АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 766/968/16-к
номер провадження № 11кп/791/992/16 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
категорія: ст. 81 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі :

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів : ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі : ОСОБА_5

за участю прокурора : ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 06 червня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного йому вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 07.08.2008 року за ч.1 ст.115 КК України у виді 10 років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вважає висновки суду неправильними, оскільки чесним відношенням до праці та своєю поведінкою він довів своє виправлення, працює , отримав 6 заохочень. В період з 2008 по 2011 роки закінчив два ПТУ , опанував дві робітничі спеціальності , а тому є підстави для його умовно - дострокового звільнення від відбування покарання.

Просить розглянути всі обставини та винести справедливе рішення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив відхилити апеляційну скаргу засудженого, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Як видно із матеріалів провадження ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 07.08.2008 року, яким він засуджений за ч.1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі.

За період відбування покарання у 2012-2014 роках до нього 5 разів застосовувались заходи заохочення, у 2009 році та 2013 році засуджений отримав два стягнення, які зняті і погашені.

Надана установою виконання покарань характеристика свідчить про те, що ОСОБА_7 у Херсонській виправній колонії УДПтСУ в Херсонській області , АР Крим та м. Севастополі відбуває покарання з 04.10.2011 року та за цей характеризується позитивно, допустив одне порушення режиму відбування покарання та 5 разів заохочувався. У спілкуванні з представниками адміністрації тактовний, приймає активну участь у суспільно-корисному житті установи та відділення, виконує роботи з благоустрою установи, участі у програмах диференційного виховного впливу не приймає, працевлаштований з січня 2016 року.

Установою виконання покарання відмовлено 17.11.2015 року у направленні до суду подання про умовно- дострокове звільнення як особі, яка не стала на шлях.

Під час перебування в попередніх місцях позбавлення волі характеризувався негативно.

Колегія суддів вважає, що суд, проаналізувавши відомості про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, дані , що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу засудженого в цілому, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів, раніше умовно- достроково звільнявся від відбування покарання, проте продовжив злочинну діяльність, дійшов вірного висновку, що матеріали провадження в своїй сукупності не свідчать, що засуджений став на шлях виправлення .

Твердження апелянта про те, що суд не в повній мірі дослідив відомості про його поведінку за час відбування покарання, отримані ним заохочення та здобуті спеціальності є невмотивованими, оскільки вбачається, що ці обставини, в сукупності із іншими, які підлягають дослідженню та встановленню при розгляді клопотання про умовно- дострокове звільнення, були належним чином судом досліджені та оцінені.

Доводи апеляційної скарги засудженого зводяться до іншої оцінки обставин, встановлених судом та висновків суду про неможливість досягнення мети покарання при застосуванні до засудженого умовно- дострокового звільнення.

При перевірці матеріалів провадження колегія суддів не вбачає неправильного застосування кримінального закону та істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу засудженого належить залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 06 червня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:( три підписи)

_____________ _________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна, ухвала набирає законної сили 19.10.2016 року

суддя ОСОБА_2