Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/55/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.03.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0000296 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Роздолля, Компаніївського району, Кіровоградської області, громадянку України, з базовою загальною середньою освітою, яка не працює, не заміжня, позбавлена батьківських прав відносно чотирьох неповнолітніх дітей, зареєстрована в АДРЕСА_1 , раніше судима:

- 01.11.2011 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області за ст. 166 КК України до обмеження волі на строк 3 роки, 30.07.2013 року Ордженікідзевським міським судом Дніпропетровської області звільнена умовно - достроково від подальшого відбування покарання на не відбутий строк - 01 рік 04 місяці 03 дні, -

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.

Також, стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в сумі 196, 56 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватою за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), за таких обставин:
Наприкінці червня 2014 року, у вечірній час, ОСОБА_8 , перебуваючи у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрала у ОСОБА_9 мобільний телефон «Samsung GT E 1080i». З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд, завдавши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 224, 84 грн.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченої в інкримінованому їй злочині та кваліфікації її дій, просить скасувати вирок районного суду та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 185 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік та остаточно, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не застосовано закон, який підлягав застосування, а саме: безпідставно не приєднано до остаточного покарання невідбуту частину покарання за вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 01.11.2011 року, а також не враховано особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується негативно, проживає з чотирма неповнолітніми дітьми, відносно яких позбавлена батьківських прав, раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, злочин вчинила в період умовно-дострокового звільнення та у стані алкогольного сп`яніння.

В запереченні на апеляційну скаргу захисник зазначає, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 повністю враховано обставини, Які вказав прокурор в апеляційній скарзі. Потерпілий будь-яких претензій до обвинуваченої не має, вартість викраденого майна є незначною, а тому призначене покарання буде достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченої та забезпечить виконання соціальних обов`язків перед своєю сім`єю.

Провівши під час апеляційного розгляду судове слідство в межах дослідження матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі та просили її задовольнити, обвинувачену та захисника, які заперечила проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченої за ст. 185 ч. 1 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка раніше судима, за місцем проживання характеризується негативно, проживає разом з матір`ю та чотирма неповнолітніми дітьми, відносно яких позбавлена батьківських прав, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, повне визнання вини, добровільне відшкодування шкоди, обставин, що обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що покарання у виді громадських робіт є достатнім та необхідним для перевиховування обвинувачено.

Так, на думку колегії суддів, дане покарання є занадто м`яким для виправлення та перевиховування обвинуваченої, оскільки судом першої інстанції неналежно та не в повній мірі враховано особу ОСОБА_8 . Зокрема, остання має не зняту та непогашену судимість, вчинила злочин середньої тяжкості під час умовно-дострокового звільнення від відбування попереднього покарання, тобто на шлях виправлення не стала, не заміжня, має на утриманні неповнолітніх дітей, відносно яких позбавлена батьківських прав, за що була засуджена попереднім вироком, не займається суспільно-корисною працею, офіційно не працює .

На підставі викладеного, враховуючи в сукупності, обставини справи, а також вік, особу та стан здоров`я обвинуваченої, тяжкість вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченої та відношення її до вчиненого, колегія суддів дійшла до переконливого висновку, що за спрямованістю поведінки, ОСОБА_8 не бажає стати на шлях виправлення і як особа, представляє суспільну небезпеку для оточуючих, а тому її виправлення та перевиховання, навіть за наявності вищевказаних пом`якшуючих обставин покарання, та навіть за умови, що потерпілий до неї претензій морального та матеріального характеру не має, можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

За таких підстав, їй слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої їй статті кримінального закону, яке буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченої, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів як нею самою, так і іншими особами, а також буде відповідати меті покарання, визначеній ст. 50 КК України.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України колегія суддів не вбачає, а тому вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання за ст. 185 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Крім того, при призначенні покарання, судом першої інстанції порушено правила складання покарань. Зокрема, безпідставно не приєднано до остаточного покарання невідбуту частину покарання за вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 01.11.2011 року у виді обмеження волі на строк 3 роки.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно вироку Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 01.11.2011 року, ОСОБА_8 засуджено за ст. 166 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки. 30.07.2013 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області обвинувачена звільнена умовно-достроково від подальшого відбування покарання на не відбутий строк 01 рік 04 місяці 03 дні.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч. 1 КК України, за яке засуджена ОСОБА_8 , вчинено останньою наприкінці червня 2014 року, тобто під час умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, ОСОБА_8 , на підставі ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, застосовуючи правила перерахунку покарань, передбачені п.1) б) ч.1 ст.72 КК України, з розрахунку - одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, використовуючи принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання, слід приєднати невідбуту частину покарання за вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 01.11.2011 року, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи у сукупності викладене вище та обставини, які взято до уваги судом першої інстанції при призначені покарання, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність не

призначено остаточне покарання на підставі ст. 71 ч. 1 КК України, а також призначене судом першої інстанції покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, а тому доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, в частині призначення покарання, з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2015 року, в частині призначення покарання, скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ст. 185 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст. 71, п.1) б) ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, застосовуючи принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначену за вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 01.11.2011 року та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання рахувати з моменту ухвалення вироку, тобто з 31.03.2016 року та зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк перебування її під вартою з 11 березня 2016 року по 31 березня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахувати засудженій ОСОБА_8 один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 11 березня 2016 року по 31 березня 2016 року.

В решті вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2015 року залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а обвинуваченим - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4