засуджений ОСОБА_4 з 11 по 19 вересня 2014 року громадські роботи не відбуває без поважних причин. На 22 вересня 2014 року ОСОБА_4 був викликаний до Вільнянського МВ КВІ для дачі пояснень, цього дня за порушення порядку та умов відбування покарання, а також неявку на реєстрацію йому було винесено письмове попередження та повторно роз`яснені порядок та умови відбування покарання. Однак ОСОБА_4 допустив невихід на роботу 23, 24, 25, 26 та 29 вересня 2014 року, про що Гнаровська сільська рада повідомила інспекцію довідкою. У подальшому ОСОБА_4 , згідно з графіком на жовтень 2014 року, до громадських робіт не приступив та громадські роботи не відбував, на реєстрацію до Вільнянського МВ КВІ не з`явився без поважних причин, переховувався від працівників КВІ та органів внутрішніх справ. На теперішній час ОСОБА_4 відбув лише 28 годин із призначених 80, не відбутими залишаються 52 години громадських робіт.

Відповідно до вироку Оріхівського районного суду Запорізької області від 17 липня 2014 року (т. 1 а.с. 218-219), затверджено угоду про примирення, укладену 25 червня 2014 року між потерпілим ОСОБА_15 та обвинуваченим ОСОБА_4 . Останнього визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та йому призначене узгоджене сторонами покарання у вигляді 80 годин громадських робіт.

Згідно з розпорядженням (т. 1 а.с. 217), вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 17 липня 2014 року набрав законної сили 19 серпня 2014 року.

Відповідно до підписки, наданої ОСОБА_4 01 вересня 2014 року (т. 1 а.с. 221), останній ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, а також попереджений, що в разі ухилення від відбування покарання може бути притягнутий до кримінальної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 389 КК України, крім того, йому роз`яснені вимоги ст. 37 КВК України.

Згідно з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію (т. 1 а.с. 222), ОСОБА_4 зобов`язаний з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції та йому призначений день явки - 3-й понеділок кожного місяця. З даною постановою ОСОБА_4 ознайомлений під розписку 01 вересня 2014 року.

Відповідно до направлення Вільнянського МВ КВІ (т. 1 а.с. 226), 01 вересня 2014 року ОСОБА_4 направлений для відбування покарання у вигляді 80 годин громадських робіт до Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

Згідно з розпорядженням Гнаровського сільського голови № 44-ОД від 02 вересня 2014 року (т. 1 а.с. 227), ОСОБА_4 прийнятий для відбування громадських робіт на території Гнаровської сільської ради. Крім того, 02 вересня 2014 року ОСОБА_4 пройшов інструктаж по охороні праці та виробничій санітарії (т. 1 а.с. 228).

Відповідно до акту перевірки виконання вироку суду щодо особи, засудженої до покарання у вигляді громадських робіт (т. 1 а.с. 232), 19 вересня 2014 року начальником Вільнянського МВ КВІ ОСОБА_14 при перевірці правильності виконання вироку Оріхівського районного суду Запорізької області від 17 липня 2014 року щодо засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання при Гнаровській сільській раді, встановлено, що останній до відбуття покарання приступив своєчасно, однак з 11 вересня 2014 року для відбуття громадських робіт не з`являється.

Згідно з довідкою Гнаровської сільської ради № 484 від 19 вересня 2014 року (т. 1 а.с. 233), ОСОБА_4 до громадських робіт з 11 по 19 вересня 2014 року не приступав, при причини не інформував.

Відповідно до письмового попередження (т. 1 а.с. 235), ОСОБА_4 допустив порушення порядку та умов відбування покарання у вигляді 80 годин громадських робіт, а саме у період з 11 по 19 вересня 2014 року допустив невихід на роботу без поважної причини, а також 15 вересня 2014 року не з`явився на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, про свої ускладнення не повідомив, у зв`язку з чим попереджений, що в разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України. Попередження оголошено ОСОБА_4 22 вересня 2014 року.

Згідно з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію (т. 1 а.с. 236), ОСОБА_4 , у зв`язку з допущеним порушенням порядку та умов відбування покарання, змінені дні явки на реєстрацію, йому призначені дні явки - 2-й та 3-й понеділок кожного місяця. З даною постановою ОСОБА_4 ознайомлений під розписку 22 вересня 2014 року.

Відповідно до листка реєстрації (т. 1 а.с. 223), ОСОБА_4 15 вересня, 15 та 27 жовтня 2014 року не з`явився на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Згідно з табелем виходу на роботу за вересень 2014 року (т. 1 а.с. 237), засуджений до громадських робіт ОСОБА_4 із запланованих за графіком (т. 1 а.с. 229-230) у вересні 2014 року 80 годин громадських робіт фактично відпрацював 28.

Згідно з табелем виходу на роботу за жовтень 2014 року (т. 2 а.с. 2), засуджений до громадських робіт ОСОБА_4 із запланованих за графіком (т. 1 а.с. 238) у жовтні 2014 року 52 годин громадських робіт фактично не відпрацював жодної.

Відповідно до довідки Гнаровської сільської ради № 601 від 04 листопада 2014 року (т. 2 а.с. 3), ОСОБА_4 заплановані у жовтні 2014 року 52 години громадських робіт не відпрацював, станом на 04 листопада 2014 року до роботи не приступав.

Проаналізувавши всі досліджені в судовому засіданні докази у сукупності, суд дійшов висновку про те, що вони логічні, послідовні, за своїм змістом не містять протиріч, на їх підставі судом встановлені та перевірені обставини, які в силу ст. 91 КПК України підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Підстав сумніватись в їх достовірності суд не встановив.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 за епізодами крадіжок майна потерпілого ОСОБА_7 винним себе не визнав, підтвердивши при цьому факт того, що ОСОБА_3 та інші особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, запропонували йому вчинити крадіжку майна з території одного з домоволодінь в с. Новотроїцьке Вільнянського району Запорізької області, однак зазначивши, що в подальшому відмовився від вчинення злочину, не вчинив відносно жодних дій, спрямованих на заволодіння майном потерпілого.

Дану позицію обвинуваченого ОСОБА_4 суд не приймає до уваги з таких підстав.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував, що він погодився на пропозицію ОСОБА_3 та інших осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, вчинити крадіжку майна з території одного з домоволодінь в с. Новотроїцьке Вільнянського району Запорізької області. Вказані ОСОБА_4 обставини, а також участь останнього у вчиненні крадіжки майна потерпілого ОСОБА_7 підтвердив у судовому засіданні і обвинувачений ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні вказана на ОСОБА_4 , як одну з осіб, які грузили у машину мотоблок, про походження якого їй нічого невідомо.

З дослідженого у судовому засіданні протоколу слідчого експерименту від 21 січня 2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що обвинувачений під час проведення цієї слідчої дії давав детальні пояснення про обставини вчинення на початку жовтня 2014 року крадіжок майна з території домоволодіння, належного ОСОБА_7 .

Судом встановлено, що свої показання щодо обставин вчинення злочину під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_4 давав добровільно, без будь-якого тиску. Вказані обставини підтвердили у судовому засіданні також свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Показання ОСОБА_4 , дані під час слідчого експерименту, повністю відповідають показанням обвинуваченого ОСОБА_3 , наданими останнім як під час судового розгляду, так і в ході проведення слідчого експерименту 18 грудня 2014 року.

Щодо невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини за епізодом ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, то таку позицію обвинуваченого суд також не приймає, оскільки останній підтвердив, що був засуджений до даного виду покарання, ознайомлений у кримінально-виконавчій інспекції з порядком та умовами відбування покарання, приступив до виконання робіт, відпрацювавши 28 годин, однак у подальшому не виходив на роботу, до теперішнього часу громадські роботи не відпрацював. Доводи ОСОБА_4 про відсутність у нього умислу на ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, спростовуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а також самою поведінкою обвинуваченого під час відбування покарання, його ставленням до виконання громадських робіт.

Таким чином, не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 суд розцінює як обраний ним спосіб захисту.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище, а дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло та сховище, а також за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього виду покарання.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 12 КК України, вчинені ОСОБА_4 злочини відноситься до категорії злочину невеликої тяжкості та тяжкого злочину, а вчинений ОСОБА_3 злочин відноситься до категорії тяжкого злочину.

Щодо особи винного ОСОБА_4 , суд враховує, що обвинувачений раніше судимий, вчинив інкриміновані йому злочини в період випробування, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, судом не виявлено.

Щодо особи винного ОСОБА_3 , суд враховує, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання та стійки соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває 4 малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне часткове відшкодування завданої потерпілому шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не виявлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи обставини справи, особи обвинувачених, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд прийшов до висновку щодо доцільності призначення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання у межах санкцій статей, за якими кваліфіковані дії обвинувачених, у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому застосовує до нього вимоги ст. 75 КК України.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 суд, з урахуванням даних про його особу, приходить до висновку, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання. Судом також встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий 15 липня 2014 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік, а також 17 липня 2014 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 березня 2015 року іспитовий строк скасований, ОСОБА_4 направлений для відбування покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2014 року. Інкриміновані йому злочини ОСОБА_4 вчинив після ухвалення Шевченківським районним судом м. Запоріжжя та Оріхівським районним судом Запорізької області вироків, тому суд вважає за необхідне застосувати відносно нього ст. 71 КК України і до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за попередніми вироками.

При призначенні покарання суд також враховує вимоги Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, яким викладено у новій редакції ч. 5 ст. 72 КК України, зокрема, зазначено, що строк попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, зараховується судом із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 січня 2015 року (т. 2 а.с. 53-55) ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На підставі вказаної ухвали обвинувачений тримався під вартою до 19 березня 2015 року. Крім того, у зв`язку з розглядом даного кримінального провадження обвинувачений, який відбував покарання у Бердянській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 77), тимчасово переведений до Вільнянської установи виконання покарань УДПтС України в Запорізькій області (№ 11), де знаходиться до теперішнього часу. У зв`язку з викладеним, зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 72 КК України, цей строк має бути зарахований у строк покаранняіз розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При вирішенні заявленого потерпілим ОСОБА_7 цивільного позову суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальними правилами шкода, заподіяна особі та її майну або майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Суд вважає, що внаслідок вчинення обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 злочинів, а саме крадіжок, потерпілому ОСОБА_7 дійсно була спричинена майнова шкода.

У судовому засіданні знайшла своє підтвердження наявність безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями обвинувачених і шкодою, заподіяною потерпілому.

Майнова шкода складається з вартості викрадених речей.

За таких обставин, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_7 , підтверджений матеріалами кримінального провадження, а тому підлягає задоволенню. При вирішенні питання про суму, яка підлягає стягненню з кожного з обвинувачених, суд враховує, що ОСОБА_3 приймав участь у вчиненні одного епізоду крадіжки майна потерпілого ОСОБА_7 , внаслідок чого останньому завдано майнову шкоду на суму 1650 гривень. Обвинувачений ОСОБА_3 відшкодував частину завданої шкоди у розмірі 200 гривень (т. 2 а.с. 14). Решта суми за цим епізодом підлягає солідарному стягненню з обох обвинувачених. Матеріальна шкода, завдана потерпілому за іншим епізодом крадіжки, підлягає стягненню у повному обсязі з обвинуваченого ОСОБА_16 .

Зважаючи, що суду не надано документального підтвердження витрат на залучення експерта, підстави для їх стягнення з обвинувачених відсутні. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Захід забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_3 залишити без змін.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді 1 місяця арешту.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання, не відбутого за вироками Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2014 року та Оріхівського районного суду Запорізької області від 17 липня 2014 року, у вигляді 3 років 1 дня позбавлення волі.

У строк покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати строк попереднього ув`язнення з 19 січня 2015 року до 19 березня 2015 року, а також з 30 червня 2015 до 03 листопада 2016 року, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК УкраїниОСОБА_4 звільнити від відбування покарання за цим вироком у зв`язку з фактичним відбуттям строку покарання.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, 1450 гривень (одна тисяча чотириста п`ятдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, 9970 гривень (дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят гривень).

Речові докази: 6 слідів папілярних візерунків пальців рук, долучені до матеріалів кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя ОСОБА_1

03.11.2016

03.11.2016