Справа № 480/1592/16-к
Провадження №1-кп - 480/155/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" липня 2016 р. Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126 від 04.04.2016 р. про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше судимого: 21.06.2002 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.186 КК України строком 2 роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленим іспитовим строком 1 рік; 16.10.2002 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст.70, ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України строком 3 роки позбавлення волі та на підставі ст.71 КК України приєднаний до невідбутого покарання по вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.06.2002 року; 29.03.2005 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ст. 71, ч.3 ст.191 КК України на 4 роки 06 місяців позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю пов`язаної із розподілом матеріальних цінностей на 2 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , призваного за мобілізацією 11.07.2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходить військову службу на посаді головного сержанта командира відділення зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
03.02.2016 року о 08 год. 30 хв., ОСОБА_4 , діючи умисно, будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив місце служби табірний збір військової частини польова пошта НОМЕР_1 на території НОМЕР_2 загальновійськового полігону ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно без поважних причин перебував поза його межами до 09 год. 00 хв. 16.05.2016 року, тобто самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, та підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті. Щиро кається у скоєному.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд вважає можливим, відповідно до положення ч.3 ст.349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор, обвинувачений, правильно розуміючи зміст даних обставин і в них немає сумнівів у добровільності їх позиції.
Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною, а його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 407 КК України за ознаками: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем служби характеризується посередньо, його відношення до скоєного злочину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся, слід прийти до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з встановленням іспитового строку та покладенням обовязків, передбачених ст.76 КК України.
Суд вважає, що обрана обвинуваченому міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1
18.07.2016