Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
07 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного
суду Рівненської області в складі:
головуючого судді : ОСОБА_1 ,
суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора : ОСОБА_4 ,

підсудних : ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника : ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню

1) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, невійськовозобовязаного, із середньою освітою, розлученого, непрацюючого, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 149; ч.2 ст.149 КК України;

2) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, військовозобов`язаного, із середньою технічною освітою, не одруженого, працюючого складальником фабрики вікон, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України;

3) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Здолбунів Рівненської області, фактично проживаючого в АДРЕСА_3 , невійськовозобов`язаного, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 149; ч.2 ст.149 КК _______________________________________________________________________________

Справа № 11/787/1/2015 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_9 Категорія - ч.2 ст.149 КК України Доповідач : ОСОБА_1 України,

за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи у суді першої інстанції, та підсудного ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 06 травня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Рівненського міського суду від 06 травня 2014 року, ОСОБА_5 засуджений: за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 149 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 2 ст. 149 КК України до 5 років позбавлення волі із конфіскацією 1/2 належного майна; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з конфіскацією 1/2 належного майна. ОСОБА_5 в пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 189 КК України визнано невинним і виправдано.

ОСОБА_6 засуджений: за ч. 2 ст. 149 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. ОСОБА_6 в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 149 КК України визнано невинним і виправдано. На підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 3 (три) роки. На підставі ст. 76 КК України покладено обов`язки: на період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтись в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації та повідомляти її про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_7 засуджений: за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 149 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 2 ст. 149 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 3 (три) роки. На підставі ст. 76 КК України покладено наступні обов`язки: на період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтись в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації та повідомляти її про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів і судових витрат по справі.

За вироком суду, в період часу з початку літа 2002 року по кінець травня 2005 року, ОСОБА_5 , маючи намір на отримання незаконних прибутків на постійній основі, з корисливих спонукань, з метою законного переміщення жінок за їх згодою, через державний кордон України, для подальшого продажу іншій особі з метою сексуальної експлуатації, сам, а також за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , вчиняв дії спрямовані на підшукання схильних до надання сексуальних послуг (проституції) осіб на території Луганської, Рівненської, Миколаївської, Чернігівської областей, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 та ОСОБА_38 , яких залучали в боргову кабалу, шляхом надання грошових коштів для оформлення документів, переховували в заздалегідь орендованих квартирах та законно перемістили через державний кордон України в Республіку Чехія та Республіку Польща, де збули власникам нічних клубів.

При цьому, в деяких випадках ОСОБА_5 сам вчиняв всі дії, спрямовані на продаж осіб, а інколи згідно попередньої змови тільки контролював оформлення віз для виїзду в Республіку Чехія, отримував і розподіляв кошти, які надходили від власників нічних клубів за продаж потерпілих. ОСОБА_6 , у випадку відсутності ОСОБА_5 , контролював виготовлення віз, підшуковував квартири під найм, зустрічав жінок в м. Рівне та відправляв останніх в Республіку Чехія. ОСОБА_7 підшуковував та вербував жінок, знімав для їх проживання під найм квартири та переправляв останніх в Чехію, також повторно за попередньою змовою із невстановленими слідством особами в в такий же спосіб здійснили продаж ОСОБА_39 та ОСОБА_40 до Республіки Польща. Під час перебування в нічних клубах, оплатно передані жінки, протягом одного-трьох місяців, в залежності від терміну дії візи, у відповідності до встановленого власниками клубів порядку, в період з 17.00 до 05.00 годин, мали перебувати в барі даних клубів з метою надання сексуальних послуг відвідувачам клубів із розрахунку: 30 хвилин надання сексуальних послуг клієнту - 50 євро, 40 хвилин - 60 євро, 1 година - 80 євро. 50% зароблених грошей, жінки, всупереч своєї волі, повинні були віддавати власнику клубу через бармена.

В поданих на вирок суду апеляціях:

- прокурор, який брав участь у розгляді справи у суді першої інстанції, не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеності винуватості, фактичні обставини справи , просить вирок суду скасувати в частині призначеного ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 149 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? майна; ОСОБА_7 призначити покарання: за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 149 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 149 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? майна, на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? майна, в решті вирок суду залишити без змін. Вказує, що призначене ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.75 КК України не відповідає тяжкості вчинених ними злочинів та особам засуджених;

- підсудний ОСОБА_5 вважає вирок суду незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. Просить вирок суду в частині обвинувачення ОСОБА_5 скасувати і справу закрити провадженням. Зазначає, що досудовим слідством не встановлено: хто був покупцем живого товару; чи здійснювалася оплатна передача потерпілих, кому саме і за яку плату; чи могли бути названі потерпілими нічні клуби осередками сексуальних послуг; а також не надано належної оцінки показанням свідків по справі.

Від інших учасників судового провадження апеляції не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляції, пояснення підсудного ОСОБА_5 , який просить вирок суду стосовно нього скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, пояснення підсудного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про залишення вироку без змін, пояснення підсудного ОСОБА_7 про залишення вироку без змін, дослідивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляцій, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово підсудних, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та засудженого ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Вирок, який постановлюється іменем України, є найважливішим
актом правосуддя у кримінальних справах і повинен відповідати
вимогам статей 321-339 КПК України (1960 р.).
У відповідності до ст. ст.323, 324, 334 КПК України 1960 року, п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Законним є вирок, постановлений за умови правильного застосування в ньому матеріального закону і дотримання при провадженні справи кримінально-процесуального закону. Суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення. Мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. В цій частині вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності кожного з підсудних, їх роль у вчиненні злочину, а після цього докази, покладені судом в обґрунтування своїх висновків.
Вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано.
Відповідно до п.9. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», зважаючи на те, що відповідно ст.323 КПК України вирок може бути обгрунтовано лише тими доказами, які були розглянуті в судовому засіданні, судам належить неухильно додержуватись вимог ст.257 КПК України про безпосереднє дослідження всіх зібраних на попередньому слідстві і додатково поданих доказів. В умовах відкритого, усного і гласного судового розгляду суд повинен допитати підсудних, потерпілих, свідків, заслухати висновки експертів, оглянути речові докази, оголосити протоколи слідчих дій та інші документи.
Як вбачається з вироку суду , він обґрунтований доказами, які не досліджувались безпосередньо в судовому засіданні (показання потерпілих та свідків викладено з протоколів допиту).
Крім цього, мотивувальна частина вироку не містить аналізу доказів у справі, суд першої інстанції лише перерахував ті докази, які були досліджені в судовому засіданні, не вдаючись до аналізу фактичних даних, які в них містяться, та не вказавши, які з них стверджують чи спростовують кожну обставину обвинувачення.
Крім цього, судом в порушення ч.2 ст.286 КПК України (1960 р.) не з`ясовувалося, чи вручена та коли підсудним копія обвинувального висновку.
Також в порушення вимог ст.70 КК України та п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання «, судом першої інстанції призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів підсудним ОСОБА_5 та ОСОБА_7 шляхом поглинення однакових за видом і розміром покарань, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України 1960 року, істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований, справедливий вирок.
Допущені порушення судом першої інстанції вимог ст.257, 323 КПК України 1960 року колегія суддів вважає істотними порушеннями, які, відповідно до положень ст. 367 КПК України 1960 року, є підставою для скасування постановленого вироку з направленням кримінальної справи на новий судовий розгляд.

При новому судовому розгляді суду необхідно усунути допущені порушення закону, дослідити обставини, зазначені в ухвалі апеляційного суду, ретельно перевірити зібрані у справі докази, дати їм відповідну оцінку, з зазначенням мотивів, з яких суд визнає одні докази достовірними та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин справи прийняте законне та обґрунтоване і належним чином умотивоване рішення.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст.365, 366 КПК України 1960 року та п.11 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та підсудного ОСОБА_5 , задовольнити частково.
Вирок Рівненського міського суду від 06 травня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 149; ч.2 ст.149 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України - скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд в той же суд під головуванням іншого судді.
Запобіжний захід підсудним ОСОБА_5 , ОСОБА_7 залишити попередній - тримання під вартою, підсудному ОСОБА_6 підписку про невиїзд.
Підсудного ОСОБА_7 взяти під варту в залі Апеляційного суду Рівненської області.
С У Д Д І :

______________ _______________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3