11-кп/775/301/2016(м)
241/2729/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №710000636 за апеляційними скаргами потерпілого та обвинуваченого на вирок Першотравневого районного суду Донецької області від 06 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя, Донецької області, громадянина України, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

визнано винним за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді ста п`ятдесяти годин громадських робіт,-

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним і засуджений за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.

26 вересня 2015 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_6 , проходячи повз дачного будинку АДРЕСА_2 , в якому мешкає ОСОБА_7 , з метою з`ясувати обставини щодо несплати внесків членів СТ «Промінь», головою якого є ОСОБА_6 , останній зайшов на територію вказаної дачної ділянки. В ході розмови, між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на ґрунті неприязних відносин, які склалися протягом тривалого часу, виникла сварка, під час якої ОСОБА_6 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс не менше 4 ударів кулаками по обличчю ОСОБА_7 , внаслідок чого умисно спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі потерпілий вказує, що у вироку судом не вирішено питання цивільного позову про стягнення витрат стосовно юридичної допомоги на користь потерпілого, а відшкодування моральної шкоди враховано не в повній мірі. Просить вирок суду змінити, стягнути з обвинуваченого додатково 9500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 800 гривень, витрачених для надання юридичної допомоги потерпілому.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що після дій, які відбулися 26 вересня 2015 року у обвинуваченого також залишилися тілесні пошкодження, оскільки ініціатором бійки був потерпілий. Тому свідчення потерпілого у судових засіданнях не є правдивими. Також вказує, що на досудовому розслідуванні та у судових засіданнях після допиту свідків підтвердження вини саме обвинуваченого не знайдено, тому що ніхто точно не бачив що сталося між обвинуваченим та потерпілим. Стосовно цивільного позову потерпілого обвинувачений вважає його безпідставним та надуманим. Просить вирок скасувати та кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, потерпілого, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, заслухавши думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, частково підтримав апеляційну скаргу потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого, то колегія суддів вважає їх не підлягаючими задоволенню.

Висновки суду першої інстанції про те, що обвинувачений вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Суд першої інстанції дав діям обвинуваченого ОСОБА_6 правильну юридичну оцінку, вина обвинуваченого доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

Суд відповідно до ст. 370 КПК України обґрунтував вирок на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні і оцінив їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом.

Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України доведена показаннями потерпілого та свідків, які узгоджуються між собою та з іншими доказами у кримінальному провадженні, такими, як висновок судово-медичної експертизи потерпілого та іншими.

Враховуючи пояснення ОСОБА_6 під час судових засідань, та згідно висновку експерта, спричинення тілесних ушкоджень при тих обставинах, на які посилається обвинувачений неможливе, тому суд першої інстанції правильно визнав версію обвинуваченого неспроможною, а невизнання обвинувачення позицією, обраною для захисту.

Матеріали кримінального провадження не містять підтвердження наявності тілесних ушкоджень у обвинуваченого ОСОБА_6 , тому доводи апеляційної скарги в цій частині не підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі обвинувачений наводить власний аналіз досліджених судом першої інстанції доказів, проте оцінка доказів діючим КПК України віднесена до компетенції суду, що встановлено ст. 94 КПК України, тому ці доводи не можуть впливати на законність вироку.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно порушення з боку суду його права на останнє слово є безпідставними.

Згідно вимог ст. 365 КПК України обвинувачений має право на останнє слово, судом було надано обвинуваченому останнє слово, тому колегія суддів не вбачає порушення права обвинуваченого на останнє слово.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок, справу направити на новий судовий розгляд. Підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції визначені ст.ст. 415, 412 КПК України. Жодної з таких підстав в апеляційній скарзі не наведено, тому вона не підлягає задоволенню.

Стосовно доводів апеляційної скарги потерпілого про збільшення суми відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вражає їх не підлягаючими задоволенню, оскільки вирішуючи цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції врахував положення ч. 3 ст. 23 ЦКУ, згідно якої розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, тому підстав для зміни вироку в цій частині не має.

Згідно ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати на правову допомогу.

Ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Таким чином, доводи апеляційної скарги потерпілого про необхідність стягнення з обвинуваченого на його користь витрат на правову допомогу підлягають задоволенню, оскільки ці витрати документально підтверджені. (а.п. 23, 24) Колегія суддів вважає необхідним в цій частині вирок суду першої інстанції змінити, стягнувши з обвинуваченого на користь потерпілого витрати на правову допомогу в сумі 800 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілого задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Першотравневого районного суду Донецької області від 06 квітня 2016 року відносно ОСОБА_6 змінити в частині вирішення цивільного позову.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 витрати на правову допомогу в сумі 800 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: