№ провадження 1-кп/646/168/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.03.2016 року м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 ,, ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народилась у м. Харкові, громадянина України, з середньою освітою, холостого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 31.03.2010 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, 71, 72 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений за закінченням строку покарання 23.02.2011 року, 2) 01.09.2011 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185, 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 05.05.2014 року строком на 1 рік 22 дня,

за ч. 2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в :

23.10.2015 року близько 22 години, ОСОБА_8 знаходячись поблизу станції «Левада» у м. Харкові, познайомився з раніше не знайомим ОСОБА_6 , який перебував у нетверезому стані. Після спільного вживання алкогольних напої, зрозумівши, що потерпілий перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння, ОСОБА_8 запропонував провести останнього до дому. Переконавшись, що у ОСОБА_6 при собі є мобільний телефон та грошові кошти, у ОСОБА_8 виник намір на заволодіння майном потерпілого. Біля будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає потерпілий, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, здійснив напад на потерпілого, завдавши йому один удар правою рукою у обличчя, від якого потерпілий тимчасово втратив орієнтацію у просторі. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_8 схопив ОСОБА_6 обома руками за одяг та повалив на землю, після чого обшукав кишені потерпілого та заволодів належним останньому мобільним телефоном «Нокиа 6021» вартістю 380 грн., в якому знаходився стартовий пакет мобільного оператора «Київстар» вартістю 20 грн., а також грошима в сумі 150 грн. З метою збереження викраденого майна та стримання поведінки потерпілого, ОСОБА_8 наніс лежачому ОСОБА_6 близько 5-7 ударів руками, а коли потерпілий почав звати на поміч, з місця скоєння злочину зник.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений не визнав свою вину у даному злочині та пояснив, що 23.10.2015 року близько 22 години він знаходився на станції «Левада», де познайомився з раніше незнайомим потерпілим, який був у нетверезому стані, попросивши у нього закурити та розпочавши розмову. На пропозицію потерпілого вони разом у кафе випили 250 гр. горілки, спілкувались близько години. Коли почали розходитись, він побачив, що потерпілий знаходиться у стані сильного алкогольного сп`яніння та запропонував повести його додому. Біля будинку потерпілого, останній тричі падав, він допомагав йому піднятись. При останньому падінні потерпілий вдарився обличчям об лавку та у нього з кишені випав мобільний телефон, він підняв даний телефон та поклав собі в карман, щоб потім віддати потерпілому. Але потерпілий почав відштовхувати його, висловлювати образи, погрожувати міліцією, на що він наніс ОСОБА_6 один удар кулаком в обличчя. Потерпілий почав кликати дружину, тому він вирішив піти. Крім телефону ніякого іншого майна потерпілого він не брав, кишені потерпілого не обшукував, інших тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не спричиняв.

В подальшому під час судового розгляду обвинувачений пояснив, що коли допомагав потерпілому біля під`їзду його будинку підійматись з землі після чергового падіння, побачив на землі телефон «Нокіа» та подумав, що це його телефон, який випав з його карману, оскільки він також мав саме такий телефон. Він підняв даний телефон, вважаючи його своїм. Пізніше, вдома, він з`ясував, що вказаний телефон йому не належить, а його телефон дійсно у нього відсутній. В ході досудового слідства стало відомо, що він дійсно загубив приналежний йому мобільний телефон «Нокіа» біля під`їзду потерпілого, який там був знайдений працівниками міліції та повернутий йому. З огляду на наведене, обвинувачений пояснив, що визнає свою вину за ст.. 185 КК України, у таємній крадіжці майна потерпілого, та за ст.. 125 КК України, спричиненні легких тілесних ушкоджень.

Незважаючи на не визнання вини у пред`явленому обвинуваченні, вина обвинуваченого підтверджується доказами, наданими учасниками кримінального провадження під час судового розгляду, які були досліджені судом.

Допитаний під час судового засідання потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 23.10.2015 року близько 22 години в районі станції «Левада» зустрів незнайомого чоловіка, як пізніше стало відомо ОСОБА_8 . Вони про щось тривалий час розмовляли. Неподалік у магазині вони разом вжили по 150 гр. горілки, яку він купляв за власні кошти. Обвинувачений запропонував провести його до дому. По дорозі він придбав ОСОБА_8 ще пляшку пива. Біля під`їзду, в якому він проживає, вони сіли на лавку, конфліктів між ними не було. Але, не очікувано обвинувачений наніс йому удар кулаком в обличчя, від якого у нього потемніло в очах. Свідомість він не втрачав, але тимчасово втратив орієнтацію у просторі. ОСОБА_8 схопив його за одежу та повалив обличчям вниз, сам навалився зверху та почав обшукувати кишені його одягу. Він почав звати на допомогу. ОСОБА_8 наніс йому ще близько семи ударів руками в область обличчя та втік. Коли він зайшов до квартири, виявилось, що мобільний телефон «Нокіа» та гроші в сумі 150 грн., які знаходились у кишенях, зникли. По дорозі додому він не падав та не спотикався, тілесних ушкоджень до вказаних подій у нього не було. Тілесні ушкодження, які були у нього виявлені, з`явились від дій обвинуваченого. Коли він зайшов до своєї квартири, відразу викликав працівників міліції.

Згідно даних, які містяться у висновках експерта № 5108-ая/15 від 11.11.2015 року ( т. 1 а.с. 16-17) та № 5339-ая/15 від 27.11.2015 року ( т. 1 а.с. 86-87), ОСОБА_6 спричинені наступні тілесні ушкодження: забита наскрізна рана верхньої губи ( після ПХО), синець, садна на обличчі. Ці ушкодження утворились від ударної дії тупих твердих предметів, за винятком саден, які утворились за механізмом тертя-ковзання та могли бути отримані протягом доби до первинного огляду. Цей висновок підтверджується виглядом, характером ушкоджень, також стадією загоєння саден і кольором синця. Показання ОСОБА_6 , дані ним в ході проведення слідчого експерименту, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень.

З протоколу огляду місця події від 09.11.2015 року ( т. 1 а.с. 20-25) вбачається, що в присутності понятих, в кабінеті слідчого відділу Комінтернівського відділу поліції в Харківській області ОСОБА_8 видав працівникам міліції мобільний телефон «Нокіа 6021», imei НОМЕР_1 , яким, як пояснив останній, він заволодів 23.10.2015 року у незнайомого йому чоловіка за адресою, АДРЕСА_2 .

Постановою від 09.11.2015 року мобільний телефон «Нокиа 6021», imei НОМЕР_1 визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання потерпілому ( т. 1 а.с. 26, 79).

З копії гарантійного талону вбачається, що даний гарантійний талон виданий на ім`я ОСОБА_9 на телефон «Нокиа 6021», серійний номер телефону НОМЕР_1 ( т. 1 а.с.14).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 10.11.2015 року вбачається, що серед пред`явлених для впізнання чотирьох чоловіків, серед яких під номером 3 знаходився ОСОБА_10 , потерпілий ОСОБА_6 впізнав обвинуваченого, як особу, яка 23.10.2015 року біля будинку № 46 по пр.. Гагаріна у м. Харкові здійснив на нього напад, спричинив тілесні ушкодження та заволодів приналежним йому мобільним телефоном та грошима ( т. 1 а.с. 27-30).

За даними товарознавчої експертизи № 370 вартість мобільного телефону «Нокиа 6021», б/у, становить 380 грн., вартість стартового пакету «Київстар» - 20 грн. ( т. 1 а.с. 39).

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 повністю доказана під час судового розгляду кримінального провадження. Суд кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу ( розбій), вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій.

Суд вважає не відповідаючими дійсності показання обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що 23.10.2015 року він втратив біля під`їзду будинку потерпілого свій мобільний телефон, який в наступному був там найдений та вилучений працівниками міліції і повернутий йому, що замість свого телефону він помилково підняв з землі мобільний телефон потерпілого. Дані показання суд розцінює як намір обвинуваченого уникнути відповідальності за більш тяжкий злочин, оскільки вони не відповідають об`єктивним доказам у справі, дослідженим під час судового розгляді. Так, згідно протоколу огляду від 24.10.2015 року, при огляді місцевості біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де відбувся напад на ОСОБА_6 , нічого виявлено та вилучено не було ( т. 1 а.с.6-7). Матеріали кримінального провадження не містять жодних даних про виявлення працівниками міліції приналежного обвинуваченому мобільного телефону та повернення його ОСОБА_8 . Крім того, при первинному наданні показань в судовому засідання ОСОБА_8 не вказував, що взяв приналежний потерпілому телефон помилково, навпаки пояснював, що поклав собі до кишені телефон потерпілого, який нібито випав у того з карману, з метою в подальшому повернути його ОСОБА_6 . Таким чином, показання обвинуваченого надані в суді є суперечливими, направленими на введення суд в оману з метою уникнення більш суворої відповідальності.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше неодноразово судимий, у тому числі за ст.. 187 КК України, має непогашені судимості, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на даний час страждає на туберкульоз легенів ( т. 1 а.с. 40-57, т. 2 а.с. 94-96).

При призначенні покарання суд враховує характер та ступень суспільної небезпеки скоєного злочину, дані, які характеризують особу, обставини, які пом`якшують покарання - не встановлені, обставинами, які обтяжують покарання відповідно до ст.. 67 КК України суд визнає рецидив злочину.

З урахуванням наведеного, позиції потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні відносно обвинуваченого, приймаючи до уваги тяжку хворобу ОСОБА_8 , на яку він хворіє тривалий час ( т. 2 а.с. 94-96), суд вважає за можливе призначити останньому мінімальне покарання у межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України.

Керуючись ст.. ст.. 373, 374 КПК України, районний суд,-

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_7 винуватим у скоєнні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання у вигляді 7 ( семи) років позбавлення волі, з конфіскацією всього приналежного засудженому майна.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_8 обчислювати, починаючи з 11.11.2015 року ( т. 1 а.с. 72-75). Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати засудженому ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11.11.2015 року по 11.03.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді утримання під вартою у Харківському СІЗО № 27.

Речовий доказ, мобільний телефон «Нокиа 6021», imei НОМЕР_1 , вважати повернутим потерпілому.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд першої інстанції в порядку ст.. 394 КПК України протягом 30 днів після проголошення.

Суддя ОСОБА_1