30 березня 2016 року
Справа № 203/1418/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2016 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0000595, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -
в с т а н о в и в:
30 березня 2016 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна. В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 , звернувся до правоохоронних органів із заявою щодо того, що невстановлена особа використовуючи підроблений паспорт з його анкетними даними видала довіреність ОСОБА_5 щодо продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
В подальшому 03.04.2015 вказана квартира відповідно до договору купівлі-продажу була продана ОСОБА_6 . 12.05.2015 ОСОБА_6 уклала договір позики з ОСОБА_7 . Також 12.05.2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір іпотеки нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 .
11.01.2016 Кіровським районним судом міста Дніпропетровська (справа №203/5308/15-ц) задоволено позов ОСОБА_7 відповідно до якого за ним ( ОСОБА_7 ), визнано право власності на вказану квартиру.
Відповідно до довідки №1470 від 23.02.2016 виданою паспортистом КП «ЖГ Кіровського району» ДМР в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований лише ОСОБА_4 .
26.02.2016 допитано ОСОБА_4 , який надав показання, що він довіреність на ім`я ОСОБА_5 не надавав, що документи, а саме паспорт начебто на його ім`я, який міститься в нотаріальній справі щодо надання довіреності та щодо купівлі-продажу квартири належить не йому, а невідомій йому особі.
Оглянувши надані копію паспорта на ім`я ОСОБА_4 серія НОМЕР_1 виданого Васильківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, який знаходиться в нотаріальних справах та паспорт на ім`я ОСОБА_4 серія НОМЕР_2 виданого Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області, встановлено, що відомості щодо серії, номеру паспортів, міста народження, адрес раніших реєстрацій місця проживання не співпадають, що свідчить, що паспорт ім`я ОСОБА_8 серія НОМЕР_1 являється підробленим, і особа. Яка видавала себе за ОСОБА_4 під час видачі довіреності з приводу квартири вчинили кримінальне правопорушення, в результаті якого нерухомість була відчужена незаконно.
Прокурор просить накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Судом було встановлено, що за даним фактом відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 358 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000595 від 24 лютого 2016 року.
Прокурор в судовому засіданні подане клопотання просив задовольнити, посилаючись на те, що арешт майна є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження №0000595, для запобігання подальшого незаконного оформлення права власності на зазначену квартиру.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали поданого клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню.
Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання слідчому судді не надходило і за ініціативою слідчого судді не здійснювалося, що відповідає вимогам ст. 107 КПК України.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів
Нормою ч. 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Враховуючи наведені положення кримінального процесуального законодавства та дослідивши матеріали поданого клопотання слідчий суддя виходить з того, що прокурором в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України не зазначено підстави і мету застосування арешту майна, тому вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 110, ст.132, 159-162, 167-172, 370-372 КПК України, слідчий суддя,-
у х в а л и в :
Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0000595, - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1