Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/315/16-к
Провадження по справі № 1-кс/281/26/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2016 року смт. Лугини
Слідчий суддя Лугинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

т.в.о. начальника СВ Лугинського ВП ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні винесене в кримінальному провадженні № 0000113 від 29.06.2016 клопотання т.в.о. начальника СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України та додані до клопотання матеріали.

Перевіривши надані матеріали, заслухавши пояснення т.в.о. начальника СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , підозрюваного, його захисника та думку прокурора ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Т.в.о. начальник СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання т.в.о. начальника СВ ОСОБА_4 зазначає, що у його провадженні перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000113 від 29.06.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Олевськ Житомирської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, непрацюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Ємільчинського районного суду від 04.03.2013 у за ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

28.06.2016 близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_8 , який на даний час відбуває покарання в УВП №4 м. Житомир, його співмешканка ОСОБА_9 , знайомий ОСОБА_8 ОСОБА_7 , який також на даний час відбуває покарання в УВП № 4 м. Житомира та ОСОБА_10 , автомобілем TOYOTA LAND CRUISER 4.2 д/н НОМЕР_1 , що зареєстрований на ОСОБА_11 та перебуває в користуванні ОСОБА_9 рухались автодорогою сполученням Київ-Ковель в напрямку м. Олевськ, Житомирської області.

За невстановлених розслідуванням обставин, в місці та час, в ОСОБА_7 виник умисел, направлений на заволодіння транспортним засобом, після чого він запропонував ОСОБА_10 із застосуванням травматичної зброї, яку він мав при собі, вчинити напад на водія, заволодівши при цьому транспортним засобом, на що останній погодився.

Перебуваючи неподалік с. В. Дивлин, Лугинського району, ОСОБА_8 , який знаходивсь за кермом автомобіля, на прохання свого знайомого, з яким спільно відбуває покарання, ОСОБА_7 зупинив автомобіль біля придорожнього кафе, що належить ОСОБА_12 . В цей час, неподалік кафе зупинився автомобіль ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13 , який є чоловіком сестри ОСОБА_7 . У подальшому ОСОБА_7 вийшов з автомобіля та підійшов до автомобіля ОСОБА_13 , який мав привезти та передати йому продукти. Через декілька хвилин ОСОБА_7 повернувся назад до автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 4.2, а ОСОБА_13 проїхав вздовж дороги та зупинив автомобіль на відстані близько 500 м. ОСОБА_7 за попередньою домовленістю з ОСОБА_10 попросив ОСОБА_8 проїхати та зупинити автомобіль перед автомобілем ВАЗ.

В той час, коли автомобіль зупинився, ОСОБА_7 , реалізуючі свій злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння транспортним засобом, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , дістав зі своєї сумки зброю, а саме: пістолет, та здійснив постріл по ОСОБА_8 в область життєво важливих органів голову останнього, спричинивши йому фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я в момент заподіяння. Реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на заволодіння автомобілем TOYOTA LAND CRUISER 4.2 д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_7 навів пістолет на ОСОБА_9 , однак, уникаючи пострілу, остання вибігла з салону автомобіля на дорогу, ОСОБА_7 зробив 4 постріли в салоні автомобіля в напрямку ОСОБА_8 , однак ОСОБА_8 , будучи травмованим, почав чинити опір ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . Після цього, ОСОБА_8 вийшов з автомобіля та пішов до ОСОБА_9 . В цей час ОСОБА_7 передав пістолет ОСОБА_10 , який продовжив здійснювати постріли по ОСОБА_9 , яка знаходилась на проїжджій частині автодороги та зупиняла автотранспорт, однак влучити в неї не зміг, так як ОСОБА_8 закривав її собою та кулі влучали в спину останньому.

Скориставшись відсутністю власниці автомобіля та інших сторонніх осіб поблизу, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , діючи умисно групою осіб, спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом, не маючи права на керування транспортним засобом та права розпоряджатись ним, незаконно заволоділи автомобілем TOYOTA LAND CRUISER 4.2 д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 та поїхали ним в напрямку с. Путиловичі, Лугинського району.

Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_10 заподіяли матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 483858 грн. 00 коп.

Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб поєднаними із насильством, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 свою винуватість визнав повністю, пояснив, що він дійсно заволодів автомобілем з метою повернення йому грошей ОСОБА_8 , які він передавав останньому за звільнення його з місць позбавлення волі.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення т.в.о. начальника СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , думку прокурора, який клопотання підтримав, захисника, підозрюваного та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а саме: у незаконному заволодінні транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб поєднаними із насильством, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч.2 ст. 183 КПК України, визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Частиною 3 ст. 183 КПК України, встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

В судовому засіданні було встановлено та вбачається з матеріалів справи, що підозрюваний, будучи раніше судимим за злочини проти життя та здоров`я особи, вчинив особливо тяжкий злочин, із застосуванням насильства, який відповідно до ч. 3 ст. 289 КК України, карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, намагався приховати сліди вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме: зрозумівши, що власниця автомобіля та її співмешканець після вчиненого стосовно них фізичного насильства та угону автомобіля залишилися живими та повідомили про даний факт в правоохоронні органи, здійснював разом з напарником ОСОБА_10 втечу на вищевказаному автомобілі марки TOYOTA LAND CRUISER 4.2 д/н НОМЕР_1 . Також, зрозумівши, що його все ж таки знайдуть, залишив автомобіль у важкодоступній місцевості в лісовому масиві за с. Путиловичі, а коли працівники поліції виявили місце його знаходження почав разом з ОСОБА_10 втікати від них. Намагаючись приховати сліди вчинення злочину, ОСОБА_14 разом з ОСОБА_10 , витерли салон автомобіля вологими серветками для того, щоб витерти з крісел сліди крові потерпілого ОСОБА_8 .

Вищевказані факти вказують на те, що ОСОБА_14 в подальшому у разі обрання стосовно нього іншого більш м`якого виду запобіжного заходу може переховуватися від органів досудового розслідування і тим самим перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Крім того, проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив новий особливо тяжкий злочин під час відбування покарання в місцях позбавлення волі за вироком Ємільчинського районного суду від 04.03.2013, яким останнього засуджено за ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може в подальшому переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, і застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного не зможе запобігти зазначеним ризикам.

На підставі вищевикладеного і враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватості, особу підозрюваного, який маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, втік з місць відбування покарання та одразу ж повторно вчинив новий особливо тяжкий злочин, а також те, що наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є вагомими, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слід задоволити, та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 177,178,183,194,196 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 задоволити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали рахувати з моменту взяття ОСОБА_7 під варту, тобто з 20.00 години 29 червня 2016 року до 20.00 години 27 серпня 2016 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1