Справа № 629/402/16-к
Номер провадження 1-кп/629/110/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001009 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не військовозобов`язаний, раніше неодноразово судимого:

- 05.09.1990 року Лозівським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 206 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 10 грудня 1993 року з Жовтневої ВК № 7 Харківської області;

- 20.09.1994 року Лозівським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 141 КК України (в редакції 1960 року) до 8 років позбавлення волі. Звільнений 23 травня 2002 року Словяносербською ВК № 60 Луганської області;

- 25.11.2004 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 315, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України до 6 років позбавлення волі. Звільнений 25 листопада 2010 року Чернухинською ВК № 23 в Луганській області;

- 24.06.2011 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 353, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. Згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.08.2014 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше засуджений, маючи не зняту та не погашену судимість за скоєння корисних злочинів, скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, вчинені при наступних обставинах:

03 травня 2015 року близько 18-30 години, ОСОБА_3 разом з раніше знайомим ОСОБА_8 , перебуваючи вдома у ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , де у них виник умисел на таємне викрадення його майна.

Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, скориставшись відсутністю ОСОБА_9 , ОСОБА_3 за попередньою змовою зі ОСОБА_8 , матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, виражених в таємному викраденні чужого майна, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілій і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: блендер «Стартех», вартістю 120 гривень; мобільний телефон марки «Самсунг», вартістю 60 гривень; два ТВ-тюнери, вартістю 212 гривень кожен; мікрохвильову піч марки «Самсунг», вартістю 902 гривні та телевізор марки «Лібертон LCD 22716 HDR» з пультом управління, вартістю 2142 гривні. Після вчинення вказаного кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 3648 гривень.

Крім цього, 20 червня 2015 року близько 14-00 години, ОСОБА_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи біля магазину «Престиж», що розташований за адресою: м. Лозова, Харківської області, вул.. К.Лібкнехта, б. 1/А, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, шляхом вільного доступу, а саме лівою рукою вихватив грошові кошти з нагрудного карману сорочки ОСОБА_6 , в сумі 911 гривень. Після вчинення вказаного кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 911 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєнні злочинів визнав та пояснив у судовому засіданні, що щиро кається у скоєних ним злочинах. Також пояснив, що дійсно скоїв злочини при зазначених обставинах, а саме 03 травня 2015 року, він за попередньою змовою з ОСОБА_8 знаходячись вдома у ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю ОСОБА_9 та викрали майно, а саме: блендер «Стартех»; мобільний телефон марки «Самсунг»; два ТВ-тюнери; мікрохвильову піч марки «Самсунг» та телевізор марки «Лібертон LCD 22716 HDR» з пультом управління. Також, 20 червня 2015 року він, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи біля магазину «Престиж», розташованого за адресою: м. Лозова, Харківської області, вул. К.Лібкнехта, б. 1/А, лівою рукою вихватив грошові кошти з нагрудного карману сорочки ОСОБА_6 в сумі 911 гривень. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб. Також, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, раніше перебував у лікаря нарколога на обліку з діагнозом «синдром залежності від опіоїдів», знятий з обліку в зв`язку з позбавленням волі, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «психопатія», згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 33 від 20.01.2016 року ОСОБА_3 на даний час ознак психозу чи слабоумства не виявляє, виявляє диссоціальний розлад особистості, синдром залежності від опіоїдів, на даний час утримання. Може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відносяться кримінальні правопорушення, перебував поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, за своїм психічним станом в теперішній час в застосуванні примусових мір медичного характеру не потребує, на військовому обліку не перебуває, не одружений, має середню освіту, не працює, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей (зі слів).

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття в скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочинів та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкції ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Також при призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.06.2011 року засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 353 КК України та йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. 20 серпня 2014 року звільнений умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 6 місяців 20 днів, та в період умовно-дострокового строку звільнення знов скоїв злочин, тому суд остаточно призначає покарання відповідно до ч. 1 ст.71 КК України, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 залишити раніше обрану у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту взяття його під варту, тобто з 23 грудня 2015 року, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення № 0021/86 від 23.12.2015 року.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення, а саме з 23 грудня 2015 року, тобто з моменту затримання обвинуваченого ОСОБА_3 по день набрання цим вироком законної сили.

Цивільні позови по справі не заявлені.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судової експертизи.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_10 винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та піддати його покаранню:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

У відповідності до ст. 71 КК України, до вказаного покарання, суд частково у виді 2 (двох) місяців позбавлення волі, приєднує невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськррайонного суду Харківської області від 24.06.2011 року та остаточно визначає до відбуття обвинуваченому ОСОБА_3 за сукупністю вироків покарання у виді позбавлення волі, строком 4 (чотирьох) років 5 (п`яти) місяців.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 залишити раніше обрану у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу в умовах Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту взяття його під варту, тобто з 23 грудня 2015 року, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення № 0021/86 від 23.12.2015 року.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 перебування в установі попереднього ув`язнення з 23.12.2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення:

- судово-товарознавчої експертизи № 1847 від 08.05.2015 року в розмірі 614 гривень 40 копійок (код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова).

Речові докази по справі:

- блендер марки «Startex», мобільний телефон «самсунг», ТВ-тюнер № 1 сірого кольору марки «ортон тм» 4050С, пульт управління телевізором, мікрохвильова піч марки «самсунг», телевізор марки «Лібертон», LCD 22716 HDR, які передані потерпілій ОСОБА_5 згідно зберігальної розписки, залишити у останньої.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1