Провадження № 11-кп/792/210/16
Категорія: ч.1 ст.185, ч.1 ст. 263,
ч.1 ст. 263-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000388 від 18.05.2015 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 13 січня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:
Вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців. У відповідності до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 залишено попередній - особисте зобов`язання.

ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185, ч.1 ст.263-1 КК України визнано невинуватим та виправдано, через недоведення його участі у вчиненні цих злочинів.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 736 грн. 56 коп. процесуальних витрат.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_7 в період часу з кінця березня 2015 року до 29 квітня 2015 року незаконно, не маючи передбаченого «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 р., дозволу на зберігання вогнепальної зброї, зберігав на господарстві, що по АДРЕСА_2 , вогнепальну зброю - обріз мисливської рушниці.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , він просить вирок скасувати, оскільки вважає його незаконним і необґрунтованим та прийняти законне рішення. Вказує, що за вказівкою заступника начальника Хмельницького РВВС в Хмельницькій області ОСОБА_9 , щодо нього було сфабриковане дане кримінальне провадження працівниками міліції з метою помсти. Зазначає, що разом з матір`ю у свого дядька брав на горищі сіно, та коли побачив обріз мисливської рушниці замотаний в ганчірку прикрив його сіном. Вважає, що суд помилково розцінює його дії як зберігання вогнепальної зброї.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката захисника ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора про необхідність скасування вироку з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до вимог ст.. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Оцінка доказів проводиться судом під час всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, з оцінкою кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення.
Ці імперативні вимоги кримінального процесуального закону не були дотримані судом під час судового провадження в суді першої інстанції стосовно ОСОБА_7 ..
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що зберігав вогнепальну зброю обріз мисливської рушниці в господарстві по АДРЕСА_2 .
Судом встановлено, що наприкінці березня 2015 року ОСОБА_7 , перебуваючи на горищі будинку АДРЕСА_2 , переховав (прикинувши сіном) обріз мисливської рушниці, який там зберігався.
З показань допитаного у суді власника домогосподарства АДРЕСА_2 .Хмельницького ОСОБА_10 рушницю приніс і залишив на горищі ОСОБА_11 який пізніше зробив з неї обріз для зручності.
Ті обставини, що обріз рушниці зробив ОСОБА_11 та сховав його на горищі у ОСОБА_10 підтвердив в суді і сам свідок ОСОБА_11 ..
Допитана як свідок ОСОБА_12 , мешканка домогосподарства, що по АДРЕСА_2 , підтвердила факт виявлення і вилучення працівниками міліції на горищі будинку обрізу мисливської рушниці, а свідок ОСОБА_13 , матір обвинуваченого, вказала, що її брат ОСОБА_10 повідомляв про те, що рушницю на горище приніс ОСОБА_11 ..
29.12.2015 року прокурор Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_14 в судовому засіданні заявив клопотання про відкладення судового розгляду для погодження питання з керівником про відмову від обвинувачення стосовно ОСОБА_7 ..
12.01.2016 року постановою заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_15 у погодженні постанови про відмову від підтримання державного обвинувачення в суді відносно ОСОБА_7 за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263 -1 КК України прокурору ОСОБА_14 відмовлено.
Від участі у судовому розгляді кримінального провадження прокурора ОСОБА_14 усунуто. Доручено підтримувати державне обвинувачення іншому прокурору.
Вироком суду ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185 та ч.1 ст. 263-1 КК України виправданий, через не доведення його участі у вчиненні цих злочинів.
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
Згідно вироку ОСОБА_7 зберігав на чужому господарстві обріз рушниці. При цьому суд не дав оцінки показанням господаря будинку ОСОБА_10 , на горищі якого знайдено обріз рушниці та свідка ОСОБА_11 якій підтвердив, що обріз з рушниці зробив саме він і заховав на горищі будинку ОСОБА_10 ..
Показання цих свідків не підтверджують пред`явлене обвинувачення у зберіганні ОСОБА_7 обріза рушниці. Проте, суд не дав оцінки цим показанням у вироку.
Відповідно до роз`яснень п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладко ствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь яким із зазначених предметів, що знаходиться не при особі, а в обраному нею місці.
Суд не зазначив у вироку які обставини доводять факт володіння обрізом рушниці обвинуваченим ОСОБА_7 , знайденим на горищі будинку ОСОБА_10 ..
Проте ці обставини є суттєвими і визначальними для вірної кримінально -правової кваліфікації незаконного поводження зі зброєю вчиненого шляхом зберігання.
Вищезазначене залишилося поза увагою суду і не знайшло своє відображення у вироку суду.
Колегія суддів, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинуваченого ставиться питання про скасування вироку суду і закриття кримінального провадження.
Клопотань про повторне дослідження обставин справи в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду учасники судового провадження не заявляли, за таких умов колегія суддів позбавлена можливості дати іншу оцінку обставинам справи та наведеним доказам ніж ту що дав суд першої інстанції. Інша оцінка буде порушувати засади безпосередності дослідження доказів.
Не дотримання засади безпосередності дослідження доказів призводить до порушення іншої засади кримінального провадження, а саме змагальності та свободи в поданні учасниками судового провадження своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ст. 7 КПК України.)
Засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом, виходячи зі змісту частини другої статті 23 та статті 86 КПК України, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення судом, крім випадків, передбачених зазначеним Кодексом, а отже, судове рішення, відповідно до статті 370 цього Кодексу, не може бути визнано законним і обґрунтованим.
Відповідно до статті 2 Протоколу №7 до Конвенції, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесення йому вироком.
Наведені положення Протоколу узгоджуються з вимогами закону щодо права на справедливий судовий розгляд, змагальності сторін, безпосередності дослідження доказів, їх допустимості. Дотримання цих правил вимагає, якщо в апеляційному суді постає питання про встановлення певного факту в інший спосіб, ніж це було здійснено у суді першої інстанції, тоді повнота дослідження доказів щодо цього факту має бути забезпечена у повному обсязі. Кожний випадок порушення цих положень є порушення права особи на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції, а відтак і істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.
Колегія суддів перевірила і доводи прокурора про необхідність скасування вироку суду з підстав неконкретного обвинувачення викладеного в описовій частині вироку, а саме не зазначення калібру, моделі, серії та виробника предмету злочину обрізу мисливської рушниці, що на думку прокурора порушує право на захист від пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення у зберіганні вогнепальної зброї .
Повноваження суду апеляційної інстанції передбачені ст. 404 КПК України не дають можливість виправити ці недоліки вироку.
Враховуючи наведені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування обвинувального вироку з підстав передбачених п.п.2,3 ч.1 ст. 409 КПК України і призначити новий розгляд у суді першої інстанції відповідно до вимог ст. 415 КПК України.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 411, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволити частково.
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 13 січня 2016 року стосовно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області в іншому складі суду.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 , особисте зобов`язання, залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий /підпис/
Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2