Центральний районний суд м. Миколаєва
______________________________________________________________________________
Справа № 490/6447/16-к
1 - кп/490/511/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2016 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів, Київської області, громадянина України, з середньою - спеціальною освітою, раніше не судимого, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працюючого у ПП " ОСОБА_5 ", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В:
30.08.2014р. ОСОБА_4 призвано Центрально - Миколаївським ОРВК Миколаївської області для проходження військової служби за мобілізацією.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 30.08.2014р. № 226, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера - обслуги гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки аеромобільно - десантного батальйону.
17.04.2015р. близько 08 год. 00 хв., солдат ОСОБА_4 , з метою ухилитись від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив ВЧ НОМЕР_1 та перебував за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд.
28.09.2015р. о 14 год. 00 хв., солдат ОСОБА_4 , самостійно з`явився до ВЧ НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 29.09.2015р. № 280, ОСОБА_4 звільнено з військової служби в запас, у зв`язку із демобілізацією.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнав в повному обсязі і надав суду показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, які відповідають фактичним обставинам справи і не суперечать їм. Так, ОСОБА_4 пояснив, що дійсно він у квітні 2015р. покинув військову частину та поїхав до місця свого проживання, де займався власними справами, а у вересні 2015р. з`явився до військової частини та приступив до виконання своїх обов`язків. В скоєному щиро розкаявся, просив суд строго його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України - як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану і визнає його винним в скоєні даного кримінального правопорушення.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 407 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 - щире каяття, повне визнання своєї провини.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей ( ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 ), має статус багатодітної родини, є учасником бойових дій.
Враховуючи викладене, пом`якшувальні та обтяжуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, суд, приймає до уваги положення ст. 65 КК України, про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним нових злочинів, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне призначити покарання із застосуванням вимог ст. ст. 75, 76 КК України.
Судові витрати по справі відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373 - 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 /одного/ року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1