№ 1-кп/760/ 883/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки м. Києва, громадянки України, освіта вища ,
заміжньої , не працює, зареєстрована та проживає в
АДРЕСА_1 , раніше не судимої ,-
за участю : прокурора - ОСОБА_4
обвинуваченої - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
в с т а н о в и в :
Відповідно до обвинувального акту від 15.07.2016 року, ОСОБА_5 обвинувачується в наступному.
Відповідно до наказу Директора Київського НДІСЕ Міністерства юстиції України № 3-к від 10.01.2012 ОСОБА_5 з 10.01.2012 призначено на посаду провідного судового експерта відділу товарознавчих досліджень та досліджень об`єктів інтелектуальної власності лабораторії авто технічних, товарознавчих та спеціальних видів досліджень Київського НДІСЕ Міністерства юстиції України.
24.02.2016 до Київського НДІСЕ Міністерства юстиції України надійшла заява, яка датована 17.02.2016 р., від ОСОБА_7 про проведення товарознавчої експертизи хутрових виробів.
ОСОБА_8 на початку березня 2016 року зателефонував раніше йому знайомій ОСОБА_5 та запропонував зустрітись для того ,щоб вона йому допомогла у вирішенні питання щодо проведення експертизи, на що отримав від неї згоду.
Зустрівшись через декілька днів , ОСОБА_5 пообіцяла ОСОБА_9 поговорити з експертом ОСОБА_10 , яка проводить експертне дослідження хутрових виробів за його заявою.
На початку березня 2016 року до провідного експерта відділу товарознавчих досліджень та досліджень об`єктів інтелектуальної власності лабораторії авто технічних , товарознавчих та спеціальних видів досліджень Київського НДІСЕ Міністерства юстиції України ОСОБА_10 звернулась провідний судовий експерт цього ж відділу ОСОБА_5 з проханням допомогти її знайомому ОСОБА_9 у проведенні експертного дослідження хутрових виробів , згідно його заяви, за винагороду в сумі 500 доларів США , тобто з пропозицію отримати неправомірну вигоду від останнього .
18.04.2016 ОСОБА_8 зустрівся із ОСОБА_5 в районі станції метро «Шулявська» , в ресторані «Євразія». Вони обговорили деталі проведення експертизи і при цьому, ОСОБА_5 повідомила ,що за проведення експертизи експерту ОСОБА_10 необхідно надати грошову винагороду в сумі 500 доларів США , на що ОСОБА_8 погодився.
В подальшому,реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 27.04.2016 перебуваючи у кафе «Євразія» ,що знаходиться на проспекті Перемоги , 45 в м. Києві, за попередньою домовленістю отримала від ОСОБА_11 частину раніше обумовленої з ним неправомірної вигоди в сумі 100 доларів США ( що за курсом НБУ станом на 27.04.2016 становило 2539,18 грн.) для передачі ОСОБА_10 в якості винагороди за проведення експертизи та виготовлення висновку експерта за заявою останнього.
В останніх числах квітня 2016 року , ОСОБА_5 підійшла до провідного судового експерта відділу товарознавчих досліджень та досліджень об`єктів інтелектуальної власності лабораторії авто технічних, товарознавчих та спеціальних видів досліджень Київського НДІСЕ Міністерства юстиції України ОСОБА_10 , яка перебувала у своєму службовому кабінеті та,з метою підбурювання останньої та зміцнення вже виниклого наміру вчинити кримінальне правопорушення , передала їй частину неправомірної вигоди в сумі 100 доларів США, які отримала від ОСОБА_7 .
Продовжуючи реалізацію злочинного умислу направленого на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_10 ,попередньо домовившись з ОСОБА_12 ,17.05.2016 зустрілась з ним в кафе по вул. Янгеля , яке знаходиться поряд з приміщенням Київського НДІСЕ, де отримала від нього частину неправомірної вигоди в сумі 1000 гривень.
Після чого , біля 18 г. 18.05.2016 ОСОБА_10 за попередньою домовленістю, зустрілась з ОСОБА_12 у кафе «Євразія» , де отримала від нього частину раніше обумовленої вигоди в сумі 9000гривень , які біля 19 г. в цей же день , були в неї вилучені.
Таким чином , ОСОБА_5 вчинила умисні дії ,що виразились у підбурюванні до одержання експертом неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданих йому повноважень в інтересах того ,хто надає таку вигоду,тобто злочин передбачений ст. 27 ч. 4, 358-4 ч. 3 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_5 повністю та добровільно визнала себе винною у вчиненні нею кримінального правопорушення ,передбаченого ст. 27 ч. 4, 368-4 ч. 3 КК України та розкаялась .
Підтвердила , що дійсно домовилась з раніше знайомим їй ОСОБА_12 про сприяння останньому в прискоренні проведенні експертного дослідження по його заяві , яка була ним подана до КНДІСЕ в лютому 2016 року. Для цього вона звернулась із вказаним проханням до своєї колеги експерта ОСОБА_10 , а також передала в квітні 2016 року останній частину неправомірної вигоди у сумі 100 доларів, які попередньо отримала від ОСОБА_13 .
Обвинувачена ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_4 звернулись до суду із угодою про визнання винуватості від 19.07.2016 р. на наступних умовах.
Сторони згодні із призначенням ОСОБА_5 покарання за ст. 27 ч. 4, 368-4 ч. 3 КК України у виді штрафу розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 гривень з позбавленням права обіймати посади пов`язані з наданням публічних послуг ,а саме з проведенням експертних досліджень строком на 1 рік.
Крім того , як обвинувачена , так і прокурор згодні з тим ,що в разі затвердження судом угоди , їх права на оскарження обмежені у відповідності до ст.ст. 394 и 424 КПК України .
Також обвинувачена повідомлена , що в разі невиконання угоди про визнання винуватості , прокурор має право на протязі встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду , який затвердив угоду про примирення з клопотанням про скасування вироку.
Суд, вислухав учасників процесу та вивчивши угоду про визнання винуватості від 19 липня 2016 року відносно ОСОБА_5 приходить до висновку ,що вона підлягає затвердженню.
Суд вважає,що угода відповідає вимогам ст. 471 КПК України , вона була підписана сторонами добровільно і відсутні підстави вважати , що при цьому застосовувалось насильство , погрози , обіцянки.
Права обвинуваченої ОСОБА_5 не порушені , угода підписана в присутності її захисника , вона повністю визнає себе винною.
Обставин , які б обтяжували її покарання судом не встановлено.
Суд вважає вірною правову кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_5 за ст. ст. 27 ч. 4, 368 - 4 ч. 3 КК України і умови угоди не протирічять вимогам КПК України.
Умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, інших осіб та держави.
Крім того , суд вважає , що виконання ОСОБА_5 обов`язків по угоді можливе.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374, 375 , 471,474, 475 КПК
України,-

З а с у д и в :
Визнати ОСОБА_5 винною за ст. 27 ч. 4, 368-4 ч. 3 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави ,що становить 13 600 гривень з позбавленням права обіймати посади пов`язані з наданням публічних послуг, а саме з проведенням експертних досліджень строком на 1 рік.
Речовий доказ - мобільний телефон марки «Самсунг» біло-сірого кольору повернути ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через районний суд
на протязі 30 днів з дня його проголошення на підставах ,передбачених ст.394 ч. 3 КПК України.
Копія вироку негайно вручається учасникам кримінального провадження.
СУДДЯ :