Провадження № - 1кп/201/55/2016
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000560 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магдебург, Німеччина, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.286 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

представник потерпілого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
04.07.2015 року близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Фольцваген», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить «Порше Лізинг України» рухався заднім ходом по дворовому проїзду будинку № 18 розташованого за адресою бульвар Слави, в місті Дніпропетровську.
Під час руху ОСОБА_3 , грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, здійснюючи рух заднім ходом, не переконався в тому, що його рух буде безпечним та не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, внаслідок чого в районі будинку № 18 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , котра знаходилась позаду автомобіля на шляху його руху.
В результаті дорожньо-транспортної події потерпілій ОСОБА_7 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритого чрезвертельного перелому правої стегнової кістки зі зміщенням відламків, які за своїм характером згідно висновку судово- медичного експерта № 3314е від 23.07.2015 року відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Порушення правил безпеки дорожнього руху згідно висновку автотехнічної № 70/27-474 від 27.07.2015 року виразилося в тому, що водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Фольцваген», реєстраційний номер НОМЕР_2 , порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України, згідно якого: «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб», невиконання якого знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що наступили.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні обвинувачений визнав свою вину та пояснив, що він працює у ТОВ «Торговий дім «Міст Експрес» і в той день виконував свої обов`язки по доставці вантажу. В той день, близько 17-30 годин він під`їхав до будинку № 18 по бул. Слави в м. Дніпропетровську на службовому автомобілі «Фольцваген», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який залишив біля цього будинку, а сам поніс доставку. Коли він передав вантаж то повернувся до свого автомобілю, який обійшов ззаду, сів у нього, витратив 15-20 с. на введення даних про доставку в телефон, завів двигун, включив аварійну сигналізацію, вімкнув задню швидкість, вдарив по клаксону, який не спрацював і відпустив гальма внаслідок чого автомобіль покотився назад повільно. В цей час він почув удар наче об гілку і зупинився. Почала кричати якась жінка, він поставив автомобіль на гальма і вийшов та побачив, що позад автомобіля на відстані 1,5 м. на спині лежить потерпіла. Він почав допомагати їй, однак через деякий час з`ясувалось що потрібна швидка а тому, викликали лікарів і обвинувачений поїхав з потерпілою до лікарні де частково відшкодував завдану шкоду витрати на знімок та гіпс.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винність у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження у наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказах.

Так, свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що в той день до неї у гості приїхав син з сім`єю і ввечорі вона вийшла проводжати їх на подвір`я. Коли вони вийшли то свідок побачила потерпілу яка за допомогою паличок повільно пересувалась по двору. Після цього свідок не звертала увагу на потерпілу, а в якийсь момент побачила як автомобіль- фургон, рухаючись заднім ходом наїхав на потерпілу, вдаривши її в задню частину, внаслідок чого вона впала. Після цього водій фургона не виходив і свідкові здалось, що він не зрозумів що відбулось та він має намір продовжити рух, а тому свідок голосно закричала і замахала руками. Після цього автомобіль зупинився і водій вийшов з нього. Вони намагались надати допомогу потерпілій, свідок через домофон викликала родичів потерпілої, а через 5-10 хв. зрозуміли, що оніміла нога і щось не так і викликали швидку яка забрала потерпілу.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він син попереднього свідка. В той день він був в гостях у мами і коли вийшли на подвір`я то почув удар і, глянувши, побачив що автомобіль білого кольору фургон збив бабусю, яка лежала на землі. Фургон намагався ще продовжити рух, однак свідок і мама закричали і водій автомобіля вийшов та разом з мамою почали допомагати потерпілій. Свідок при цьому до потерпілої не підходив, так як був з дитиною, яка злякалась.

З висновку автотехнічної експертизи № 70/27-474 від 27.07.2015 року (а.с. 98-99) вбачається, що у вказані ситуації водій ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.10.9 Правил дорожнього руху, де вказано: «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.». Технічна можливість запобігти події, для водія автомобіля «Фольцваген» ОСОБА_3 , визначалася виконанням ним вимог п.10.9 Правил Дорожнього Руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події з його боку, і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які б не дозволили б йому їх виконати. Оскільки рух заднім ходом водія автомобіля «Фольцваген» ОСОБА_3 був небезпечний, так як в межах смуги руху його автомобіля знаходилася пішохід ОСОБА_7 і в результаті руху автомобіля «Фольцваген» відбувся наїзд на вищевказаного пішохода, то при заданому механізмові пригоди, дії водія автомобіля «Фольцваген» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.10.9 Правил Дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

З висновку судово-медичної експертизи від 23.07.2015 року ( а.с. 95-97) № 3314-е вбачається, що у потерпілої виявлене тілесне ушкодження у вигляді закритого чрезвертельного перелому правої стегнової кістки зі зміщенням відламків, яке відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

У сукупності з показаннями обвинуваченого, свідків вищевказані докази підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди за участі водія ОСОБА_3 та пішохода ОСОБА_7 , внаслідок якої останній спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а висновок експерта № 70/27-474 від 27.07.2015 року ( а.с. 98-99) підтверджує факт порушення обвинуваченим ОСОБА_3 п. 10.9 ПДР України, що знаходиться в причинному зв`язку з настанням вищеописаної дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінюючи зібрані та перевірені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у здійсненні ним 04.07.2015 року наїзду на пішохода ОСОБА_7 , внаслідок чого остання отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Також прокурором надано в якості доказу протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, який суд вважає за необхідне визнати недопустимим доказом та не посилатись на нього з огляду на наступне.

Відповідно до ст.. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 104 КПК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі, який складається зі вступної частини, яка повинна містити відомості про особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада). Протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії.

Згідно ст.. 223 КПК України перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Як вбачається з протоколу у його вступній частині вказано, що огляд проводиться слідчим ОСОБА_10 в той час як протокол підписаний слідчим ОСОБА_11 , що є грубим порушенням вимог до складення протоколу та ст.. 40 КПК України, якою визначено, що слідчі дії у кримінальному провадженні має право проводити лише слідчий у даному провадженні, або за його дорученням оперативні підрозділи.

Крім того, в протоколі відсутній підпис одного з понятих про роз`яснення йому прав, що є грубим порушенням вимог ст.. 223 КПК України.

Вказані порушення в своїй сукупності свідчать про те, що протокол отримано не в порядку визначеному КПК України, а отже він підлягає визнанню недопустимим доказом.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до необережних злочинів невеликої тяжкості, данні про особу обвинуваченого який має зареєстроване місце проживання (а.с. 104), не судимий (а.с. 105), згідно характеристики, виданої ТЗОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» позитивно характеризується ( а.с.106).

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді обмеження волі, оскільки менш тяжке покарання не забезпечить його виховної функції. Враховуючи обставини злочину та те, що обвинувачений працює і його робота безпосередньо пов`язана з керуванням транспортними засобами, суд вважає за можливе не призначати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого та обставини злочину, що описано вище, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування основного покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від його відбування з випробовуванням.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Вирішуючи заявлений ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Міст Експрес» матеріальної шкоди в розмірі 17960,77 гривень, суд приходить до висновку, що потерпілою понесено витрати на лікування та позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 на день вчинення злочину перебував у трудових відносинах з ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» та в момент вчинення злочину виконував свої службові обов`язки, що підтверджується копією наказу про призначення його на посаду водія (а.с. 107) та копією подорожнього листа ТОВ «ТД «Міст експрес», згідно якого ОСОБА_3 04.07.2015 р. виїхав з гаражу на автомобілі д/н НОМЕР_1 о 9-00 годин, а повернувся о 22-40 годин. Що стосується посилань цивільного відповідача на те, що в момент події ОСОБА_3 вже не виконував своїх трудових обов`язків, то суд їх не приймає до уваги, так як в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений повернув автомобіль лише о 22-40 годин, а колективним договором передбачено можливість роботи працівників в інший час, не встановлений колективним договором та понаднормово.

Згідно ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Так, судом встановлено, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпіла понесла витрати на лікування ( а.с. 42-47), проте в матеріалах кримінального провадження позивачем надані квитанції, серед яких є квитанції на придбання товарів з супермаркетів АТБ, Сільпо, Фоззі, Епіцентр, які виходять за межі списку рекомендованих згідно виписки із історії хвороби №4781 потерпілої ОСОБА_7 , а саме продуктів харчування та товарів на суму 2524,20 гривень, тому суд не може приймати їх до уваги при визначенні розміру витрат пов`язаних з придбанням лікувальних засобів.

Отже, згідно чеків, потерпіла понесла витрати на лікування у сумі 10436,57 гривень.

Оскільки матеріальна шкода позивачеві спричинена в розмірі 10436,57 гривень, то суд вважає, що з ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» на користь потерпілої підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 10436,57 гривень на підставі ст.. 1172 ЦК України.
Крім того, як вбачається з квитанції про правову допомогу потерпіла понесла витрати на таку допомогу в розмірі 5000 гривень.

В своєму позові потерпіла просить покласти ці витрати на ТОВ «ТД «Міст експерс», однак в цій частині позову суд вважає за необхідне відмовити, так як відповідно до ст.. 118 КПК України витрати на правову допомогу включені до складу процесуальних витрат, а ст.. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Таким чином, вимоги до ТОВ «ТД «Міст експрес» про стягнення процесуальних витрат необґрунтовані.

Вирішуючи заявлений ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди в загальному розмірі 80 000 гривень, суд приходить до наступних висновків.

Суд вважає встановленим, що цивільному позивачеві протиправними діями обвинуваченого спричинена моральна шкода, яка виразилась у наступному: моральних переживаннях потерпілого в зв`язку з пошкодженням її здоров`я, порушенням нормальних життєвих зв`язків потерпілого і необхідності відшукувати додаткові зусилля для організації свого життя в зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, у моральних переживаннях за своє життя та здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_7 , суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивача, завданих внаслідок отримання травм, характер немайнових втрат - порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалість немайнових втрат, які продовжуються до сьогоднішнього дня. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідача в 50 000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 1167 ЦК України.
Крім того, на підставі ст.. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 витрати на правову допомогу, понесені потерпілою в розмірі 5000 гривень
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік без позбавленням права керувати транспортними засобами .

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

На підставі п. 2, 3 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10 436,57 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_7 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1