АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/3280/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/412/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 08 червня 2016 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальних провадженнях №0001014 від 08 квітня 2015 року, №0001758 від 17 червня 2015 року, №0001939 від 04 липня 2015 року на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2016 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Десна Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 23 травня 1996 року Центрально-Міським райсудом міста Кривого Рогу за ст.142 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі, з конфіскацією майна. Звільнився 25.10.2002 року по відбуттю призначеного покарання;

- 01 серпня 2007 року Саксаганським райсудом міста Кривого Рогу за ст.185 ч.2, 186 ч.2, 190 ч.2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 30.03.2011 року по відбуттю призначеного покарання;

- 22 лютого 2012 року Саксаганським райсудом міста Кривого Рогу за ст.190 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 29 березня 2012 року Саксаганським райсудом міста Кривого Рогу за ст.185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі; на підставі ст.70 ч.4 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Саксаганського райсуду міста Кривого Рогу від 22.02.2012 року, остаточно до відбуття 1 рік 1 місяць позбавлення волі;

- 25 грудня 2013 року Жовтневим райсудом міста Кривого Рогу за ст.309 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.70 ч.4 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого, призначеного вироком Саксаганського райсуду міста Кривого Рогу від 29.03.2012 року, остаточно до відбуття 2 роки позбавлення волі. Звільнився 04.01.2014 року по відбуттю призначеного покарання;

- 16 травня 2014 року Центрально-Міським райсудом міста Кривого Рогу за ст.185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбуття призначеного покарання звільнено з випробуванням строком на 3 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України, якого визнано винним та засуджено:

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України 1 рік позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі;

- за ч.1 ст.358 КК України 1 рік обмеження волі;

- за ч.4 ст.358 КК України 1 рік обмеження волі;

- за ч.2 ст.190 КК України 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого більш суворим покаранням визначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання, призначене за вироком Центрально-Міського райсуду міста Кривого Рогу від 16.05.2014 року і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 3 місяці.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України, зараховано до строку відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 04 серпня 2015 року по 22 березня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_7 на користь держави за проведення судової техніко-криміналістичної експертизи 491 (чотириста дев`ятсот одна) грн.04 коп.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_7 у відшкодування шкоди, завданої злочином, матеріальний збиток, на користь потерпілих:

ОСОБА_8 2470 (дві тисяч чотириста сімдесят) грн.;

ОСОБА_9 - 4605 (чотири тисячі шістсот п`ять) грн.

Питання з речовими доказами вирішено.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_10

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2016 року змінити та пом`якшити призначене покарання, призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, застосувавши ст.69 КК України та звільнити його від відбування покарання в зв`язку з хворобою, оскільки він хворий на СНІД (третя клінічна стадія) і потребує стаціонарного лікування.

Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2016 року ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України за наступних обставин.

08.04.2015 року, близько об 11 годині 15 хвилин, ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на власну користь знаходячись у приміщенні магазину «Торговий дім», розташованого за адресою: місто Кривий ріг, Центрально-Міський район, вулиця Лермонтова, 9 «А», скориставшись відсутністю свідків та очевидців, намагався таємно викрасти джинсові штани фірми «Red man», вартістю 608 грн., та джинсові штани фірми «Vouma up jeans», вартістю 463 грн., однак, виконавши всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчено, з причин, які не залежали від волі ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що він був зупинений працівниками магазину «Торговий дім», одразу після того, як він вийшов з вказаного магазину.

15.06.2015 року, близько 17 години, ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , за місцем мешкання малознайомого йому ОСОБА_12 , скориставшись відсутністю очевидців, таємно викрав ноутбук «Lenovo B 575», серійний номер, WB04317311, вартістю 4 500 грн., золотий годинник, 583 проби, вагою 19,93 г., вартістю 8 190, грн., золотий ланцюжок 750 проби, вагою 16,8 г., вартістю 7 056 грн., після чого, з місця злочину втік, розпорядившись викраденим на свій розсуд, заподіявши тим самим потерпілому ОСОБА_12 майнового збитку на загальну суму 19 746,20 грн.

01.07.2015 року, у денний час доби, ОСОБА_6 , перебуваючи в районі зупинки громадського транспорту «Площа Визволення», у Центрально-Міському районі, міста Кривого Рогу, знайшов паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 25.01.2007 Криворізьким РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вирішив його підробити з метою подальшого використання. Реалізуючи свій злочинний намір на підроблення посвідчення, маючи при собі свою особисту фотографію розміром 3 см на 4 см, та інші необхідні матеріали, шляхом механічних маніпуляцій щодо зміни змісту посвідчення, змінив фотографію у тільки-но знайденому паспорті громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 виданого 25.01.2007 Криворізьким РВ УМВС України в Дніпропетровській області, на свою фотографію, шляхом переклеювання. Відповідно до висновку техніко-криміналістичної експертизи №58/06-444 від 21.08.2015, на першій сторінці паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 25.01.2007 Криворізьким РВ УМВС України в Дніпропетровській області, на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фотокартка була замінена.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , 01.07.2015 року, близько 15 години, маючи єдиний злочинний намір, спрямований на використання завідомо підробленого документа, прибув до парку культури і відпочинку імені Газети « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого по вулиці Зарічній, у Центрально-Міському районі, міста Кривого Рогу, де реалізовуючи свій злочинний намір, з метою заволодіння шахрайським шляхом велосипеда «Premier Bandit», належного гр. ОСОБА_9 , пред`явив останньому завідомо підроблений ним паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданого 25.01.2007 Криворізьким РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та залишив його в якості предмета застави на обумовлений ним та гр. ОСОБА_9 час користування ОСОБА_6 зазначеним велосипедом.

Крім того, 01.07.2015 року, близько 15 години, ОСОБА_6 , повторно, діючи умисно з корисливих мотивів, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, перебуваючи у парку культури і відпочинку імені Газети «Правда», розташованого по вулиці Зарічна, у Центрально-Міському районі, міста Кривого Рогу, надав в якості застави завідомо підроблений ним паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданого 25.01.2007 року Криворізьким РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого переслідуючи корисливу мету, і заздалегідь не збираючись повертати взяте майно, шляхом обману, заволодів належним ОСОБА_9 велосипедом «Premier Bandit», вартістю 4 605 грн., під приводом його прокату, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись велосипедом «Premier Bandit» на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на вказану суму.

Крім того, 09.07.2015 року, близько о 13 години 40 хвилин, ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір,спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у приміщенні бу-динку АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю очевидців, таємно викрав фотоапарат «Canon Power Shot SX 100is», серійний номер СDІ-Е363, вартістю 2 170 грн., золотий браслет, 585 проби, вагою 50,2 г., вартістю 23 554,84 грн., жіночий золотий годинник, 583 проби, вагою 8,49 г., вартістю 2 567,23 грн., золоте кільце 583 проби, вагою 7,81 г., вартістю 3 652,11 грн., а також грошові кошти в сумі 300 грн., після чого з викраденим з місця злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілому ОСОБА_8 майнового збитку на загальну суму 32 244,18 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 , не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації своїх дій за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України, посилається на ті обставини, що призначаючи йому покарання суд врахував не всі пом`якшуючі обставини, котрі суттєво знижують його відповідальність, а саме те що він провину свою визнав повністю, давав правдиві і послідовні покази, що він хворий на СНІД (третя клінічна стадія), його стан погіршується, оскільки він не отримує необхідне йому лікування. Він позитивно характеризується, кається в скоєному.На його думку всі вказані обставини є підставою для застосування до обвинуваченого ст.69 КК України та призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі на підставі ст.69 КК України. Крім того він просить звільнити його від відбування покарання в зв`язку з хворобою, так як він потребує невідкладного довготривалого стаціонарного лікування.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_11 в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, кожен окремо підтримали викладені в апеляційній скарзі вимоги та наполягали на їх задоволенні.

Прокурор при апеляційному розгляді кримінального провадження просив колегію суддів апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України ґрунтуються на зібраних по справі доказах, досліджених судом і яким судом була надана належна оцінка у вироку суду і в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ст.404 КПК України апеляційним судом не переглядається.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України, з дотриманням вимог положень ч.3 ст.349 КПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст.404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на законність вироку, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого, щодо надмірної суворості призначеного йому покарання, яке на його думку, не відповідає вимогам ст.65 КК України, та можливості призначення ОСОБА_6 покарання не пов`язаного з позбавленням волі, із застосуванням ст.69 КК України.

Згідно вимог ст.ст.50, 65 КК України, суд призначає покарання з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, щоб особі, яка вчинила злочин, було призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Відповідно до ст.69 УК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції особливої частини цього Кодексу або перейти до іншого більш м`якого виду покарання не зазначеного в санкції статті.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме з вироку суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував всі необхідні дані про особу обвинуваченого для призначення справедливого покарання (а.кп.99-101 том 5).

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України є злочинами невеликої та середньої тяжкості, і які він вчинив в період іспитового строку, обставини, які пом`якшують його покарання, а саме щире каяття у вчинених ним злочинів та активне сприяння розкриттю скоєних злочинів, стан здоров`я обвинуваченого, який перебуває на диспансерному обліку у Криворізькому центрі СНІД з 15 січня 2014 року з приводу ВІЛ-інфекції (а.кп.88,90).

Суд також врахував особу обвинуваченого, а саме, що він характеризується позитивно (том 1 а.кп.50), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебував і не перебуває (а.кп.43,44 том 1),частково відшкодував завдані збитки, обставинами, що обтяжують покарання суд визнав рецидив злочинів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 в повній мірі виконав вимоги ст.ст.50, 65 КК України і дійшов обґрунтованого висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 повинно бути обрано у виді обмеження волі та позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України та призначив остаточне покарання з застосуванням ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуте покарання, за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2014 року, яким обвинувачений був засуджений за ст.185 ч.2 КК України до двух років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з випробувальним терміном 3 роки. Вищезазначені злочини скоїв в період випробувального терміну.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання з застосуванням ст.71 ч.1 КК України та вважає таке покарання достатнім для його подальшого виправлення, перевиховання та запобігання вчинення нових злочинів.

Разом з тим, відповідно до ст.69 КК України, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливо лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно не справедливим.

При цьому колегія суддів вважає, що визнання вини та щире каяття у вчиненому, які визнані судом обставинами, що пом`якшують покарання, з огляду на мотив, спосіб, характер та суспільну небезпеку скоєних кримінальних правопорушень не є такими, що суттєво знижують його тяжкість, а інші дані про особу обвинуваченого є характеризуючими ОСОБА_6 даними, яким суд першої інстанції дав належний аналіз при обрані покарання обвинуваченому.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про звільнення його від покарання в зв`зку з хворобою, колегія суддів вважає їх такими,що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Крім того, згідно ч.1 ст.408 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст.84 КК України, суддя районного (міського) суду за місцем відбування покарання розглядає подання установи, яка відає відбуванням покарання, та висновок лікарської комісії і звільняє засудженого від покарання чи подальшого його відбування.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.09.1973 року №8 "Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу", відповідно до вимог ст.408 КПК України, факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Посилання самого обвинуваченого ОСОБА_6 в скарзі на хворобу, яка відповідно до наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України від 18 січня 2000 року є підставою для звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, як на обставину, що унеможливлює призначення ОСОБА_6 покарання без позбавлення волі, не ґрунтується на законі.

Питання про можливість звільнення особи, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на тяжку хворобу від покарання або подальшого його відбування, вирішується відповідно до вимог ч.2 ст.84 КК України за поданням начальника виправно-трудової установи чи слідчого ізолятора, спецчастини яких обслуговують лікарні для засуджених. Крім того, медичне обстеження таких засуджених здійснюють спеціальні комісії. Як встановлено колегією суддів, в матеріалах кримінальної справи такий висновок спеціальної лікарської комісії про медичний огляд засудженого ОСОБА_6 відсутній.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягають задоволенню. Призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а можливість відбувати його повинна визначатися в іншому порядку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про можливість призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі із застосуванням ст.69 КК України та звільнення від відбування покарання в зв`язку з хворобою не ґрунтуються на законі, законних підстав для застосування до нього положень ст.69 КК України та ст.84 КК України колегія суддів не вбачає, а тому задоволенню не підлягають. Вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2016 року у відношенні ОСОБА_6 засудженого за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190, 70, 71 КК України залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 04 серпня 2015 року до набраня чинності вироком суду, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4