АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/930/16 Справа № 202/1104/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2016 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9
розглянувши 31 травня 2016 року в м. Дніпропетровську у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , за апеляційними прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції, та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2016 року,
Цим вироком засуджено:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайворон Курської області РФ, громадянина України, раніше не судимого,
- за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.
Стягнуто з на користь потерпілої ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 5000.00 грн. та 2761,74 гривень матеріальної шкоди.
Згідно вироку суду, 7 жовтня 2014 року близько 09 год. 15 хв. ОСОБА_8 , знаходявся біля будинку №38 по вул. Батумська в м. Дніпропетровську, де побачив раніше йому незнайомих жінок, які стояли біля його автомобіля марки "Мітцубісі Оутлендер" д.н. НОМЕР_1 . На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_8 вступив в конфлікт з ОСОБА_9 , в ході якого маючи намір, спрямований на спричинення легких тілесних ушкоджень, умисно штовхнув в спину ОСОБА_9 , після чого схопив її лівою рукою за волосся ззаду з правої сторони голови та зжатою у кулак правої руки наніс два удари в обличчя ліворуч потерпілій ОСОБА_9 . Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
Таким чином, ОСОБА_8 своїми діями спричинив потерпілій ОСОБА_9 , тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми потиличної області праворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб. але не більше як три тижні (21 день).
Обвинувачений ОСОБА_8 в своїй скарзі не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, просить скасувати та ухвалити свій вирок яким кримінальне провадження відносно нього закрити та відмовити в задоволенні позовних вимог потерпілої.
Мотивуючи свої вимоги, посилається на те, що вирок суду винесено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які виразились в однобічності, неповноті судового розгляду, численних відмовах суду в задоволенні клопотань захисту та задоволені усіх клопотань сторони обвинувачення та явно обвинувальним ухилом суду при розгляді кримінального провадження. Невідповідність же висновків суду фактичним обставинам провадження виразилася у тому, що він міг спричинити деякі пошкодження потерпілій через необережність та неадекватну поведінку самої потерпілої, проте за своїм станом здоров`я він не міг наносити удари, як про це йдеться в обвинувальному акті.
Позовні вимоги ж потерпілої взагалі не можуть бути задоволені, оскільки сам позов не відповідає вимогам ст..119 ЦПК України.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляцію обвинуваченого та заперечували проти апеляції прокурора, прокурора, який не підтримав апеляцію прокурора та заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого, потерпілу ОСОБА_9 , яка також заперечувала проти апеляції обвинуваченого та підтримала апеляцію прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до наступного.
При розгляді апеляційної обвинуваченого, колегія суддів виходить із фактичних обставин кримінального провадження, встановлених судом першої інстанції та, відповідно до ст.404 КПК України, переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, підтверджуються матеріалами провадження та дослідженими в ході судового розгляду доказами.
Факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, обвинуваченим в апеляції не оскаржується, проте він вказує, що це було зроблено випадково у відповідь на нанесення йому тілесних ушкоджень. Вказані доводи апеляції обвинуваченого судом перевірені та обґрунтовано були залишені поза увагою, як такі, що не відповідають встановленим обставинам події.
В основу обвинувального вироку, як видно з його мотивувальної частини, суд поклав показання:
- потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що між нею та обвинуваченим виникла сварка, під час якої ОСОБА_8 штовхнув її в спину, схватив лівою рукою за волосся, потягнув донизу та наніс два удари правою рукою в обличчя;
- свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що вона бачила як ОСОБА_8 спочатку штовхнув потерпілу ОСОБА_9 в спину, а потім схопив за волосся та наніс удар по лівій частині обличчя потерпілої. ОСОБА_10 розняла їх, після чого з автомобіля вийшла жінка обвинуваченого. Коли потерпіла сказала, що буде викликати міліцію вони сіли в авто та поїхали;
- свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що обвинувачений штовхнув потерпілу в спину, від чого та оперлась на багажник авто. Потім обвинувачений схватив ОСОБА_9 лівою рукою за волосся, потягнув донизу та наніс два удари правою рукою в обличчя.
Показання потерпілої та вказаних свідків підтверджуються об`єктивними доказами, які досліджені судом та викладені у вироку, а саме:
- висновком експерта № 4567е від 25.11.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб але не більше як 3 тижні;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.01.2015 р. згідно якого ОСОБА_9 відтворила обставини за яких їй було нанесено тілесні ушкодження;
- додатковим висновком експерта № 109е від 13.01.2015 р. відповідно до якого виявлені у потерпілої ОСОБА_9 тілесні ушкодження не суперечать механізму їх утворення, на який вказала потерпіла в ході проведення слідчого експерименту;
- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками відповідно до яких потерпіла ОСОБА_9 та свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_12 впізнали ОСОБА_8 , як особу, яка 17.10.2014 р. спричинила ОСОБА_9 тілесні ушкодження;
- висновком експерта № 135 від 13.07.2015 року, відповідно до якого тілесні ушкодження у потерпілої виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), якими могли бути рука, стиснута в кулак, нога, взута в взуття, а також інший тупий твердий предмет (предмети).
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з рішенням суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин наведених у вироку та з кваліфікацією його дій за ч.2 ст.125 КК України.
Щодо доводів обвинуваченого та його захисника про те, що саме потерпіла була ініціатором конфлікту, та перша нанесла йому удар в обличчя, а він обороняючись не навмисно спричинив їй певні тілесні ушкодження, то вони на думку колегії суддів є необґрунтованими та спростовуються наведеними доказами.
Також суд дав належну оцінку показанням свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , мотивувавши чому саме він не взяв ці покази до уваги.
Як вбачається з журналу судового засідання та вироку суду, останній належним чином дослідив висновки судово-медичних експертиз у якості доказів та визнав їх допустимими, визнавши необґрунтованими посилання обвинуваченого та його захисника, про що йдеться також і в апеляції обвинуваченого.
Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів доведеність вини обвинуваченого, не встановлено.
Вирішуючи питання про міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного правопорушення, а також такі обставини, які наведені обвинуваченим щодо його віку, стану здоров`я та позитивної характеристики, і відповідно до вимог ст.65 КК України призначив ОСОБА_8 міру покарання.
Призначене судом покарання за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження скоєння нових правопорушень.
Що стосується посилань в апеляціях обвинуваченого та прокурора стосовно невірного вирішення судом цивільного позову потерпілої, то вони є необґрунтованими.
Судом було частково задоволено позовні вимоги потерпілої, оскільки вони не були повністю підтверджені необхідністю проходження лікування та придбання ліків, що є наслідком досліджуваних подій, та задовольнив їх тільки в тій частині, що стосуються призначення лікаря, які містяться у виписці з медичної картки потерпілої. Колегія суддів дослідивши матеріали провадження не вбачає тих порушень на які посилається обвинуваченим, та вважає рішення суду правильним.
Правильним є і рішення суду в частині вирішення питання про відшкодування моральної шкоди.
Таким чином колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог та зміни вироку суду першої інстанції.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції та обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2016 року, відносно ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: