АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/789/154/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.317, ч.2 ст.309 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах

апеляційного суду Тернопільської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 -адвоката ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 04 лютого 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, безробітного, маючого на утриманні малолітню дитину дочку ОСОБА_10 2012 р.н., не судимого в порядку ст.89 КК України

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.317, ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання: - за ч.1 ст.317 КК України у виді 3 років позбавлення волі; - за ч.2 ст.309 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як зазначено у вироку, 5 травня 2015 року близько 14 год. 00 хв. у ОСОБА_9 , який перебував за місцем свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_2 , виник злочинний намір, направлений на безоплатне надання приміщення стороннім особам з метою спільного незаконного виготовлення і вживання наркотичних засобів.

Реалізуючи свій злочинний намір, 5 травня 2015 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи на кухні своєї квартири за адресою: АДРЕСА_1 , безоплатно надав приміщення своєї квартири з метою спільного незаконного виготовлення і вживання наркотичних засобів ОСОБА_11 , з яким, надалі, за допомогою макової соломи та харчової соди, яку мав ОСОБА_9 , оцту та марлі, які приніс ОСОБА_11 , спільно виготовили, шляхом екстракції, наркотичний засіб - опій ацетильований, частину якого вжили шляхом внутрішньовенної ін`єкції, а частину ОСОБА_9 помістив в одноразовий медичний шприц ємкістю 5 мл., який поклав у холодильник. У подальшому, ОСОБА_9 надав можливість безперешкодно знаходитись у приміщенні за вищевказаною адресою у стані наркотичного сп`яніння ОСОБА_11 .

Крім цього, при невстановлених обставинах, часі та місці у ОСОБА_9 , виник злочинний намір, направлений на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу для власних потреб без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний намір, при невстановлених обставинах, часі та місці, ОСОБА_9 в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 1-5 лютого 1995 року, незаконно придбав макову солому, після чого, незаконно придбаний наркотичний засіб, він переніс до місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав для власних потреб без мети збуту.

В подальшому, 5 травня 2015 року ОСОБА_9 , перебуваючи на кухні за місцем свого проживання, із незаконно придбаного наркотичного засобу - макової соломи, шляхом екстракції виготовив наркотичний засіб - опій ацетильований, який помістив в одноразовий медичний шприц ємкістю 5 мл. та зберігав за місцем свого проживання для власних потреб без мети збуту.

6 травня 2015 року під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками міліції в приміщенні коридору, а саме в холодильнику, було виявлено та вилучено одноразовий медичний шприц ємкістю 5 мл., частково наповнений рідиною коричневого кольору, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено -опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0, 3027 грама, в приміщенні коридору було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет із подрібненою речовиною рослинного походження коричневого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - «маковою соломою», маса якої в перерахунку на суху речовину становить 202,77 грама, в приміщенні кухні було виявлено та вилучено емальовану миску із нашаруванням речовини коричневого кольору, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,2170 грама, одноразовий медичний шприц ємкістю 12 мл., частково наповнений рідиною коричневого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - опієм ацетильованим, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,1785 грама, а також із приміщення кімнати квартири було виявлено та вилучено одноразовий медичний шприц ємкістю 20 мл. із залишками на стінках речовини коричневого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - опієм ацетильованим, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0, 0145 грама.

Згідно ст.2, 7 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" від 15.02.1995 року та Списку № 1, Таблиці № 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року макова солома та опій ацетильований відносяться до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

В апеляційній скарзі захисник не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та встановлених в судовому засіданні обставин, які суд визнав доведеними, просить змінити оскаржуваний вирок та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком. Свої вимоги мотивує тим, що обвинувачений в повній мірі визнав свою вину, на утриманні у нього знаходиться малолітня дитина, яка тяжко хворіє, має інвалідність 2 групи та потребує постійного лікування і догляду. Вказує, що ОСОБА_9 єдиний у сім`ї може працювати, хоч і неофіційно, і тому є єдиним джерелом доходу сім`ї. Зазначає, що оскільки обвинуваченим наркотичні засоби були придбані для власного користування, а тому обидва злочини вчинені не з корисливих мотивів та без мети збагачення.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; обвинуваченого та його захисника, які просили змінити вирок і звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням; прокурора, який просив залишити оскаржуваний вирок без змін; перевіривши матеріали провадження та наведені в апеляційних скаргах доводи, частково дослідивши обставини провадження щодо особи обвинуваченого, колегія суддів з`ясувала наступне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено і кваліфікація його дій за ч.2 ст.309, ч.1 ст.317 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому вирок в цій частині перевірці апеляційним судом не підлягає.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника щодо призначеного покарання та звільнення від його відбування, колегія суддів приходить до переконання, що вони є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку було враховано дані про особу ОСОБА_9 , в тому числі й ті, на які є посилання в апеляційній скарзі, а саме, що він є особою молодого віку, має малолітню дочку, яка хворіє, повністю визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому, а також те, що відсутні обставини які обтяжують покарання.

Проаналізувавши всі наявні обставини по даному провадженні в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання про необхідність призначення покарання у мінімальному розмірі, визначеному санкціями статей обвинувачення, а призначаючи покарання за сукупністю злочинів, обрав найбільш сприятливий для обвинуваченого спосіб поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Рішення суду першої інстанції належним чином мотивовано, не суперечить вимогам кримінального закону і відповідає меті покарання.

Підстав для пом`якшення ОСОБА_9 міри покарання чи застосування при його призначенні положень ст.75 КК України, тобто звільнення від відбування покарання з випробуванням, як про це порушується питання в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого, колегія суддів не вбачає, оскільки в матеріалах провадження відсутні дані, які свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Так, з акту огляду спеціальної медичної комісії КУТОР Тернопільський обласний наркологічний диспансер №224 та висновку судово-психіатричної експертиза №274 від 19 травня 2015 року (а.с.146-148) слідує, що ОСОБА_9 на час вчинення злочинів та проведення експертизи міг давати звіт своїм діям і керувати ними, однак страждав на розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів.

Жодних відомостей про те, що обвинувачений після вчинення інкримінованих йому злочинів та постановлення відносно нього оскаржуваного вироку став на шлях виправлення, звернувся за медичною допомогою чи проходить лікування від наркотичної залежності стороною захисту не надано і під час судового розгляду не встановлено, а сам обвинувачений пояснив, що на його думку він такого лікування не потребує.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_9 надає утримання малолітній дитині, яка є інвалідом, і він єдиний годувальник сім`ї, суперечать матеріалам провадження, зокрема дослідженій під час апеляційного розгляду характеристиці з місця проживання (а.с. 144), згідно якої ОСОБА_9 ніде не працює і живе на утриманні своєї матері та дружини, що спростовує вказані доводи захисника.

Крім того, в матеріалах провадження немає і стороною захисту не надано будь-яких даних про наявність в обвинуваченого самостійного джерела доходу і надання утримання хворій дочці. З пояснень ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду слідує, що дочка проживає окремо від нього.

Також, з наявних у справі даних про особу обвинуваченого вбачається, що ОСОБА_9 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, відбував покарання реально та звільнившись з місць позбавлення волі знову вчиняв умисні злочини, що характеризує його як особу схильну до протиправної поведінки і свідчить про небажання стати на шлях виправлення.

За наведених обставин колегія суддів приходить до переконання про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання, яке в даному випадку є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, як це передбачено ст.65 КК України. Рішення суду першої інстанції належним чином мотивовано, не суперечить вимогам кримінального закону і відповідає меті покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку та задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 04 лютого 2016 року відносно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2