АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/2345 /2016р. Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 181 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ України
02 серпня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі судового засідання ОСОБА_6

з участю:

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерськогорайонного суду м. Києва від 04 липня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , погодженого з прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 та застосовано щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, працюючого на посаді директора ТОВ «Відродження», депутата Дніпропетровської обласної ради, одруженого, має на утриманні дітей 2005 р.н., 2015 р.н., дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку,

запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язано підозрюваного ОСОБА_9 , прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

При вирішенні питання застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя, враховуючи характер висунутої підозри, позитивні дані про особу підозрюваного ОСОБА_9 , відсутність даних про наявність з його сторони спроб перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, прийшов до висновку, що застосування до ОСОБА_9 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_9 , про який йдеться в клопотанні слідчого, а тому відмовив у задоволенні клопотання слідчого та застосував до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В апеляційній скарзі прокурор, просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість та невмотивованість, та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на шістдесят днів у межах строку досудового розслідування із визначенням суми грошової застави у вигляді 690 розмірів мінімальної заробітної плати, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків передбачених КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Генеральної прокуратури України перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009026 від 10 жовтня 2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 4 ст. 190, ч.ч. 3, 5 ст. 191, ч. 3 ст. 206-2, ч. 3 ст. 209, ч. ст. 255, ст. 356, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України.

11 березня 2015 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206-2, ч. 1 ст. 255 КК України.
01 липня 2015 року старший слідчий в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України радником юстиції ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотання про застосування щодоОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання вмотивовано тим, щоОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206-2, ч. 1 ст. 255 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким і передбачають можливість призначення покарання на строк до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою слідчого судді Печерськогорайонного суду м. Києва від 04 липня 2016 року дане клопотання слідчого залишено без задоволення та щодо ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

При судовому розгляді клопотання суд перевірив відповідність змісту подання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у поданні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Залишаючи клопотання слідчого без задоволення, суд правильно виходив з того, що ані слідчим, ані прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, суд при постановленні рішення, врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, те, що підозрюваний раніше не судимий, має визначене місце реєстрації та проживання, міцні соціальні зв`язки.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчий суддя правомірно залишив без задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам справи, а тому доводи прокурора щодо незаконності, необґрунтованості та невмотивованості прийнятого рішення, є необгрунтованими та нічим не підтверджені.

Крім того, тяжкість кримінального правопорушення, сама по собі не може бути беззаперечною підставою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, виходячи із норм Глави 18 КПК України, згідно якої питання щодо застосування запобіжних заходів належить до виняткової компетенції слідчого судді або суду, слідчий суддя правильно застосував запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підстави, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Керуючись ст. ст. 309, 310, 404-405, 407, 422 КПК України 2012 року, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року, якою залишено без задоволення клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 та застосовано щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, та зобов`язано підозрюваного ОСОБА_9 , прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5