н/п 1-кс/640/6706/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
31.08.2016 старший слідчий Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_3 звернулася до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області юристом 2 класу ОСОБА_4 , у якому просила накласти арешт із забороною використання та розпорядження на автомобіль «CHEVROLET CAPTIVA CG26FJ», рік випуску 2008, vin НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що на даний час належить ОСОБА_5 , мешкає: АДРЕСА_1 . Місцем зберігання зазначеного майна слідчий просила визначити відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104, спецмайданчик ДП МВС «Інформ-Ресурс».
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 29.08.2011 уклала із ПАТ «Плюс Банк» кредитний договір на суму 143617 грн. для придбання автомобіля та договір застави на придбаний автомобіль «CHEVROLET CAPTIVA CG26FJ», рік випуску 2008, vin НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , заставна вартість 176 000 грн. ПАТ «Ідея Банк» є правонаступником ПАТ «Плюс Банк» та 14.11.2011 було переукладено договір застави між ОСОБА_7 від імені ОСОБА_6 та ПАТ «Ідея Банк». Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 18.07.2016 обтяжувачем ПАТ «Ідея Банк» зареєстроване обтяження на зазначений автомобіль у зв`язку із вказаним договором застави терміном дії до 28.12.2016. Однак ОСОБА_6 , не виконавши кредитні зобов`язання (сума завданих збитків станом на 28.10.2015 становить 114519,56 грн.), 03.04.2014 видала генеральну довіреність на експлуатацію та розпорядження належним їй заставним транспортним засобом на ім`я ОСОБА_8 , після чого 20.05.2014 автомобіль «CHEVROLET CAPTIVA CG26FJ», рік випуску 2008, vin НОМЕР_1 був перереєстрований на нового власника ОСОБА_9 з державними номерними знаками НОМЕР_4 . В подальшому за довіреністю ОСОБА_9 від 11.06.2014 на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 даний автомобіль перереєстровано ще на нового власника ОСОБА_5 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , з державними номерними знаками НОМЕР_2 .
Слідчий вказав, що зібрані дані під час досудового розслідування дають всі підстави вважати, що передача автомобіля, його зняття з обліку та реєстрація проводилися в порушення законів України, та всупереч волі заставодержателя ПАТ «Ідея Банк», який ще під час звернення до правоохоронних органів просив визнати юридичну особу потерпілою від вчинення злочину, забезпечити можливість подання цивільного позову та накласти арешт на заставлене майно.
Слідчий зазначив, що заставний автомобіль «CHEVROLET CAPTIVA CG26FJ», рік випуску 2008, vin НОМЕР_1 , було відчужено в результаті вчинення кримінального правопорушення, саме на нього і було спрямоване вищевказане кримінальне правопорушення, тобто він є речовим доказом злочину, а саме: об`єктом кримінально протиправних дій у відповідності до ч.1 ст.98 КПК України.
З метою забезпечення збереження речового доказу та із завдань запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, необхідно застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Згідно довідки РСЦ МВС в Харківській області № 31/20-4008 від 25.07.2016 у теперішній час автомобіль «CHEVROLET CAPTIVA CG26FJ», рік випуску 2008, vin НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 , зареєстрованому в АДРЕСА_1 .
У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речового доказу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Згідно з положеннями ч.2 ст. 172 КК України клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучено, може розглядатися без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Тому з метою забезпечення арешту майна слідчий просив розглянути клопотання без повідомлення його власника.
При розгляді клопотання в судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримала клопотання про арешт майна.
Оскільки сторона кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке не було тимчасово вилучене, власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення власника автомобіля «CHEVROLET CAPTIVA CG26FJ» - ОСОБА_5 .
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно п.п. 1, 2, 5 ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст.. 170 цього Кодексу.); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст.. 170 цього Кодексу. (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказаний автомобіль має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, об`єктом кримінально протиправних дій, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України
Автомобіль «CHEVROLET CAPTIVA CG26FJ», рік випуску 2008, vin НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
На виконання вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 170 КПК України
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, шляхом заборони його відчуження та розпорядження, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає частковому задоволенню.
Прийшовши до такого висновку, слідчий суддя також враховує положення абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України відповідно до якої не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
При цьому, не підлягає задоволенню клопотання про накладення арешту на автомобіль шляхом заборони його користування, виходячи з наступного.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Крім того, в статті 223 КПК України. викладені вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України. слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Як зазначено вище, на теперішній час автомобіль «CHEVROLET CAPTIVA CG26FJ», рік випуску 2008, vin НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 , мешкає: АДРЕСА_1 , який, згідно довідки РСЦ МВС в Харківській області № 31/20-4008 від 25.07.2016, є другим набувачем зазначеного транспортного засобу.
В цій частині стороною обвинувачення на теперішній час не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в цій частині клопотанні слідчого, прокурора, не доведено, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження саме шляхом заборони або обмеження користування майном може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі вказаного транспортного засобу, а тому підстави до арешту вказаного транспортного засобу шляхом заборони його використання задоволенню не підлягає.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.. 107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на автомобіль «CHEVROLET CAPTIVA CG26FJ», рік випуску 2008, vin НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що на даний час належить ОСОБА_5 , мешкає: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження та розпорядження до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
В задоволенні іншої частини клопотання слідчого Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні ухвали в той же строк з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1