Справа № 308/5562/16-к
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

29.06.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
підозрюваного - ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11- сс/777/165/16 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 травня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосуння запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кішварда Угорщини, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та обрання йому запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків: своєчасно прибувати за викликом до слідчого, прокурора, чи суду; не відлучатися з місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну місця проживання.
Строк дії ухвали два місяці.
З клопотання слідчого вбачається, що 14 квітня 2016 року ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Шкода Октавія А5», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 160 км/год., на ділянці дороги між населеними пунктами с. Яноші та с. Гать Берегівського району в порушення вимог п. п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.10, 2.3 «б». 10.1, 12.1, 12.6 «г» ПДР України не врахував дорожню обстановку, не забезпечив безпеку дорожнього руху під час здійснення маневру обгону попутного вантажного автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху, втратив керованість автомобіля, з`їхав з проїжджої частини дороги в кювет, де зіткнувся з деревом, внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала її смерть. Слідчий просив застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, а також те, що перебуваючи на волі, він може переховуватися від слідства і суду та виїхати за межі України, а також незаконно впливати на потерпілих й свідків.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд зазначив, що слідчим та прокурором не доведено, чому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. Враховуючи, що потерпілі не мають до ОСОБА_6 претензій, а він після отриманої травми тяжко хворіє і потребує тривалого лікування, суд застосував до нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою змінити запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин та, перебуваючи на волі, може переховуватися від слідства і суду, виїхавши за межі України, а також може незаконно впливати на потерпілих й свідків.
Заслухавши доповідь судді про зміст оскарженого судового рішення та зміст апеляційної скарги; доводи прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 31 липня 2016 року; пояснення захисника, узгоджені із ОСОБА_6 , про залишення ухвали суду без змін з мотивів, що потерпіла до підозрюваного претензій не має, а він після отриманої травми не може ходити, розмовляти, продовжує стаціонарне лікування і потребує подальшого лікування, на апеляційний розгляд прибув на візку, що виключає можливість його утримання в умовах СІЗО; виступи сторін у судових дебатах; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню.
З матеріалів провадження вбачається, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 в суді першої інстанції відбувся з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178 КПК України. Суд перевірив наявність обґрунтованої підозри, ризиків, дослідив обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Суд правильно прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри, яка підтверджується даними витягу з ЄРДР про внесення відомостей щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та повідомлення про підозру. ( а. с. 5, 6 7 ).
Що стосується зазначених в клопотанні ризиків: спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду і незаконного впливу на потерпілих й свідків, то суд першої інстанції обґрунтовано зазначив в ухвалі, що слідством не надано жодних доказів, які б підтверджували їх наявність.
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу і апеляційна скарга прокурора містять лише посилання на текст ст. 177 КПК України і не містять жодного факту на підтвердження зазначених ризиків. ( а. с. 1 4, 58 - 60 ).
Під час апеляційного розгляду прокурор наголошував на тому, що підозрюваний може виїхати за межі України, однак повідомив, що закордонний паспорт у ОСОБА_6 не відбирався, тобто слідчим не було вжито заходів для запобігання цьому ризику. Утім, підозрюваний перебуває на території України, брав участь у розгляді клопотання в суді першої інстанції і прибув на апеляційний розгляд провадження, незважаючи на те, що продовжує лікуватися на стаціонарі в Берегівській ЦРЛ.
Таким чином, колегія суддів вважає, що наявність у підозрюваного закордонного паспорта сама по собі не створює небезпеки переховування від правосуддя. Підстав очікувати, що цей ризик справдиться немає, а суворість можливого покарання не замінює відсутність будь яких доказів з цього приводу.
Щодо незаконного впливу на свідків, то прокурор не зміг назвати жодного із тих, на кого підозрюваний міг би вчинювати вплив. Крім того, прокурор не прийняв до уваги, що ОСОБА_6 повністю визнав винуватість, хоча внаслідок черепно мозкової травми не пам`ятає обставин ДТП. ( а. с. 11 13 ).
Щодо впливу на потерпілу, то з матеріалів провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 подала нотаріально завірену заяву про те, що вона отримала повну матеріальну компенсацію за заподіяну їй матеріальну та моральну шкоду, пов`язану зі смертю доньки ОСОБА_8 ( а. с. 46 ).
Отже, доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, не підтверджуються матеріалами провадження та даними судового і апеляційного розгляду.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_6 після отримання в результаті ДТП політравми, яка кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження перебуває до теперішнього часу на стаціонарному лікуванні в Берегівській ЦРЛ й потребує подальшого лікування, апеляційний суд вважає, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України. (а. с. 18 - 42, 44, 72)
Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 179, 181, 193, 194 КПК України. Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню..

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, Апеляційний суд Закарпатської області

п о с т а н о в и в:

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 травня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та обрання йому запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: