АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2435/15-к Номер провадження 11-кп/786/361/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 125 КК України Н.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
представника потерпілого ОСОБА_10
потерпілого ОСОБА_11
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000569 від 14.05.2015, в режимі відеоконференції з Лубенським міськрайонним судом Полтавської області, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 березня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лубни Полтавської області, одруженого, працюючого, з вищою освітою, інваліда третьої групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,-

визнано винуватим і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 20 000 грн. моральної шкоди та 5 000 грн. понесені судові витрати по наданню юридичної допомоги.

Згідно вироку суду, 10 травня 2015 року близько 19 години ОСОБА_8 маючи намір вияснити стосунки з потерпілим ОСОБА_11 з приводу сварки останнього з його матір`ю ОСОБА_12 взявши з собою на допомогу своїх підлеглих по роботі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на автомобілі приїхали до помешкання ОСОБА_11 розташоване по АДРЕСА_2 .

Так, між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_11 чотири удари кулаками лівої та правої руки в область голови, один удар ногою в область лівої гомілки, один удар ногою в область правої гомілки, один удар в область потиличної ділянки голови, після чого в ході боротьби ОСОБА_8 та ОСОБА_11 упали на ґрунтове покриття прилеглої до господарства території.

В результаті умисних злочинних дій, ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин голови в потиличній ділянці, синця в області спинки носу, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи зліва, крововилив на слизовій оболонці нижньої губи справа, травматичний підвивих 1 зуба на верхній щелепі справа та 1 зуба на верхній щелепі зліва, травматичний вивих 2 зуба на верхній щелепі зліва, садно по передній поверхні лівої гомілки в середній третині, садно по зовнішній поверхні правої гомілки в верхній третині, які по ступені тяжкості згідно висновку судово-медичної експертизи № 185 від 23.06.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 9 березня 2016 року та закрити відносно нього кримінальне провадження.

На переконання обвинуваченого, показання самого потерпілого, свідка ОСОБА_15 не відповідають дійсності у частині механізму тілесних ушкоджень.

Вважає, що стягнення за моральні страждання потерпілого у розмірі 20000 гривень призначене судом без урахування його матеріального стану та обставин справи, і дана сума є не співрозмірною вчиненому.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

На початку судового засідання обвинувачений ОСОБА_8 відмовився від здійснення захисту з боку адвоката ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав у ній наведених, потерпілого ОСОБА_11 та його представника ОСОБА_10 , які заперечили щодо апеляційної скарги обвинуваченого та вважали вирок суду законним та обґрунтованим, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 не визнав себе винуватим в умисному спричинені потерпілому ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень.

Проте, сам обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував того, що він мав намір з`ясувати стосунки з потерпілим та декілька разів за день приїжджав до будинку потерпілого, але того в цей час не було вдома.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ґрунтуються на зібраних у кримінальному провадженні доказах, які безпосередньо були досліджені в суді першої інстанції.

Так, в матеріалах провадження мається заява потерпілого ОСОБА_11 від 14.05.2015 року, згідно якої останній прохає органи міліції притягти ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за умисне спричинення йому тілесних ушкоджень.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені злочину за наведених у вироку обставин доведена показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який підтвердив, що під час сварки ОСОБА_8 з претензією, що він ображає його матір наносив йому удари кулаками в обличчя та ногами в область правої та лівої гомілок та один удар в область потиличної ділянки голови, від чого він впав на землю. При цьому, до побиття ОСОБА_8 потерпілого, в останнього були відсутні будь-які тілесні ушкодження.

Показання потерпілого про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень об`єктивно узгоджуються із логічними та послідовними показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , які пояснювали, що між потерпілим та ОСОБА_8 виникла сварка через наявний конфлікт його матері ОСОБА_12 з потерпілим з приводу ритуальних плит, які були приставлені до стіни її гаража. Під час сварки обвинувачений наносив ОСОБА_11 удари руками та ногами від яких той впав на землю.

Факт виникнення сварки між потерпілим та ОСОБА_8 , яка в подальшому переросла у бійку підтвердили у своїх показаннях й свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_11 спричинені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у виді забою м`яких тканин голови в потиличній ділянці, синця в області спинки носу, крововилив на слизовій оболонці верхньої гуди зліва, крововилив на слизовій оболонці нижньої губи справа, травматичний підвивих 1 зуба на верхній щелепі справа та 1 зуба на верхній щелепі зліва, травматичний вивих 2 зуба на верхній щелепі зліва, садно по передній поверхні лівої гомілки в середній третині, садно по зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині, які утворилися від дії тупих предметів та в цілому не могли утворитись при одночасному падінні на площину /а.п. 91-92/

Правильність цих висновків підтвердив допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_17 , зазначивши що потерпілий ОСОБА_11 не міг спричинити собі тілесні ушкодження на обличчі внаслідок падіння на землю, а обвинувачений ОСОБА_8 маючи вади правої руки, міг наносити удари нею ОСОБА_11 в обличчя та заподіяти йому тілесні ушкодження зазначені в судово-медичній експертизі №185 від 23.06.2015 року.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_11 з фотографіями від 12.06.2015 останній пояснив про обставини його побиття ОСОБА_8 , та показав яким чином наносились йому удари, та в які частини тіла, заподіявши йому тілесні ушкодження.

Крім цього, за висновками додаткової судово медичної експертизи, показання потерпілого ОСОБА_11 не суперечать характеру, локалізації, механізму їх утворення, тобто отриманим об`єктивним даним при судово - медичній експертизі потерпілого. /а.п. 93-107/

Таким чином, висновок суду першої інстанції про час, місце і обставини виникнення конфлікту між потерпілим та ОСОБА_8 є вірним, ґрунтується на доказах, які повно, всебічно і об`єктивно перевірені в суді, тому твердження в апеляційній скарзі про протилежне, не відповідає дійсності.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, судом першої інстанції кваліфіковано правильно.

Як видно із мотивувальної частини вироку, при вирішенні питання про вид та міру покарання обвинуваченому, судом першої інстанції враховано характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, дані про особу винного, який раніше до відповідальності не притягувався, за місцем проживання, роботи характеризується виключно позитивно, має фізичні вади здоров`я та являється інвалідом третьої групи, та обрав йому справедливе покарання у межах санкції даної статті - штраф, яке є мінімальним, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про стягнення матеріальної та моральної шкоди у зв`язку з тим, що через отримання тілесних ушкоджень постійно відчуває почуття приниженої гідності, переніс фізичний біль, емоційний стрес, що супроводжувався страхом за своє здоров`я, розглянутий судом правильно.

Разом з цим, у матеріалах провадження маються судові витрати по наданню юридичної допомоги потерпілому ОСОБА_11 .

Враховуючи вищевикладене, постановлений вирок є законним, обґрунтованим і справедливим, тому підстав для скасування вироку та закриття провадження по справі колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 9 березня 2016 року щодо нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України.

Головуючий суддя : ОСОБА_2
Судді : ОСОБА_4
ОСОБА_5