Ухвала

іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_8
суддів ОСОБА_9 і ОСОБА_10,
перевіривши в судовому засіданні 6 вересня 2016 року в м. Києві заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2016 року,

установила:

ОСОБА_4 подав до Верховного Суду України заяву про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2016 року щодо нього з підстави, передбаченої пунктом 3 статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Із змісту заяви та долучених до неї документів убачається наступне.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 41, частиною третьою статті 28, статтею 340; частиною четвертою статті 41, частиною третьою статті 28, частиною третьою статті 365 (в редакції від 4 квітня 2011 року); частиною третьою статті 27, частиною третьою статті 28, частиною другою статті 121; частиною третьою статті 27, частиною третьою статті 28, пунктами 1, 5 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК), повернуто прокурору. Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 19 червня 2016 року включно і застосовано заходи безпеки до захисників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які здійснюють захист обвинуваченого, шляхом забезпечення їм особистої охорони.

Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 14 червня 2016 року вказану ухвалу районного суду змінив, виключив вказівки про необхідність конкретизації обвинувачення за статтею 340 КК; конкретизації обвинувачення за частиною третьою статті 28, пунктами 1, 5 частини другої статті 115; частиною третьою статті 27, частиною третьою статті 28, частиною другою статті 121 КК із зазначенням часу, місця, способу, мотивів, форми вини, ступеню тяжкості тілесних ушкоджень кожного з потерпілих, спрямованості умислу обвинуваченого з визначенням ролі у складі організованої групи тощо. У решті ухвалу суду першої інстанції залишено без зміни. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовлено. За клопотанням прокурора продовжено обвинуваченому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, строк тримання під вартою на шістдесят днів до 12 серпня 2016 року.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 15 липня 2016 року відмовила у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016 року на підставі пункту 1 частини другої статті 428 КПК з зв'язку з тим, що касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

У заяві ОСОБА_4 твердить, що зазначене рішення суду касаційної інстанції від 15 липня 2016 року не відповідає висновку щодо застосування норми права, викладеному в постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2016 року у справі №5-331кс15. Твердить, що суд касаційної інстанції безпідставно відмовив у відкритті касаційного провадження за його скаргою, чим допустив істотне порушення його прав. Просить скасувати ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2016 року та направити справу на розгляд до суду касаційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно зі статтею 444 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених КПК.

Перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, визначений статтею 445 КПК (в редакції Закону України № 192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року, який набрав чинності з 28 березня 2015 року). Цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до вимог частини першої статті 446 КПК, особи, визначені у статті 425 цього Кодексу, мають право подати заяву про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1-3 статті 445 цього Кодексу, після його перегляду в касаційному порядку.

Усупереч зазначеним вимогам закону заявник не визначився із предметом і межами перегляду рішень касаційного суду Верховним Судом України.

Як убачається із заяви та доданих до неї документів, ухвалені щодо ОСОБА_4 судові рішення про повернення обвинувального акта по суті в касаційному порядку не переглядалися, рішення суду касаційної інстанції про відмову у відкритті касаційного провадження не містить висновку про правозастосування, а сам ОСОБА_4 у заяві про перегляд рішення касаційного суду фактично ставить питання про перегляд ухвали апеляційного суду щодо запобіжного заходу, яка не може бути предметом перегляду Верховного Суду України в порядку глави 33 КПК.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду України вважає, що подана ОСОБА_4 заява про перегляд судових рішень щодо нього є необґрунтованою, і не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що відмова у допуску справи за цією його заявою не перешкоджає повторному зверненню із заявою до Верховного Суду України за умови дотримання всіх вимог закону щодо предмета перегляду та його повноважень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 445, 451 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

ухвалила:

Відмовити ОСОБА_4 у допуску до провадження Верховного Суду України справи за його заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10