У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000202, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК, за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в судах, на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 02 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

За цим вироком ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 368 КК виправдано у зв`язку з недоведеністю його винуватості у злочині.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02 листопада 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин. Будучи заступником директора Інституту електроенергетики та електродинаміки з навчально-методичної роботи Вінницького національного технічного університету (далі ВНТУ), він був призначений до складу приймальної комісії цього навчального закладу у 2014 році та головою фахової атестаційної комісії для проведення фахового вступного випробування при прийомі на навчання для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр» за напрямами підготовки «Електротехніка та електротехнології» та «Електромеханіка», а також був введений до складу апеляційної комісії з фахових вступних випробувань і призначений головою інститутської комісії з відбору вступників для навчання за освітньо-професійними програмами підготовки бакалавра, спеціаліста, магістра на основі раніше здобутих освітньо-кваліфікаційних рівнів.
Відповідно до Положення про приймальну комісію ВНТУ ОСОБА_6 був службовою особою, яка згідно з п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидію корупції» є суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень.
29 липня 2014 року ОСОБА_6 як голова фахової атестаційної комісії прийняв у ОСОБА_7 фаховий іспит за спеціальністю «Електротехніка та електротехнології» та «Електромеханіка» і виставив йому позитивну оцінку «7 балів».
05 серпня 2014 року ОСОБА_6 в розмові з матір`ю ОСОБА_7 ОСОБА_8 умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи результати вищевказаного іспиту, висловив намір одержати неправомірну винагороду в розмірі 10 000 грн за попередньо одержану ОСОБА_7 позитивну оцінку на фаховому вступному іспиті, що робило можливим подальше зарахування останнього до ВНТУ на вказану вище спеціальність, - тобто за дії, які ОСОБА_6 вже вчинив, що згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про хабарництво» передбачає відповідальність за відповідною частиною ст. 368 КК.
Відповідно до наказу ректора ВНТУ від 11 серпня 2014 року № 200-с ОСОБА_7 було зараховано на навчання до вищевказаного навчального закладу.
В подальшому ОСОБА_6 , реалізуючи власний злочинний намір, умисно, з корисливих мотивів 12 серпня 2014 року приблизно о 14.00 год. на перехресті вулиць Воїнів Інтернаціоналістів та В. Порика у м. Вінниці одержав від ОСОБА_8 неправомірну винагороду в розмірі 10 000 грн за отримання її сином позитивної оцінки на фаховому вступному іспиті, на підставі якої приймальна комісія ВНТУ ухвалила рішення про зарахування ОСОБА_7 на 1-1 курс зі скороченим терміном навчання денної держбюджетної форми навчання за напрямом підготовки «Електротехніка та електротехнології».

Місцевий суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виправдав ОСОБА_6 і зазначив, що стороною обвинувачення не було доведено його винуватість в інкримінованому злочині, оскільки він не впливав і не міг впливати на вступ ОСОБА_7 до ВНТУ на бюджетне навчання після здачі вступного іспиту абітурієнтом. Рішення ж про його зарахування на ту чи інші форму навчання приймалося колегіально після трьох етапів зарахування. В той же час на момент домовленості між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про передачу грошових коштів оцінку абітурієнту вже було виставлено. Інтерес ОСОБА_8 полягав у тому, щоб її син навчався на бюджетній формі, забезпечення чого не було в компетенції ОСОБА_6 . Під час передачі грошей ОСОБА_8 переслідувала іншу мету викрити ОСОБА_6 . Суд зазначив, що сам по собі факт отримання грошей ОСОБА_6 від ОСОБА_8 не утворює складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК. Тому суд виправдав обвинуваченого за цією статтею за відсутності складу інкримінованого кримінального правопорушення.
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції на підставах істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Прокурор вказує на те, що вирок ухвалено незаконним складом суду, проте апеляційний суд у порушенні ч. 3 ст. 404 КПК безпідставно відмовив у задоволенні клопотання прокурора про витребування судом даних на підтвердження цих доводів. Крім того, прокурор стверджує, що місцевий суд не дотримався положень ч. 3 ст. 337 КПК, оскільки, дійшовши висновку про відсутність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК, мав би змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення, яка покращує становище особи. Ці порушення не виправив апеляційний суд.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав скаргу повністю, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.
Відповідно до ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення або не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Згідно з ч. 1 ст. 373 цього Кодексу виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:

1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;
2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;
3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Зазначені підстави є окремими самостійними підставами.

Статтею 374 КПК передбачено, що у мотивувальній частині виправдувального вироку зазначаються, формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого.

У резолютивній частині виправдувального вироку зазначається, зокрема, рішення про визнання особи невинуватою у пред`явленому обвинуваченні та його виправдання.

Як убачається з мотивувальної частини вироку місцевого суду, цей суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК. У той же час резолютивна частина вироку містить висновок про недоведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні цього злочину. А отже, мотивувальна та резолютивна частини судового рішення містять істотні суперечності щодо підстав виправдання ОСОБА_6 , тому вирок місцевого суду не відповідає вимогам статей 370, 374 КПК, його не можна визнати обґрунтованим та вмотивованим, це судове рішення підлягає скасуванню в порядку ст. 433 КПК на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК.

Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на це порушення і не виправив його, тому ухвала цього суду також підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду суду слід звернути увагу на вищенаведене, усунути зазначене порушення, відповідно до глави 28 КПК ретельно перевірити обставини інкримінованого протиправного діяння, дослідити інші доводи, наведені в апеляційній та касаційній скаргах прокурора, і постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

У порядку ст. 433 КПК вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 02 листопада 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в судах, задовольнити частково.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3