Справа № 415/1884/16-к
Провадження № 11-кп/782/178/16
П О С Т А Н О В А
попереднього розгляду справи
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в Апеляційному суді Луганської області в м. Сєвєродонецьку апеляцію прокурора Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_4 на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 27 травня 2016 року, якою стосовно ОСОБА_5 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підписку про невиїзд, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 27 травня 2016 року на підставі ст.ст.9, 29 Конституції України, ст.5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», п.9 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України 2012 року, ст.ст.148, 149-1, 151 КПК України 1960 року стосовно ОСОБА_5 за його клопотанням змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підписку про невиїзд з покладанням наступних обов`язків: з`являтися на виклик прокурора або суду; повідомляти орган, у провадженні якого знаходиться кримінальна справа про зміну свого місця проживання або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по справі. ОСОБА_5 звільнено з-під варти в залі суду негайно.

В постанові суд зазначив, що у провадженні Брянківського міського суду Луганської області, підсудність справ якого на підставі ч.1 ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710-38-14 від 02.09.2014 року змінено та визначено за Лисичанським міським судом Луганської області, перебуває кримінальна справа стосовно ОСОБА_5 за п.13 ч.2 ст.115 КК України, матеріали якої до Лисичанського міського суду Луганської області не надійшли.

Посилаючись на судову практику ЄСПЛ, тривалий час тримання під вартою ОСОБА_5 з 27 квітня 2012 року, що фактично становить 4 роки 1 місяць, стосовно якого відсутній обвинувальний вирок по справі, суд прийшов до висновку про можливість застосування до ОСОБА_5 зазначеного альтернативного запобіжного заходу.

В апеляції прокурор Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_4 вважає постанову суду необґрунтованою та просить її скасувати і постановити нову постанову, якою відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зміну йому запобіжного заходу та звільнення з-під варти.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про вирішення питання щодо прийняття апеляції на зазначену постанова суду до апеляційного розгляду на розсуд суду, перевіривши матеріали справи за апеляцією, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до п.9 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України 2012 року запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Положеннями п.11 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року передбачено, що кримінальні справи, які до набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанції і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно до п.15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

В абз. 2, 3 п.6 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України» від 26.11.2012 р. зазначено, що у судовому провадженні, яке здійснюється відповідно до КПК 1960 року, при надходженні від учасників процесу клопотань, зокрема щодо зміни або скасування запобіжного заходу, арешту майна чи відсторонення від посади, суд має керуватися положеннями КПК 1960 року.

У разі оскарження судових рішень у таких справах суди апеляційної та касаційної інстанції і Верховний Суд України розглядають їх у порядку, встановленому КПК 1960 року.

Враховуючи викладене, апеляційним судом згідно ст.357 КПК України 1960 року проведено попередній розгляд справи.

Апеляційним судом встановлено, що постановою Брянківського міського суду Луганської області від 28 квітня 2012 року обвинуваченому ОСОБА_5 за п.13 ч.2 ст.115 КК України обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був затриманий згідно протоколу затримання 27 квітня 2012 року (а.с.19-22).

Як вбачається з оскаржуваної постанови суду та апеляційної скарги кримінальна справа стосовно ОСОБА_5 знаходиться у провадженні Брянківського місцевого суду Луганської області, яка через проведення антитерористичної операції залишилась на тимчасово окупованій території та на момент розгляду клопотання ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу не надійшла до Лисичанського міського суду Луганської області. Оскаржуваною постановою суду стосовно ОСОБА_5 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підписку про невиїзд з покладанням ряду обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що зазначена постанова суду про зміну запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 постановлена під час судового провадження та відповідно до положень п.9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року, ст.ст.148, 149-1, 151 КПК України 1960 року.

Відповідно до ст.347 КПК України 1960 року апеляція може бути подана:

1)на вироки, які не набрали законної сили, ухвалені місцевими

судами;

2)на постанови про застосування чи незастосування примусових

заходів виховного і медичного характеру, ухвалені місцевими судами.

Апеляція також може бути подана:

1)на ухвали (постанови), ухвалені місцевим судом, про закриття

справи або направлення справи на додаткове розслідування;

2)на окремі ухвали (постанови), ухвалені місцевим судом;

3)на інші постанови місцевих судів у випадках, передбачених цим

Кодексом.

Таким чином, згідно положень ст.347 КПК України 1960 року зазначена постанова суду не є такою, що може бути оскаржена.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.357 КПК України 1960 року апеляційний суд при попередньому розгляді може прийняти рішення про відмову в прийнятті апеляції до свого розгляду.

За таких обставин, апеляційний суд вважає необхідним відмовити в прийнятті апеляції, оскільки вона подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню згідно п.2 ч.4 ст.357 КПК України 1960 року.

На підставі наведеного, керуючись п.п.9, 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року, ст.ст. 347, 357 КПК України 1960 року, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в прийнятті до розгляду Апеляційного суду Луганської області апеляції прокурора Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_4 на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 27 травня 2016 року, якою стосовно ОСОБА_5 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підписку про невиїзд з покладанням обов`язків.

Копію постанови про відмову в прийнятті апеляції невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляцією та усіма додатками до неї.

Постанова може бути оскаржена протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: