1-кп/522/965/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201 від 05 липня 2016 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Сміла, Черкаської області, українця, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді дозиметриста служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту та екологічної безпеки військової частини НОМЕР_1 , матроса, раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, суд

В С Т А Н О В И В :
Судом встановлено та в судовому засіданні доказано, що відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

06 серпня 2014 року ОСОБА_4 призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 .

06 серпня 2014 року ОСОБА_4 наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) №29-ОС призначено на посаду дозиметриста служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту та екологічної безпеки військової частини НОМЕР_2 , ВОС-1870884К зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення.

Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 06 серпня 2014 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проте, всупереч вище викладених вимог Закону, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 та проходячи військову службу у військовому званні «старший матрос» на посаді дозиметриста служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту та екологічної безпеки, усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 19 червня 2016 року, вчинив нез`явлення вчасно до вищезазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби до 12 годин 45 хвилин 30 червня 2016 року включно.

30 червня 2016 року близько 12 годин 45 хвилин старший матрос ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

За викладених обставин матрос ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, являючись будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 та проходячи військову службу у військовому званні «старший матрос» на посаді дозиметриста служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту та екологічної безпеки, усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 19 червня 2016 року, вчинив нез`явлення вчасно до вищезазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби до 12 годин 45 хвилин 30 червня 2016 року включно, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України нез`явлення вчасно на службу, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України визнав повністю, підтвердивши обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, та пояснив обставини його скоєння, а саме: 19 червня 2016 року, вчинив нез`явлення вчасно до вищезазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби до 12 годин 45 хвилин 30 червня 2016 року включно. Просив також не лишати його волі, повністю погасив спричинену ним майнову шкоду.

На підставі ст.349 ч.3 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким із учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Також, розгляд по справі проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинуваченого у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у не з`явленні вчасно на службу без поважних причин, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає: з`явлення з зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Враховуючи повне визнання вини ОСОБА_4 , наявність пом`якшуючих обставин, суд приходить до висновку, що його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства і до нього при усіх зазначених обставинах, можливо застосувати вимоги ст.69 КК України, тобто призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.407 КК України, та призначити покарання у вигляді арешту.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 місяців арешту з відбуванням покарання на гауптвахті.
Міру запобіжного заходуОСОБА_4 не обирати.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України шляхом подачі через Приморський районний суд м. Одеси в апеляційний суд Одеської області, апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1
12.08.2016