н/п 1-кс/640/7283/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
В наслідок ДТП пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, та на теперішній час знаходиться в відділенні реанімації ХМКЛШМНД.
Автомобіль «ВАЗ 2104» д.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження.
Крім того, зазначений транспортний засіб як речовий доказ необхідний судовому експерту для проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертиз, з метою з`ясування, параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди.
Таким чином, необхідність арешту майна зумовлюється необхідністю забезпечення доказової бази та обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатимуть встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене, приховане або пошкоджене або зумовить труднощі в частині забезпечення можливого цивільного позову.
Згідно із вимогами ст. 100 КПК України та п. 20 постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 не передбачено можливість передачі речових доказів транспортних засобів на відповідальне зберігання учасникам кримінального провадження та іншим особам.
В судовому засіданні слідчий підтримала подане клопотання, просила про його задоволення.
Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду клопотання про арешт майна повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Крім того, заперечує проти задоволення клопотання, просив передати автомобіль йому на зберігання, запевняючи суд про його зберігання в тому вигляді, в якому він знаходиться після дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, накладення арешту на автомобіль призведе до матеріальних витрат.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Клопотання щодо передачі автомобіля на відповідальне зберігання його власнику, задоволенню не підлягає, оскільки зазначений транспортний засіб як речовий доказ необхідний судовому експерту для проведення судової трасологічної та автотехнічної експертиз з метою з`ясування параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди.
Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання слідчому судді не надходило і за ініціативою слідчого не здійснювалося, що відповідає вимогам ст. 107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні ухвали в той же строк з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя - ОСОБА_1