пр. № 1-кп/759/113/16
ун. № 759/8525/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2016 року колегія Святошинського районного суду м.Києва

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

та обвинуваченого ОСОБА_10 ,

провівши судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003486 за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 2 п. 7 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Святошинського районного суду м.Києва знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003486 з додатками стосовно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 2 п. 7 КК України.

У зв`язку з тим, що судовий розгляд вказаного провадження на даний час не закінчено, а строк обраного раніше запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_10 спливає, судом на виконання вимог ч. 3 ст. 331 КПК України винесено на обговорення питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор ОСОБА_5 , просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , посилаючись на вагомість доказів обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявний ризик його переховування від суду та впливу на очевидців події, вважав за необхідне продовжити йому тримання під вартою.

Потерпілий ОСОБА_7 підтримав думку прокурора.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_10 , заперечували проти продовження строку тримання під вартою.

Заслухавши думку сторін провадження, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Так, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п"ятнадцяти років або довічним позбавлення волі.

При цьому, колегія суддів враховує ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та можливість обвинуваченого переховуватись від суду, протизаконно впливати на свідків, вчиняти інші злочини.

З огляду на вказані ризики, залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_10 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження, ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), колегія суддів також бере до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою.

Вказані обставини в сукупності дають достатні підстави вважати, що зазначені прокурорами ризики існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

У даному кримінальному провадженні існує необхідність у запобіганні спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення. У зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу та вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_10 процесуальних обов`язків.

Таким чином, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 197, 201, 205, 331 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И ЛА:

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 , 1986 року народження у вигляді тримання під вартою, продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, який рахувати з 14 квітня 2016 року до 12 червня 2016 року включно, і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Ухвалу передати на виконання до Київського СІЗО Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1 ,

Суддя ОСОБА_2 ,

Суддя ОСОБА_3