Справа № 159/921/16-к
Провадження № 1-кп/159/79/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковелі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000292 від 17 лютого 2016 року, на підставі угоди про примирення відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

українця, громадянина України, уродженця с. Нові Кошари,

Ковельського району, Волинської області, одруженого, непрацюючого,

з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 26.12.2014 року Ковельським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт;

- 13.03.2015 року Ковельським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 місяців 10 днів арешту;

- 05.05.2015 року Ковельським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 389, 70 КК України до покарання у виді 3 місяці арешту, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2015 року та остаточно призначено покарання у виді 4 місяці арешту, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, будучи судимим за вчинення злочину проти власності, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності.

Так ОСОБА_4 , повторно, 15 лютого 2016 року, близько 20 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи поблизу кафе «Галілей», яке розташоване на території привокзального ринку в м. Ковеля, шляхом вільного доступу до жіночої сумки, таємно викрав належні ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 132 доларів США, що в перерахунку згідно курсу Національного банку України становить 3450 гривень, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України.

Обвинувальний акт надійшов до суду з угодою про примирення між потерпілою та обвинуваченим, згідно якої сторони дійшли згоди щодо примирення, правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України. Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, щиро розкаявся у вчиненому та відшкодував завдану потерпілій майнову та моральну шкоду. Також вказаною угодою визначено узгоджене покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України та покладення на обвинуваченого обов`язку попросити вибачення у потерпілої. Відповідно до вказаної угоди, сторонами погоджено, що під час досудового розслідування потерпілій відшкодовано матеріальні збитки та моральну шкоду, будь-яких претензій матеріального чи морального характеру потерпіла до обвинуваченого немає. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, визначені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1, ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

ОСОБА_4 вчинено злочин середньої тяжкості, укладення угоди ініційовано одночасно з боку потерпілої та обвинуваченого, міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.2 ст. 185 КК України, завдані матеріальні збитки та моральна шкода потерпілій повністю відшкодована.

Перевіривши угоду на відповідність нормам кримінального процесуального та кримінального законодавства, суд дійшов висновку, що укладена між потерпілою та обвинуваченим угода не суперечить вимогам ст. 471 КПК України, оскільки містить всі необхідні реквізити, а її умови щодо визначення міри покарання узгоджується із принципами призначення покарань та не перевищує міри покарання, визначеної санкцією ч.2 ст. 185 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав інкриміноване йому обвинувачення, погодився на призначення узгодженого покарання.

Потерпіла та прокурор вважають, що угода підлягає затвердженню.

Укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови даної угоди відповідають вимогам КПК України, не порушують права, свободи та інтереси сторін, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.3-7 ст.474 КПК України, не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався, клопотання про обрання такого заходу стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відомості про процесуальні витрати по справі відсутні.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Керуючись ст. ст. 469, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду від 24 лютого 2016 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000292 від 17 лютого 2016 року.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладений на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язок:

-періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-20 (двадцять) доларів США та 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень, які знаходяться на зберігання потерпілої ОСОБА_5 , - залишити у її володінні;

-СД-диск на якому знаходиться відео-файл з камер відеоспостереження АЗС «Укрнафта», який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому, прокурору та потерпілій.

Головуючий:ОСОБА_1