АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/774/15-к Номер провадження 11-кп/786/36/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст. 122 КК України СТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000095 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Диканського району Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Диканського районного суду Полтавської області від 9 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста с. Орданівка Диканського р-ну Полтавської обл., який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п. п. 3, 4 ч. 1 ст.76 КК України.

Цивільний позов прокурора Прокуратури Диканського району Полтавської області задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_10 у сумі 5 397 грн. 74 коп..

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 3 травня 2015 року приблизно 18 год. 25 хв. в приміщенні магазину "Продукти" в селі Орданівці Диканського району Полтавської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин умисно, наніс ОСОБА_10 правою рукою, стиснутою в кулак, один удар в ліву частину обличчя, внаслідок чого потерпілий втратив свідомість та впав на підлогу. Після чого ОСОБА_8 підняв ОСОБА_10 з підлоги та виволік на вулицю, де наніс йому правою рукою, стиснутою в кулак удар в ліву частину обличчя, від якого ОСОБА_10 впав на землю, знову, втративши свідомість, а ОСОБА_8 продовжив наносити йому удари в область тулуба. В результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_8 . ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого ангулярного перелому нижньої щелепи справа та закритого переловму нижньої щелепи зліва в ділянці ІІ-ІІІ зубів, зі зміщенням; рани, гематоми м`яких тканин, саден шкіри обличчя та гематоми м`яких тканин тулуба, які кваліфікуються, як ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного обвинуваченого ОСОБА_8 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 засудити за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На обґрунтування своїх вимог апелянт, посилається на те, що застосування судом ст. 75 КК України не відповідає меті покарання, бо судом не враховано тяжкість злочину та особу обвинуваченого, який злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння, офіційно ніде не працює, шкоду завдану злочином не відшкодував, раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за умисні злочини, під час досудового розслідування, і в ході судового розгляду вину у вчиненні злочину не визнавав, а визнав тільки перед судовими дебатами, розуміючи те, що його вина повністю доведена іншими доказами у їх сукупності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення: прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених; потерпілу, яка просила апеляційний суд винести законне рішення; обвинуваченого, який просив залишити вирок суду без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_8 у апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються.

Що ж стосується доводів прокурора про те, що звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України не відповідає вимогам ст. 50 КК України, оскільки призначено без врахування тяжкості злочину та його особи і є несправедливим внаслідок м`якості, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі та інших передбачених цим законом покарань, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Положення ст. 75 КК України застосовуються лише у тому разі, коли для цього є відповідні законні підстави.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що при призначенні засудженому ОСОБА_8 покарання судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про його особу, а саме те, що обвинувачений проходить військову службу у збройних силах України, та обставини, що пом`якшують покарання - повне визнання своєї вини, щире каяття у вчиненому та обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, на яку посилається прокурор.

Обговорюючи призначене судом покарання обвинуваченому, колегія суддів також враховує те, що згідно наданої обвинуваченим суду апеляційної інстанції службової характеристики, ОСОБА_8 продовжує проходити службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 . Приймав участь в складі авіаційної групи частини у виконанні завдань з авіаційного забезпечення дій наземних військ Антитерористичного центру при Службі безпеки України Донецької та Луганської областей. Статути Збройних Сил України знає добре та керується їх вимогами у повсякденній службовій діяльності. Державну таємницю зберігати вміє. Тобто ОСОБА_8 виконує свій конституційний обов`язок (стаття 17, 65 Конституції України) щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Доводи прокурора про безпідставне врахування судом обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого це визнання вини та щире каяття, є необґрунтованими.

Щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винуватого до вчиненого злочину, яке полягає у тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У суді першої та апеляційної інстанцій обвинувачений визнавав свою вину у злочині, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України за який його засуджено судом першої інстанції та повідомив, що, після вчинення злочину він відразу виправляв ситуацію, а саме добровільно у лікарні передав ОСОБА_10 1000 грн. і про це свідчить відсутність заяв від останнього про матеріальні та моральні претензії до обвинуваченого. На даний час у ОСОБА_8 є бажання і можливості виправити ситуацію, оскільки грошове забезпечення за проходження служби йому збільшили із 2300 грн. до 7000 грн..

Посилання прокурора на те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності само по собі не свідчить про неправильність застосування судом ст. 75 КК України.

З огляду на викладене вище колегія суддів вважає, що рішення суду про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням є законним і обґрунтованим, оскільки відповідає вимогам ст. 75 КК України, узгоджуються з вимогами статей 50 та 65 КК України і не є порушенням кримінального закону, як про це зазначає прокурор у своїй апеляційній скарзі.

Безумовних підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для скасування постановленого по провадженню судового рішення щодо ОСОБА_8 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурором, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Диканського району Полтавської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Диканського районного суду Полтавської області від 9 вересня 2015 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4