Справа № 162/548/16-к Провадження №11-кп/773/527/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 3 ст. 296 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку кримінальне провадження № 120 160 301 400 001 06 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 на вирок Любешівського районного суду Волинської області від 11 липня 2016 року яким, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта професійно-технічна, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий,-
- засуджений ч. 3 ст. 296 КК України на два роки позбавлення волі.
Речові докази: номерний знак автомобіля „М 407 PH „76RUS постановлено знищити.
Термін відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.
Переглядаючи справу в поранку апеляційного провадження, апеляційний суд, -
В С Т А Н О В И В:
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 11 квітня 2016 року близько 03-ї години, знаходячись на території АЗС„WOG №01-06, розташованої по вул. Незалежності, 2 в смт. Любешів Любешівського району Волинської області, усвідомлюючи, що своїми діями грубо порушує громадський порядок, і бажаючи цього, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, виявляючи зухвалість і своє зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, безпричинно зірвав номерний знак „ НОМЕР_1 „76RUS із автомобіля громадянина Російської Федерації ОСОБА_10 , після чого, демонструючи свою зневагу та вчиняючи опір працівнику АЗС„WOG №01-06 ОСОБА_8 , який намагався припинити хуліганські дії, безпричинно завдав не менше чотирьох ударів кулаком в обличчя та ногою в груди ОСОБА_11 , чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді забійно-осадненої рани слизової оболонки внутрішньої поверхні верхньої губи справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (від 6 до 21 дня) розлад здоров`я.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_12 був вимушений покинути робоче місце для отримання медичної допомоги, а робота АЗС „WOG № 01-06 була припинена майже на три години, через що ТзОВ „Вог Рітейл заподіяно майнову шкоду на загальну суму 14678грн.
Обвинувачений ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі не оспорюючи фактичних обставин справи, правильності кваліфікації його дій та доведеності винуватості за ч. 3 ст. 296 КК України вказує на незаконності вироку у частині призначеного йому покарання через його суворість. Зазнає, що призначаючи покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що він є особою молодого віку, вину визнав повністю і щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував потерпілому збитки та неодноразово просив у його вибачення, до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, після вчиненого злочину влаштувався на роботу. Суд не врахував думок потерпілих, які претензій до нього не мають і просили місцевий суд не призначати суворого покарання.
Просить вирок в частині призначеного покарання змінити, застосувати ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
Потерпілий ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_7 повністю відшкодував завдані збитки, неодноразово просив пробачення і він його пробачив. Просить застосувати ст. 75 КК України і звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Заслухавши доповідача, який виклав зміст вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 , які подані апеляційні скарги підтримали, прокурора та представника потерпілого, які апеляційні скарги заперечили, провівши судове слідство в частині дослідження даних, що характеризують особу обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 та його винуватість за ч. 3 ст. 296 КК України у апеляційних скаргах не оспорюється, а тому вирок суду у цій частині апеляційним судом не перевіряється, а перевіряється лише у частині призначеного ОСОБА_7 покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначаючи покарання має враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини та особу винного у їх сукупності. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.
Так врахувавши, що ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості, його задовільну характеристику, обставини правопорушення, а саме вчинення обвинуваченим злочину щодо декількох потерпілих, а відшкодування ним шкоди лише одному потерпілому суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого є неможливим без ізоляції від суспільства і призначив реальне покарання у виді позбавлення волі.
Але при цьому суд необґрунтовано не врахував, що ОСОБА_7 кримінальне правопорушення вчинив вперше, вину визнав і розкаявся у вчиненому, добровільно та у повному обсязі відшкодував потерпілому ОСОБА_8 завдані злочином збитки, що об`єктивно стверджується приєднаною до матеріалів провадження письмовою розпискою потерпілого ( а. пр 24). Суд першої інстанції у вироку також послався на задовільну характеристику обвинуваченого, тоді як на час постановлення вироку в матеріалах провадження була відсутня характеристика на ОСОБА_7 , а тому такі висновки суду, щодо даних, що характеризують особу обвинуваченого, є необґрунтовані. Судом першої інстанції також не враховано і думки потерпілого ОСОБА_8 , який не наполягав на призначенні ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі.
Є необґрунтованими висновки суду першої інстанції і в тій частині, що ОСОБА_7 на час постановлення вироку ніде не працював, оскільки згідно з приєднаною до справи довідкою ОСОБА_7 з 01.07.2016 року по 14.07.2016 року працював з випробувальним терміном у фермерському господарстві «Гримікс» слюсарем, а з 15.07.20916 року працює на цій посаді постійно. За місцем праці характеризується виключно позитивно, що стверджується наданою ОСОБА_7 характеристикою (а.пр.74). Виключно позитивно останній також характеризується і за місцем постійного проживання (а. пр.78).
Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційні злочини, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи прийде до висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Оскільки ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості, злочин вчинив вперше, вину у вчиненому визнав та щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдану потерпілому ОСОБА_8 шкоду, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, влаштувався на постійну роботу і також виключно позитивно характеризується за місцем роботи, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування та судом не встановлено, а тому апеляційний суд вважає, що є усі встановлені законом підстави для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ст. 75 КК України і звільнення його від відбування покарання з випробуванням з максимальним іспитовим строком терміном на три роки.

Колегія суддів судової палати вважає, що таке покарання відповідатиме вимогам ст. 50, 65 КК України, принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарань, буде необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання.

Тому вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання підлягає до зміни.

На підставі наведеного, керуючись ст. 404,405,407,409,414 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Любешівського районного суду Волинської області від 11 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покласти обов`язки: не залишати постійного місця проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання чи роботи, періодично з`являтись на реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ усіма учасниками судового розгляду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4