Справа № 573/1476/16-к
Номер провадження 1-кп/573/103/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2016 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Стукалівка Білопільського району Сумської області, з базовою середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 15 жовтня 1991 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 140 КК України 1960 року до 2 років виправних робіт з утриманням 20% заробітку в дохід держави;

2) 18 квітня 1994 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 140, ст. 17, ст. 44, ст. 42, ст. 46-1 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

3) 06 березня 1995 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 206, ч. 2 ст. 206, ст. 42, ст. 43, ст. 14 КК України 1960 року до 4 років позбавлення волі;

4) 28 грудня 1999 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

5) 29 липня 2004 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців 3 днів позбавлення волі;

6) 21 грудня 2006 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

7) 18 червня 2007 року Білопільським районним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

8) 10 липня 2013 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений з виправної колонії 17 лютого 2016 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 14 днів, судимості не зняті та не погашені ,

- за ч. 3 ст. 297, ст. 395 КК України,
в с т а н о в и в :
У ніч з 5 на 6 червня 2016 року ОСОБА_4 , перебуваючи на кладовищі, що розташоване по вулиці Ломоносова в м. Білопілля Сумської області, помітив кам`яний пам`ятник на могилі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на якому була ваза з нержавіючої сталі. В цей час у нього виник умисел на заволодіння вказаною вазою із корисливих мотивів.

Реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_4 викрав вазу з нержавіючого металу з місця поховання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вагою 3 кг вартістю 60 грн., яка належала ОСОБА_8 . У подальшому викраденою вазою ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Крім того, ухвалою Коростенського міськрайонного суду Жито

мирської області від 12 лютого 2016 року відносно ОСОБА_4 був встановлений адміністративний нагляд строком на 1 рік і на нього покладені наступні обов`язки:

1.заборона виходити з будинку (квартири) з 22 до 06 години щодобово;

2.заборона відвідувати та перебувати в місцях продажу алкогольних напоїв на розлив;

3.заборона виїзду в особистих справах за межі району (міста) без дозволу начальника МРВ УМВС України;

4.реєстрація в МРВ кожного понеділка місяця.

Із вказаною ухвалою суду ОСОБА_4 був письмово ознайомлений 21 березня 2016 року, також він зобов`язувався дотримуватись даних обмежень. Того ж дня він був попереджений про кримінальну відповідальність у випадку ухилення від адміністративного нагляду.

У подальшому 21 березня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Білопільського ВП ГУНП в Сумській області із заявою про здійснення за ним нагляду щодо дотримань правил адміністративного нагляду за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

04 квітня 2016 року у Білопільському ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 письмово був ознайомлений з порядком відбування адміністративного нагляду, з обмеженнями, які встановлені ухвалою суду, та відповідальністю за порушення правил адміністративного нагляду.

Незважаючи на зазначені вище заходи, ОСОБА_4 з метою ухилення від адміністративного нагляду без поважних причин та без повідомлення працівників поліції, які здійснювали за ним нагляд, самовільно в точно невстановлений день середини травня 2016 року о 20 год. залишив місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та пішов до м. Білопілля, де перебував до початку червня 2016 року у своїх знайомих за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому з метою ухилення від адміністративного нагляду ОСОБА_4 перейшов проживати до одного із покинутих нежилих будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав до 01 липня 2016 року.

Здійснюючи вищевказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні зазначених злочинів визнав повністю, щиро розкаявся, дав показання, які повністю відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, зокрема, пояснив, що на початку червня 2016 року вночі, проходячи через кладовище в АДРЕСА_2 , побачив на одній з могил кам`яний пам`ятник, на якому була ваза із нержавіючого металу. Вирішив викрасти цю вазу, щоб здати як металобрухт. Підійшов до пам`ятника, взяв руками відігнув вазу і поніс за місцем свого проживання. Зранку наступного дня після крадіжки поніс вазу на пункт прийому металобрухту, але там у нього відмовилися купувати вазу, оскільки вона була з кладовища. Тому він її викинув. Коли з приводу крадіжки вази до нього прийшов інспектор поліції, то він добровільно показав, де викинув вазу, звідти її забрали і повернули потерпілому, тобто вазу видав добровільно.

Крім того, знав, що Коростенським міськрайонним судом Житомирської області йому встановлений адміннагляд і обмеження. Звільнившись з колонії, 21 березня 2016 року прибув до Білопільського відділення поліції, де став на облік. Через декілька днів у поліції його ознайомили з обмеженнями і порядком відбування адміністративного нагляду, з відповідальністю у випадку ухилення від нагляду. Деякий час він дотримувався нагляду, але потім йому надоїло, що працівники поліції постійно його контролюють, тому у середині травня 2016 року пішов з дому, де жив у сестри, та пішов до м. Білопілля, де мешкав у циган по АДРЕСА_2 . Потім з ними посварився та перейшов жити до інших циган. На початку червня 2016 року повернувся назад до м. Ворожба, але не до місця свого проживання по АДРЕСА_1 , а став жити у покинутому нежилому будинку по АДРЕСА_3 , бо не хотів повертатись додому, щоб його знову контролювали працівники поліції. Про зміну свого місця проживання нікому із поліцейських не повідомляв.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинах при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин суд дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 3 ст. 297 та ст. 395 КК України, оскільки він вчинив:

-незаконне заволодіння предметом, що знаходився на могилі померлих з корисливих мотивів;

-самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття (оскільки він критично оцінив вчинені ним злочини і висловив співчуття потерпілому), активне сприяння розкриттю злочину (оскільки він правдиво повідомив про факти вчинення злочинів і допоміг знайти речовий доказ, привівши працівників поліції на те місце, де викинув вазу), добровільне повернення викраденого майна, відсутність тяжких наслідків.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.

Також при призначенні покарання суд враховує, що вартість викраденої вази становить лише 60 грн. і враховує заяву потерпілого ОСОБА_8 , який суду зазначив, що майнових та моральних претензій до обвинуваченого не має.
При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого та обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, суд вважає, що справедливим, законним, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, але нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 297 КК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити обвинуваченому до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ вазу із нержавіючої сталі, яка знаходиться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_8 , необхідно залишити останньому як власнику.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 297, ст. 395 КК України, і призначити йому покарання:

-за ч. 3 ст. 297 КК України на підставі ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 місяців;

-за ст. 395 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 10 липня 2013 року і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на 60 діб, тобто до 08 жовтня 2016 року включно.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 27 липня 2016 року.

Строк попереднього ув`язнення з 27 липня 2016 року до дати набрання вироком законної сили зарахувати у строк відбуття покарання із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

Речовий доказ - вазу із нержавіючої сталі, яка знаходиться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_8 , залишити останньому як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя