Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/207/16-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2016 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження № 0000320 від 11.05.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах кримінального провадження відсутній, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, не працюючого, не інваліда, не депутата, не військовозобов`язаного, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , ІПН: НОМЕР_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, не військовозобов`язаного, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_3

ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , діючи умисно, за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, в порушення п.2-5 Порядку «Про надання спеціальних дозволів на користування надрами», затвердженого Постановою КМУ від 30 травня 2011 року № 615, п.3-4 Положення «Про порядок надання гірничих відводів», затвердженого постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 59, не маючи спеціального дозволу користування надрами та відповідного гірничого відводу, необхідність яких передбачена ст.19 Кодексу України «Про надра», прибули 11.05.2016 року, об 06 годині 00 хвилин до ділянки лісового масиву, яка розташована за с.Обище Олевського району Житомирської області, на відстані близько 1 км., праворуч в східному напрямку від ґрунтової дороги, де реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне видобування бурштину із вказаної вище ділянки лісового масиву, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, самовільно, за допомогою бензинової водяної мотопомпи, марки «HYONDAY», моделі «HY100» призначеної для подачі води під тиском та обладнання до неї, шляхом гідророзмиву ґрунту намагалися незаконно видобути каміння бурштину-сирцю, який відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ним» від 18.11.1997 року, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» від 12 грудня 1994 року № 827 (у редакції Кабінету Міністрів України від 13 січня 2012 року) відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, є дорогоцінним камінням органогенного утворення, проте не довели свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від їхньої волі, оскільки безпосередньо під час спроби незаконного видобування каміння бурштину-сирцю, цього ж дня, тобто 11.05.2016 року, об 11 годині 00 хвилин були затримані працівниками відділення поліції Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому спільно з ОСОБА_4 , кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро розкаюється, розуміючи протиправність своїх дій, що були вчинені ним спільно з ОСОБА_4 , запевнив суд, що вже зробив для себе відповідні висновки. Просить суд, зважаючи на його вік, має на утриманні двох малолітніх дітей, вперше вчинив кримінальне правопорушення, повне визнання ним своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, його каяття у вчиненому, всебічне сприяння працівникам поліції у розкритті злочину, застосувати до нього при призначенні кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення ст.69 КК України та призначити більш м`яке покарання.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, винним себе у вчиненому разом із ОСОБА_3 , кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду аналогічні показання, які повністю відповідають показанням наданим суду у судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 , підтвердивши при цьому час, місце та обставини вчиненого ними спільно кримінального правопорушення. Погоджується також на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро розкаюється, розуміючи протиправність своїх дій, що були вчинені ним спільно з ОСОБА_3 , запевнив суд, що вже також зробив для себе відповідні висновки. Просить суд, зважаючи на його вік, вперше вчинив кримінальне правопорушення, повне визнання ним своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, його каяття у вчиненому, всебічне сприяння працівникам поліції у розкритті злочину, застосувати до нього при призначенні кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення ст.69 КК України та призначити більш м`яке покарання.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , повністю визнали свою винність у вчиненні ними спільно кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченими та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинувачених та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особи обвинувачених ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 .

Показання обвинувачених ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , надані ними під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинувачених та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особи обвинувачених в їх сукупності, вважає, що винність обвинувачених ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, вчинене проти довкілля, що виразилося у закінченому замаху на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, вчинене проти довкілля, що виразилося у закінченому замаху на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання кожного обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , суд враховує також і те, що вони вперше притягуються до кримінальної відповідальності, вчинили кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, по місцю проживання характеризуються виключно позитивно, по місцю колишньої роботи позитивно, їхній вік, наявність на утриманні у ОСОБА_3 , двох малолітніх дітей 2013 та 2015 років народження, і з врахуванням вказаних вище декількох обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та повне визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, оскільки, як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_4 , надали показання у судовому засіданні щодо обставин вчиненого ними кримінального правопорушення, показання їхні були логічними, послідовними і незміненими, що свідчить про їх не байдужість щодо вчиненого і наслідків, а також разом із конкретними обставинами справи, відсутністю обтяжуючих обставин, не завдали шкоди довкіллю і державі, що свідчить про те, що ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , як особи не являють собою підвищено суспільно-небезпечними особами, що також істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, з врахуванням особи винних та думки прокурора щодо застосування до ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , ст.69 КК України, суд приходить до висновку, що зазначені дані в їх сукупності дають можливість прийти до висновку про доцільність призначення ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , кримінального покарання на підставі ч.1 ст.69 КК України і призначення ним більш м`якого виду покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті за якою вони притягуються до відповідальності.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є необхідною і цілком достатньою для виправлення ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , та попередження вчинення нових злочинів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено. Речові докази та процесуальні витрати відсутні. Арешт на майно не накладався.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинувачених не обиралися.

На підставі наведеного та, керуючись ст.8 Конституції України, ст.ст.314-318, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.50-51, 53, 65-67, 69, ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України та призначити йому за ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді штрафу, у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510.00 (п`ятсот десять) грн.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України та призначити йому за ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді штрафу, у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510.00 (п`ятсот десять) грн.
Матеріали кримінального провадження № 0000320 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/207/16-к.

До набрання вироком суду законної сили, обрати засудженому ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , запобіжний захід - особисте зобов`язання з`являтися за кожною вимогою до суду.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженими ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1