Справа № 139/1116/16-к
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
02 грудня 2016 року смт Муровані Курилівці

Слідчий суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , з участю особи, у якої вилучено майно, ОСОБА_2 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

02 грудня 2016 року до Мурованокуриловецького районного суду звернулася слідчий в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000279 з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що 30 листопада 2016 року надійшов рапорт від заступника командира взводу ДПС ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 про те, що під час проведення відпрацювання смт Муровані Кирилівці 30 листопада 2016 року о 8-ій годині 30 хвилин ним зупинено автомобіль марки «Ford», модель «Ка», 2000 року випуску, зареєстрований за номером НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 . При перевірці документів було встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу має явні ознаки підробки, а автомобіль з реєстраційним номером НОМЕР_1 відсутній в базі даних ДАІ.

01 грудня 2016 року ця інформація внесена в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Вважаючи, що автомобіль є засобом вчинення злочину, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу предметом кримінального правопорушення, пов`язаним із підробкою документу, вони мають значення для даного кримінального провадження і будуть процесуальним джерелом доказів, зокрема дадуть змогу провести ряд експертиз, слідчий просить накласти арешт на автомобіль марки «Ford», модель «Ка», 2000 року випуску, зареєстрований за номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 і яким володіє ОСОБА_6 , та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Прокурор та слідчий в судове засідання на розгляд клопотання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце його проведення в телефонному режимі (а.с. 11).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Особа, у якої вилучено майно, ОСОБА_2 в судовому засіданні заявила, що зранку 30 листопада 2016 року, коли вона керувала по вулиці Соборна в смт Муровані Курилівці автомобілем «Ford-Ка», була безпідставно зупинена працівниками поліції та у неї незаконно, без будь-якої фіксації було відібрано ТЗ і поміщено його на територію Мурованокуриловецького ВП. При цьому у неї також без офіційної фіксації в юридичних документах вилучили свідоцтво про реєстрацію ТЗ і звинуватили в тому, що воно є підробленим. Вважає, що автомобіль не може бути засобом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, а тому не може вилучатися та арештовуватися у такому кримінальному провадженні. Просила відмовити слідчому у клопотанні та повернути їй автомобіль.
Дослідивши клопотання та його матеріали, прийшла до наступного висновку:

З матеріалів клопотання слідує, що на підставі рапорту заступника командира взводу ДПС ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 (а.с. 5) від 01 грудня 2016 року в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження № 0000279 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України (а.с. 3). Із цих документів слідує, що 30 листопада 2016 року о 8-ій годині 30 хвилин було зупинено автомобіль марки «Ford», модель «Ка», 2000 року випуску, зареєстрований за номером НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 . При перевірці документів було встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу має явні ознаки підробки, а автомобіль з реєстраційним номером НОМЕР_1 відсутній в базі даних ДАІ.

У ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких поліцейський має право зупинити транспортний засіб. Однак, дотримання зазначених вимог закону в рапорті заступника командира взводу ДПС ГУНП у Вінницькій області не відображено (а.с. 5).
Поліцейський може тимчасово обмежити фактичне володіння річчю або пересування транспортного засобу для запобігання небезпеці, якщо є достатні підстави вважати, що річ або транспортний засіб можуть бути використані особою з метою посягання на своє життя і здоров`я або на життя чи здоров`я іншої людини, або пошкодження чужої речі. На вимогу особи поліцейський зобов`язаний повідомити про причини застосування ним відповідних заходів. Обмеження фактичного володіння річчю здійснюється на підставах та в порядку, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення (ч. 4 ст. 37 Закону України «Про Національну поліцію»). Обмеження фактичного володіння річчю здійснюється шляхом вилучення речі в її фактичного володільця, обмеження її перенесення або перевезення. Поліцейський зобов`язаний у письмовій формі повідомити свого керівника про тимчасове обмеження фактичного володіння річчю особи, а також зобов`язаний скласти протокол про здійснення тимчасового обмеження фактичного володіння річчю та вручити протокол цій особі (ч. 5 ст. 37 Закону України «Про Національну поліцію»).
Відповідно до ч. 1 ст. 168 КПК України, кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.
Рапортом (а.с. 5), протоколом огляду місця події від 02 (у клопотанні 01) грудня 2016 року (а.с. 4), текстом клопотання (а.с. 1-2) стверджується, що фактичне володіння ОСОБА_6 автомобілем було обмежено - його доставлено на спецмайданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області за адресою: вул. Комарова, 6 в смт Муровані Курилівці Вінницької області, а можливість користуватися і розпоряджатися цим автомобілем обмежено шляхом вилучення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
При цьому протоколи, які б засвідчували факт тимчасового вилучення майна і документа та його передачу слідчому, відсутні.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. В свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотання слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому з диспозиції ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що з цією метою арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України.
За приписами ч. 1 ст. 98 КПК України речовим доказом є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що використовуються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були предметом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ст. 173 КПК України).
Слідчий обґрунтовує клопотання необхідністю проведення «ряду експертиз, в тому числі щодо встановлення можливих ознак підробки ідентифікаційного номеру кузова автомобіля».
Як слідує із клопотання та доданих до нього матеріалів справи, кримінальне провадження відкритого за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України - підроблення документів.
Однак, а ні клопотання слідчого, а ні додані до нього матеріали кримінального провадження не містять інформації про підробку ідентифікаційного номеру кузова автомобіля, а також не містять хоча б будь-якого логічного обґрунтування, яким чином експертний висновок про підробку ідентифікаційного номеру кузова автомобіля може бути доказом підроблення документу.
Таким чином, підстав вважати автомобіль можливим речовим доказом немає. У справі відсутня і постанова слідчого про визнання автомобіля речовим доказом. Тобто, висновок слідчого про необхідність накладення арешту на автомобіль з метою забезпечення збереження автомобіля як речового доказу не ґрунтується на матеріалах справи, а тому в задоволенні клопотання в цій частині слід відмовити.
Що стосується підозри в підробленні документу, то підставою вилучення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з послідуючим внесенням відомостей до ЄРДР став виключно рапорт працівника поліції. Слідчий не зібрала доказів і не навела в клопотанні конкретних підстав вважати його підробленим.
Крім того, з аналізу кримінального процесуального законодавства слідує, що за ухвалою слідчого судді, суду може бути накладено арешт на майно.
Враховуючи положення ст. 179 і ч. 1 ст. 190 ЦК України, майном вважається окрема річ (предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки), сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
В той же час, відповідно до ст. 99 КПК України та Закону України «Про інформацію», документ у кримінальному процесі це спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Таким чином, документ не може бути об`єктом, на який поширюються норми КПК України про арешт.
Враховуючи, що обмеження ОСОБА_6 у фактичному володінні автомобілем та свідоцтвом про реєстрацію цього транспортного засобу здійснено в порушення норм і вимог кримінального процесуального законодавства, воно (вилучення) є незаконним.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 99, 167, 168, 131, 132, 170-173 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Слідчому Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_4 відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна (автомобіль марки «Ford», модель «Ка», 2000 року випуску, зареєстрований за номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 і яким володіє ОСОБА_6 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ) в кримінальному провадженні № 0000279

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідного майна.

Копію ухвали негайно вручити ОСОБА_6 та не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити слідчому та прокурору.

Ухвала слідчого судді остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: ____________