Провадження № 1-кс/201/7245/2016
УХВАЛА
Іменем України
6 вересня 2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні його потерпілим, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову про відмову у визнанні його потерпілим старшого слідчого першого СВ СУ Прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000034, внесеному до ЄРДР 10.08.2015 за ознаками ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 397 КК України.
В обґрунтування скарги зазначив, що кримінальне провадження №0000034, внесене до ЄРДР 10.08.2015 є об`єднаним кримінальним провадженням, відомості по якому внесені до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 (ч. 1 ст. 365 КК України) та за заявою ОСОБА_5 (ч. 2 ст. 397 КК України).
07.07.2016 він подав заяву в порядку ст.55 КПК України до першого слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області про залучення в якості потерпілого. Постановою слідчого від 08.07.2016 відмовлено у визнанні потерпілим у зв`язку із відсутністю відомостей про спричинення шкоди його інтересам. Заявник не погоджується з даною позицією слідчого, так як вважає, що шкода заподіяна йому діями працівника правоохоронних органів - ОСОБА_6 , який користуючись службовим становищем погрожував йому як представнику ОСОБА_5 кримінальним переслідуванням. 29.06.2015 незаконно затримав його, за фактом чого і відкрите кримінальне провадження №0000034. Крім того, 31.07.2015 в ході розгляду цивільної справи № 202/11928/14-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська давав свідчення, які на думку заявника, за своїм змістом є доказами погроз з боку ОСОБА_6 , втручання у справи ОСОБА_5 і його, як представника останнього. Окрім того, повідомив, що ОСОБА_6 з 2009 року є зятем ОСОБА_7 (позивача у цивільній справі), з 2011 року всіляко втручається в розподіл майна. В лютому 2011 перешкоджав ОСОБА_5 у користуванні майном.
27.06.2012 заявник подав заяву до Індустріального РВ про вчинення злочину шахрайства, вчиненого ОСОБА_7 та донькою ОСОБА_8 , яке полягає у виданні фіктивної довіреності від ОСОБА_5 , вчиненні від його імені дій, що призвело до винесення неправосудного рішення та втрати майна ОСОБА_5 будівлі магазину. Заявник вважає, що на це рішення міг вплинути ОСОБА_6 , який використовуючи службове становище, приховував злочин свого тестя. 05.02.2015 до ЄРДР внесені відомості і розпочате кримінальне провадження №0000123 за фактом шахрайства вказаних осіб за заявою ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в судовому засіданні давали свідчення про те, що ОСОБА_5 начебто хотів подарувати 1/2 частину будівлі магазину. Данні свідчення були положені в основу рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, яким скасовано договір дарування магазину, чим спричинено ОСОБА_5 матеріальні збитки в сумі 4 938 214 грн. Відповідь КП ДМБТІ від 27.05.2016 спростовує завідомо неправдиві свідчення ОСОБА_6 , і вказує, що останній давав свідчення з корисливих мотивів.
У постанові слідчого ОСОБА_4 дані обставини не враховано, а також не враховані відомості про його незаконне затримання ОСОБА_6 (копію журналу затриманих від 29.06.2015, де він записаний до ОСОБА_9 (для пояснення), не враховані довідки про тілесні ушкодження від 30.06.2015, від 26.10.2015, висновки з амбулаторної карти №1037728 від 26.10.2015. Як пояснив заявник, дані тілесні ушкодження спричинені йому ОСОБА_6 . Дані документи містяться в матеріалах провадження.
17.03.2016 він звертався із клопотанням про проведення судово-медичної експертизи на підставі медичної документації, але воно не було розглянуто. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2016 зобов`язано слідчого розглянути клопотання від 17.03.2016. Листом прокурора Дніпропетровської області від 25.04.2016 повідомлено про те, що надані вказівки слідчому про проведення необхідних слідчих дій, зокрема і проведення судово-медичної експертизи. Але на сьогоднішній день експертиза не проведена. Тому вважає, що постанова винесена неправомірно, оскільки протиправними діями ОСОБА_6 порушені його права, завдані тілесні ушкодження. Тому просив скаргу задовольнити.
Заявник в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити.
Слідчий прокуратури Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду скарги повідомлявся належним чином.
Вислухавши в судовому засіданні заявника, дослідивши матеріали скарги та матеріали провадження, встановлено наступне.

Як вбачається зі спірної постанови, 10.08.2015 до ЄРДР за № 0000034 внесено відомості на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2015 за заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 365 КК України.
17.06.2016 до ЄРДР за № 0000501 внесено відомості за заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України.
30.06.2016 вказані кримінальні провадження об`єднані в одне провадження під єдиним № 0000034.
07.07.2016 ОСОБА_3 до першого СВ Прокуратури Дніпропетровської області подано заяву в порядку ст.55 КПК України про залучення його як потерпілого, у провадженні за ч.2 ст. 397 КК України № 0000034.
Встановлено, що зі змісту заяви та показань свідка ОСОБА_5 не встановлено та на цей час не підтверджено факти втручання у діяльність ОСОБА_3 - представника ОСОБА_5 , а також не встановлено, що вказаним кримінальним правопорушенням заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам останнього. Даною постановою відмовлено заявнику у визнанні у задоволенні його вимог та у визнанні потерпілим.
Як вбачається з листа прокуратури Дніпропетровської області від 25.04.2016 № 15-647316 ОСОБА_3 повідомлено, що з 25.03.2016 проведення досудового розслідування доручено старшому слідчому першого СВ СУ прокуратури області ОСОБА_4 . На даний час досудове розслідування триває, нагляд за ходом досудового розслідування здійснює відділ процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури області. Процесуальним керівником у кримінальному провадженні надано письмові вказівки про проведення необхідних слідчих дій, у тому числі про проведення одночасних допитів, допиту працівників чергової частини, проведення судово-медичної експертизи на підставі медичної документації.
Крім того, роз`яснюю, що заявник, як потерпілий, згідно зі ст. 56 КПК України, має право подавати докази на підтвердження своєї заяви, а також подавати клопотання слідчому чи прокурору про проведення певних слідчих дій.
Разом із тим, як встановлено в судовому засіданні, заявника не визнано потерпілим.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Частина 2 вказаної статті передбачає, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Згідно із ч. 1 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Відповідно до ч. 5 даної статті постанова слідчого, прокурора складається з вступної частини, мотивувальної та резолютивної. Мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
З оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим при її прийнятті взагалі не враховані відомості, на які вказує заявник, обґрунтовуючи факт спричинення йому шкоди - відомості про його незаконне затримання ОСОБА_6 , довідки про тілесні ушкодження від 30.06.2015, від 26.10.2015, висновки з амбулаторної карти №1037728 від 26.10.2015. Постанова винесена лише за аналізом заяви самого ОСОБА_3 та показань свідка ОСОБА_5 .
Окрім того, з листа прокуратури Дніпропетровської області від 25.04.2016 № 15-647316 вбачається, що є потреба у проведенні експертизи на підставі медичної документації щодо тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_3 , що вказує на наявність у матеріалах справи відомостей про спричинення йому шкоди. До того ж даним листом ОСОБА_3 роз`яснені його права як потерпілого.
Отже, суд приходить до висновку, що слідчий приймаючи постанову про відмову у визнанні потерпілим не врахував дані матеріали провадження і прийшов до передчасного висновку про відсутність спричиненої ОСОБА_3 шкоди.
Відповідно до п. 5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржена рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Згідно із ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Отже, визнання особи потерпілою відноситься до виключної компетенції слідчого.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 214, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні його потерпілим - задовольнити.
Постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим від 08.07.2016 потерпілим старшого слідчого першого СВ СУ Прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000034, внесеному до ЄРДР 10.08.2015 за ознаками ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 397 КК України - скасувати.
Зобов`язати старшого слідчого першого СВ СУ Прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , у провадженні якої перебуває кримінальне провадження №0000034 вирішити питання про залучення ОСОБА_3 як потерпілого з урахуванням посилань ОСОБА_3 на відомості, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1