АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/1797/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області на вирок Московського районного суду м. Харкова від 12.05.2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, українець, громадянин України, із середньо-спеціальною освітою, не одружений, не працює, раніше судимий:

- 10.08.2010 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 22.11.2012 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, звільнений 08.06.2013 у зв`язку з відбуттям строку покарання, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно положень ст.76 КК України на ОСОБА_9 покладені обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Як встановлено районним судом, ОСОБА_9 13.07.2015 року близько 19 години, переслідуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, діючи повторно, знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 122, підійшов до транспортного засобу - «ВАЗ-2115», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та за допомогою розкладного ножа пошкодив переднє праве колесо вказаного автомобілю.

Після чого, дочекавшись власника транспортного засобу ОСОБА_10 , який приблизно о 20 годині підійшов до вищезазначеного автомобілю та почав рух по вул. Механізаторській, ОСОБА_9 пройшов за ним.

Проїхавши приблизно 500 метрів, ОСОБА_11 зупинив транспортний засіб за адресою: м. Харків, вул. Механізаторська, 4-а, вийшов з автомобілю та виявив, що переднє колесо спущено.

У той час, коли ОСОБА_11 здійснював заміну колеса, ОСОБА_9 , переслідуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, діючи повторно, підійшов до транспортного засобу «ВАЗ 2115» реєстраційний номер НОМЕР_1 , і впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з вищевказаного транспортного засобу викрав чоловічу барсетку з тканини, вартість якої складає 170 грн., в якій знаходились особисті речі потерпілого ОСОБА_11 , а саме: мобільний телефон «ЛЕНОВО А859» вартістю 1746 грн., еспандер гумовий вартістю 37 грн., гаманець зі штучної шкіри ТМ вартістю 85 грн. та грошові кошти на загальну суму 2000 грн., після чого з місця скоєння злочину ОСОБА_9 зник, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 3868 грн.

Крім того, 15.07.2015 року близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_9 , переслідуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, знаходячись на перехресті вул. Командарма Уборевича та Гвардійців Широнінців в м Харкові підійшов до транспортного засобу «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та за допомогою розкладного ножа пошкодив переднє праве колесо автомобілю.

Після чого, дочекавшись власника транспортного засобу ОСОБА_12 , який приблизно о 19 годині підійшов до вищезазначеного автомобілю та проїхав по

АДРЕСА_2 зупинив автомобіль, вийшов з автомобіля та виявив, що переднє колесо спущено.

У той час, коли ОСОБА_13 робив заміну колеса, ОСОБА_9 , переслідуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, діючи повторно, підійшов до транспортного засобу «Ніссан» реєстраційний номер НОМЕР_2 та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з бардачка вищевказаного транспортного засобу викрав чоловічу барсетку зі штучної шкіри ТМ вартістю 120 грн., в якій знаходились особисті речі потерпілого ОСОБА_13 а саме: візитниця з тканини ТМ вартістю 40 грн., та гроші на суму 26000 грн., після чого з місця скоєння злочину ОСОБА_9 зник, і розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 26160 грн.

Заступник прокурора Харківської області оскаржив вказаний вирок, та просив вирок Московського районного суду м. Харкова від 12.05.2016 року змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання, та призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.185 КК України, з урахуванням вимог ст.69-1 КК України у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України просив звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України просив зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись на реєстрацію в ці органи.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт вказав, що вважає вирок Московського районного суду м. Харкова від 12.05.2016 року незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до вимог ст.69-1 КК України, за наявності обставив, що пом`якшують покарання, передбачених п.1,2 ч.1 ст.66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні підсудним своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати 2/3 максимального строку, або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті.

Як вказує апелянт, судом встановлено, що в силу ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого та відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено, що дає право суду призначити покарання за правилами ст.69-1 КК України.

Санкція ч.2 ст.185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років, тобто, на думку прокурора, максимальне покарання, яке повинно бути призначене ОСОБА_9 із застосуванням ст.69-1 КК України, не може перевищувати 3 роки 4 місяці позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, а також захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Харківської області підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судове рішення згідно із ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Дане рішення суду першої інстанції колегія суддів переглядає відповідно до вимог ст.404 КПК України, тобто, в межах апеляційної скарги.
У своїй апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області вказав, що вирок Московського районного суду м. Харкова від 12.05.2016 року стосовно ОСОБА_9 є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме, не застосування кримінального закону, який підлягає застосуванню.
Колегія суддів вважає, що апеляція прокурора в цій частині відповідає вимогам ст.69-1 КК України, оскільки, як вбачається із вироку суду першої інстанції, обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному, та щиро розкаявся.
Крім того, як вбачається із вироку суду першої інстанції та із матеріалів кримінального провадження (а.с.117, 118, 123, 132) обвинувачений ОСОБА_9 добровільно відшкодував завдані ним потерпілим матеріальні збитки.
Відповідно до вимог ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої ст.66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливої частини цього Кодексу.
Суд першої інстанції встановив у судовому засіданні всі ці вимоги, передбачені ст.69-1 КК України, але помилково не застосував такого призначення покарання.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 12.05.2016 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного йому покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.69-1 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі.

В іншій частині цей вирок, у тому числі, і застосуванні ст.ст. 75, 76 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддя

Судді -