АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/790/1741/16 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_7 , з участю представника власника майна ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали даного провадження за апеляційною скаргою представника власника майна на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24 10 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді вищевказаного суду від 24 10 2016 року задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0001420, внесеному до ЄРДР 13.03.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.190, ч.2 ст.192, ч.1 ст.388, ч.1 ст.203-2 КК України та накладено арешт на майно, яке вилучено в ході обшуку 19 10 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_9 .
Як встановив суд, 14.02.2015 року до СВ Київського РВ ГУНП в Харківській області, надійшла заява Голови Правління ПАТ «КБ Стандарт» про неправомірні дії працівників ТОВ «Марічка», які з метою ухилення від повернення банку кредитних коштів у розмірі 145500 доларів США станом на 23 01 2015 року та унеможливлення звернення стягнення на предмет іпотеки, незаконно відчужили нерухоме майно, передане в іпотеку банку, а саме: нежитлові приміщення за адресами: м. Харків, Павлівский майдан, б.8 та б.10.

На ухвалу слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вищевказану ухвалу суду про арешт майна, і постановити нову ухвалу, посилаючись на те, що ОСОБА_9 не є підозрюваною, обвинуваченою, а також цивільним відповідачем у будь-якому кримінальному провадженні, тому арешт її телефону не може бути проведений з метою подальшої конфіскації, як виду покарання та з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи апелянта, який просив про задоволення його апеляційної скарги, думку прокурора та слідчого про законність та обґрунтованість ухвали, перевіривши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Приймаючи рішення про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001420, внесеному до ЄРДР 13.03.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1ст.190, ч.2 ст.192, ч.1 ст.388, ч.1 ст.203-2 КК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що згідно наявних в матеріалах справи відомостей є підстави вважати, що вищезазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України і не застосування його арешту може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

У розумінні положень ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та

або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

На думку судової колегії, слідчим доведено, що арешт вказаного майна застосований з метою забезпечення доказової бази по кримінальному провадженню, так як вказане майно відноситься до предметів, що відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Так, при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.2,4 ст.173 КПК України, зміст ухвали слідчого судді відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24 10 2016 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 , не вбачає.

Керуючись ст.ст. 392, 404,405, ч.3 ст.407,418,419,422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24 10 2016 року про задоволення клопотання слідчого та про накладення арешту на вилучене (докладно зазначене в ухвалі суду від 24 10 2016 року) майно, в тому числі, і яке належить

- ОСОБА_9 , а саме: - мобільний телефон «Самсунг» в корпусі білого кольору; сім карта оператора мобільного зв`язку «МТС»; сім карта «Тревел сім», - залишити без змін.

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч. 4 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено.

Головуючий: Судді :