Провадження № 1-кс/344/3865/16
У Х В А Л А
19 веерсня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

скажника ОСОБА_3 її адвоката ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ОСОБА_5 в кримінальному провадженні №0000748, -

ВСТАНОВИВ:
в скарзі вказано, що скаржник вважає себе потерпілою, подала слідчому заяву про проведення слідчого експерименту, однак її не було задоволено. Тому скаржник просила суд зобов`язати слідчого провести слідчий експеримент за участі скаржника.

В судовому засіданні адвокат скаржника надав пояснення про те, що скаржник подала слідчому заяву про проведення слідчого експерименту, однак протягом трьох днів слідчий не повідомив про результат її розгляду, скаржник є потерпілою, оскільки подала органу досудового слідства заяву про те, що вона вважає себе потерпілою.

В судовому засіданні слідчий надав пояснення про те, що на даний час матеріали кримінального провадження перебувають в експертній установі, яка повинна встановити провину осіб в ДТП, що надасть можливість визначити процесуальний статус скаржника та інших учасників, клопотання не розглянуто та не задоволено, оскільки скаржник не є потерпілою, а тому її заява розглядається не протягом трьох днів, а протягом 30 днів, в порядку розгляду звернень громадян.

Судом встановлено наступні обставини.

11/01/2015 р. ОСОБА_3 подала заяву залучення її в якості потерпілої до слідчого відділу Долинського відділення поліції ГУ НП в Івано-Франківській області.

Долинський ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області повідомив адвоката ОСОБА_4 повідомленням №5033 про те, що відсутня інформація про приєднання заяви до матеріалів кримінального провадження.

09/03/2016 р. Калуська місцева прокуратура повідомила скаржника про те, що призначені експертизи в кримінальному провадженні.

09/09/2016 р. скаржник подала слідчому, бездіяльність якого оскаржує клопотання про проведення слідчого експерименту.

Відповідно до ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Доказу ухвалення постанови про відмову у визнанні потерпілим суду не надано.

Відповідно до ст. 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право заявляти клопотання.

Відповідно до ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Таким чином проведення слідчого експерименту не є обов`язком слідчого, а належить до прав слідчого в кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Так само відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В ст. 26 КПК України вказано, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій і він уповноважений проводити слідчі дії; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом , здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відоповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Іванов проти України" (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Отже слідчого не може бути зобов`язано здійснювати дії, які не належать до його обов`язку.

Разом з цим відповідно до п. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Однак суду не надано доказу ухвалення вмотивованої постанови про відмову в задоволенні спірного клопотання.

Разом з цим право на звернення із заявою передбачає право на інформацію щодо його розгляду.

Вказане також і передбачено принципом юридичної визначеності за положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини та рішеннями Європейського суду з прав людини, забезпечення положень якого є міжнародно-правовим зобов`язанням України.

Тому клопотання обґрунтовано лише у вказаній частині та не обґрунтовано в іншій його частині.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цій ухвалі, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

ПОСТАНОВИВ:

скаргу задовольнити частково та зобов`язати слідчого ОСОБА_5 в кримінальному провадженні №0000748 протягом розумного строку надати вмотивовану відповідь з приводу задоволення чи відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про призначення слідчого експерименту за її участі.

в іншій частині скарги відмовити.

Відповідно до ст. 309 КПК України дана ухвала не може бути оскаржена, заперечення на ухвалу може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1