печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши провадження за клопотанням ТОВ «Два слона» про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В :
ТОВ «Два слона» звернулося до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна. В обґрунтування доводів та вимог клопотання заявник зазначив, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.03.2016 необґрунтовано арештовано грошові кошти на банківських рахунках ТОВ «Два слона» в філії «Южне ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки відсутні відомості які б свідчили про фіктивність та чи причетність ТОВ «Два слона» до протизаконної діяльності.
В судове засідання представник особи, що подала клопотання, прокурор, слідчий не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотань про розгляд у його відсутність не надходило.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що представник особи, що подала клопотання, її захисник, слідчий, прокурор в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду провадження повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд провадження у його відсутність не надходило, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їхньої участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.
Вивчивши клопотання, приходжу до наступного висновку.
Як було зазначено вище, ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
З огляду на вищевказані положення процесуального закону, які в КПК України є втіленням конституційного принципу диспозитивності, слідчий суддя розглядає справу виключно в межах доводів та вимог клопотання.
Положеннями КПК України передбачені два самостійні інститути забезпечення заходів кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову (ст.170 КПК України), а також накладення арешту на речі та документи, які мають режим тимчасово вилученого майна (ч. 5 ст. 171, ч. 2 ст. 167 КПК України).
З клопотання вбачається, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.03.2016 арештовано грошові кошти на банківських рахунках ТОВ «Два слона» в філії «Южне ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк».
В дійсності ч. 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Однак, системний аналіз положень ст. ст. 170, 173 КПК України, свідчить про те, що положення ч. 4 ст. 173 КПК України не підлягають застосуванню при накладені арешту на тимчасово вилучене майно, що підпадає під ознаки визначені ч. 2 ст. 167 КПК України, зокрема, набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення.
Доводи клопотання ТОВ «Два слона» про скасування арешту не містять, і слідчим суддею при його розгляді, не встановлено належних та допустимих доказів для протилежного висновку.
Крім того, заявником до клопотання, не долучено будь-яких доказів на підтвердження доводів, що накладення арешту на банківські рахунки ТОВ «Два слона» в Філії «Южне ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.03.2016 являється безпідставним та необґрунтованим та, що відсутня необхідність в арешті рахунків ТОВ «Два слона» в Філії «Южне ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк».
Зважаючи на викладене, слідчий суддя на даній стадії кримінального судочинства не вбачає правових підстав для скасування арешту банківських рахунків ТОВ «Два слона» в Філії «Южне ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» по доводам клопотання, а відтак відмовляє в його задоволенні.
Керуючись ст. ст. 170,172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання ТОВ «Два слона» про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1