АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 636/4913/13-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/2092/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України
14 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - - ОСОБА_2 ,
суддів - - ОСОБА_3 ОСОБА_4
при секретарі - - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - - ОСОБА_6 ,
захисника - - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 09 квітня 2015 року,-
Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 09.04.2015 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, Харківської області; громадянин України; не одружений; без освіти, не працюючий; раніше судимий: 1) за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.01.2000 року за ч. 1 ст. 140, ч. З ст. 81 до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 45 КК України встановлений іспитовий строк на 1 рік; 2) за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.01.2001 року за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 215-3, ст.42, 43 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 3) за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.10.2001 року за ч. 2 ст. 140. ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі: 4) за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.11.2003 року за ч. 2 ст. 289, 69 КК України до 2 років позбавлення волі; 5) за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.08.2006 року за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 296. ч. 2 ст.289, 70 КК України до 6 років позбавлення волі; судимість у встановленому порядку не знята та не погашена; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та йому призначено покарання :
-за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України - 3 роки позбавлення волі;
-за ч.3 ст.185 КК України - 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Вказаним вироком встановлено, 04.09.2013 року що року близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння та бажаючи діяти саме таким чином, з корисливих мотивів, незаконно, попередньо усунувши перешкоду у вигляді каміння, яким було підперто ворота гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_9 , відчинивши ворота, проник до приміщення вищевказаного гаражу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, та заволодів мідними дротами в гумовій обмотці з перетином 2,5 мм загальною довжиною 72 метри, попередньо відокремивши їх від електропристроїв, що зберігались у гаражі, за допомогою сокири, яку знайшов в тому самому гаражі. Після чого, взяв мідні дроти загальною вагою 28 кг, вартість яких відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи від 08.10.2013 № 8823 року складає 1 386,00 грн, та діючи з умислом, направленим на заволодіння вищевказаними дротами, з метою в подальшому розпорядитися ними за власним розсудом вийшов за ворота гаражу, поклав їх біля належної йому тачки та знову повернувся до гаражу.
У цей час, повернувшийся додому ОСОБА_9 виявив, що ворота належного йому гаражу відчинено, біля воріт знаходиться чиясь тачка, біля якої знаходяться дроти від електропристроїв, що належать останньому. Підійшовши до відчинених воріт гаражу, ОСОБА_9 побачив ОСОБА_8 , який виходив з гаражу. Намагаючись зупинити протиправні дії ОСОБА_8 , ОСОБА_9 почав кричати, внаслідок чого злякавшийся ОСОБА_8 підхопив свою тачку, залишивши викрадені з гаражу мідні дроти на землі, втік у напрямку лісопосадки.
Таким чином, злочинні дії ОСОБА_8 були зупинені потерпілим, в результаті чого останній, заволодівши майном ОСОБА_9 , не отримав реальної можливості розпорядитися викраденим за власним розсудом з причин, які не залежали від його волі.
Також, 07.11.2013 року близько 18 години 00 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухомий корисливим мотивом, діючи - умисно та бажаючи діяти саме таким чином, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, таємно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття металевих воріт, проник на територію вищевказаного домоволодіння, де зорієнтувавшись, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, взяв велосипед альпійський, що належав ОСОБА_10 , та був залишений останнім на дворі біля стіни його будинку. Вартість велосипеду відповідно до висновку судової , товарознавчої експертизи № 1 1521 від 22.11.2103 року складає 855 гривень 00 копійок.
Після чого ОСОБА_8 із викраденим майном залишив територію зазначеного домоволодіння та, прямуючи вулицями с. Тернова, Чугуївського району, Харківської області, почав пропонувати перехожим придбати в нього викрадений велосипед, на що останні не погоджувалися. 12.11.2013 року близько 15.00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, дійшовши до лісопосадки, ОСОБА_8 залишив викрадений велосипед біля смітнику, та пішов до дому.
Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням до сховища.
Після чого, з викраденою дробиною ОСОБА_8 залишив територію зазначеного домоволодіння. Опинившись з вищевказаною дробиною на залізничній станції «Мохнач», розташованої в с.Тернова, Чугуївського району, Харківської області, ОСОБА_8 запропонував придбати вищевказану дробину ОСОБА_12 , 1968 року народження, на що останній погодився, придбавши її за 50 грн..
30.12.2013 року в денний час доби ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , у маючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, рухомий корисливим мотивом, діючи умисно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вказаного домоволодіння та за допомогою металевої палиці, зірвав замок вхідних воріт, що огороджують територію подвір`я. Таким чином. ОСОБА_8 проник на територію домоволодіння та поблизу сараю таємно викрав металеві дути у кількості 250 штук, загальною вагою 400 кілограм вартість, яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 235 від 15.01.2014 року складає 800 грн. 00 коп. Вказані металеві дуги з домоволодіння він виносив в руках на протязі 3-4 часів, після чого розпорядився ними на власний розсуд.
Після чого, ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, звернувши на свою користь викрадене майно, чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілій на суму у розмірі 800 грн.
Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 09.04.2016 року змінити та пом`якшити призначене йому районним судом покаранням.
Свої апеляційні вимоги обвинувачений обґрунтував тим, що суд першої інстанції не врахував такі обставини, як його щире каяття, визнання своєї провини відсутність матеріальних претензій потерпілих. Також посилається на те, що йому не було роз`яснено положення статі 349 КПК України, на проголошенні вироку він не був присутній.
Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого , який підтримав апеляційну скаргу; пояснення захисника , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого; з`ясувавши думку прокурора, який вважав вирок районного суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Послання обвинуваченого про те, що йму не були розясненні положення ст.349 КПК України не відповідають дійсності, оскільки спростовуються журналом судового засідання та власною розпискою обвинуваченого ( а.с.58, 89-90 т.1) В судовому засіданні апеляційного суду жодних встановлених судом обставин справи та своєї провини обвинувачений не заперечував. Також відповідно до журналу судового засідання та особистої розписки обвинуваченого вирок йому було проголошено та вручено 09.04.2015р.(а.с.112,117 т.1)
Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи , які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що при призначенні покарання суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог ст. 65 КК України. З достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, данні про особу винного та всі обставини , що пом`якшують покарання на які обвинувачений посилається в апеляційній скарзі. (а.с.115 т.1) Суд призначив обвинуваченому покарання, яке є достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчинення ним нових злочинів. Даних щодо добровільного відшкодування обвинуваченим завданого збитку або усунення заподіяної шкоди всім потерпілим в матеріалах справи не міститься . Тому посилання обвинуваченого на те що призначене йому покарання не може перевищувати 4 років є необґрунтованим і підстав для застосування ст. 69-1 КК України колегія суддів не вбачає.
Колегія суддів вважає, що покарання , призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 , не можна вважати таким , що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через суворість.
Керуючись ст.ст. 405, 407КПК України судова колегія, -
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 9 квітня 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_14 в строк відбуття покарання призначеного вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 9 квітня 2015 року строк попереднього ув`язнення з 4 липня 2014 року до 14 вересня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді -