Справа №451/456/15-к
Провадження № 1-кп/451/6/16
ВИРОК
іменем України
03 жовтня 2016 року

Радехівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Радехів кримінальне провадження №0000054 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, розлученого, не депутата, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не військовозобов`язаного, згідно ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2015 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись по вулиці Центральна у смт.Лопатин Радехівського району Львівської області, на ґрунті неприязних відносин, під час суперечки з ОСОБА_4 , умисно наніс йому удар ногою в ліву гомілку, внаслідок чого останній упав на землю, після чого ОСОБА_6 наніс ще декілька ударів ногами по лівій нозі ОСОБА_4 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді закритого поліфрагментарного перелому обох кісток лівої гомілки, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України не визнав та показав, що не пригадуючи точної дати, у лютому 2015 року, у вечірній час, зокрема між 20 та 21 годинами, він разом із ОСОБА_7 перебував у барі «Славутич», що розташований у смт.Лопатин Радехівського району та вживали алкогольні напої. У якийсь момент до їхнього стола підійшов ОСОБА_4 , якого він знав і перебував з останнім в нормальних стосунках та почав поводити себе викликаючи, при цьому просив то сигарету, то вимагав щоби йому налили горілки. Це його обурило, а тому він вивів ОСОБА_4 на вулицю, де почав йому говорити, що той веде себе зухвало і при цьому засуджував поведінку останнього. Наголошує, що фізичної сили до ОСОБА_4 він не застосовував та ударів тому не наносив. Через незначний проміжок, на протязі якого відбувався словесний конфлікт між ним та потерпілим, він повернувся у бар та із ОСОБА_7 залишив приміщення. Після цього, мав намір повернутися у бар, однак його туди не пустили. З підстав своєї непричетності до спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , просить у задоволенні його позову відмовити.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї причетності до скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, його вина доводиться доказами, зібраними досудовим розслідуванням.

Так, потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 03 лютого 2015 року, приблизно о 21 годині, він знаходився у барі «Славутич», що розташований у смт.Лопатин Радехівського району та вживав алкогольні напої. Також у барі знаходився ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. У якийсь момент ОСОБА_6 почав словесно до нього приставати, хоча він до нього і не звертався. ОСОБА_6 збурила його пасивність і той виштовхав його з приміщення бару на вулицю. Перебуваючи на вулиці, ОСОБА_6 штовхнув його, від чого він упав на поверхню тротуару. При цьому, уже лежачого ОСОБА_9 почав копати його по ногах і удари в більшій мірі припадали на ліву ногу, від чого та почала сильно боліти. В ході нанесення ударів ногою по його ногах, ОСОБА_9 також скочив на його ноги, придавивши їх своїми ногами. Після конфлікту він зрозумів, що у нього зламана нога, оскільки не міг піднятися із землі та ступити на неї. У подальшому його автомобілем відвезли у медичний заклад, де і було надано йому відповідну допомогу. Щодо цивільного позову, такий просить задоволити в повній мірі. В обґрунтування вимог зазначає, із-за отриманої травми по сьогоднішній день не може працевлаштуватися, нога ще досі болить і він продовжує лікування. Призначення міри покарання покладає на розсуд суду.

Крім цього, експерт ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що нею було проведено судово-медична експертиза ОСОБА_4 , під час якої констатовано перлом ноги. Зазначає, що таке тілесне ушкодження може бути спричинене внаслідок неодноразових дій-прикладення тупих предметів із відповідною силою і таке не характерне для падіння тіла з висоти власного зросту. Під час проведення судово-медичного дослідження потерпілого, нога в останнього була в гіпсі, а тому вона не бачила синців. Також, експерт припускає, що тілесне ушкодження в ОСОБА_4 могло утворитися і від наскоку іншої людини своїми ногами, на ногу потерпілого.

Також, свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що не пригадуючи точного дня та часу, у лютому 2015 року, він разом із товаришами святкували день народження у барі «Славутич», що розташований у смт.Лопатин Радехівського району. Приблизно о 21 годині він вийшов на вулицю покурити і побачив, що ОСОБА_9 шарпався із ОСОБА_12 .. Підійшовши до них, він сказав їм розійтися, що вони і зробили. Приблизно через 30 хвилин він вдруге вийшов на вулицю, то зауважив, що ОСОБА_9 знову шарпається із ОСОБА_12 .. При цьому, ОСОБА_13 лежав на тротуарі на спині, а ОСОБА_9 скакав біля нього і щось викрикував на кшталт «… я тебе вб`ю». Він відтягнув ОСОБА_14 від лежачого потерпілого, після чого присутні на місці події ОСОБА_15 і ОСОБА_16 підняли ОСОБА_17 і відвели його у приміщення бару. Коли потерпілого відводили у приміщення, він зауважив, що нога останнього неприродно вивернута. Чи наносив ОСОБА_9 удари потерпілому і чим саме, він не бачив.

Крім цього, свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні показав, що він працює травматологом у Радехівській ЦРЛ та оглядав ОСОБА_4 , констатуючи при цьому перелом кісток лівої гомілки. Зазначив, що тілесне ушкодження такого плану не могло утворитися від падіння тіла з висоти власного зросту і ствердив, що таке могло утворитися лише від удару іншим твердим предметом, зокрема і ногою у взутті.

Також і свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні показав, що не пригадуючи точного дня та часу, у лютому 2015 року, він перебував у барі «Славутич», що розташований у смт.Лопатин Радехівського району і при цьому бачив, що у барі за столиком сиділи ОСОБА_20 , ОСОБА_9 та ОСОБА_21 .. Через деякий час, він вийшов на вулицю та побачив там ОСОБА_14 , який сперечався за якісь гроші із ОСОБА_12 .. В ході словесного конфлікту ОСОБА_9 та ОСОБА_13 упали. ОСОБА_22 сторонні особи допомогли піднятися, а ОСОБА_13 продовжував лежати. Коли ж підняли із землі і потерпілого, він зауважив в того неприродно вивернуту ногу. Також свідок наголосив, що конфлікт між потерпілим і обвинуваченим відбувався на рівній поверхні, а при падіння тіл на тротуар, ОСОБА_9 знаходився зверху.

Окрім цього, вина ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України доводиться іншими доказами, оголошеними і дослідженими у судовому засіданні, зокрема:

з висновку експерта №12/2015 від 09.02.2015 року вбачається, що у ОСОБА_4 при судово-медичній експертизі тілесних ушкоджень не виявлено. Під час стаціонарного лікування у Радехівській ЦРЛ було встановлено діагноз: «Закритий поліфрагментальний перелом обох кісток лівої гомілки.», який утворився від дії тупого твердого предмету, міг виникнути 03 лютого 2015 року та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я (а.с.73-74);

з висновку експерта №014/2015 від 03.03.2015 року вбачається, що у ОСОБА_4 , 1979 р-н. при звертанні в лікувальний заклад були виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому обох кісток лівої гомілки, який міг утворитися 03 лютого 2015 року від дії тупих твердих предметів до яких належать ноги у взутті і відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Яких-небудь об`єктивних судово-медичних даних про те, чи могли тілесні ушкодження, які були виявлені при експертизі ОСОБА_4 утворитися внаслідок падіння немає (а.с.75-77);

з протоколу проведення слідчого експерименту від 20.03.2015 року та фототаблиці до нього вбачається, що ОСОБА_4 на місці розповів та показав про обставини, при яких ОСОБА_6 спричинив йому тілесні ушкодження (а.с.78-81).

Також судом досліджені письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема:

з висновку судово-психіатричного експерта №112 від 18.02.2015 року вбачається, що ОСОБА_6 в даний час, хронічним психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих дій ОСОБА_6 також хронічним психічним захворюванням не страждав та не виявляв ознак тимчасового чи будь якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 не потребує (а.с.82-83);

з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 вбачаються дані ОСОБА_6 та місце його проживання (а.с.84);

з Довідки-характеристики Лопатинської селищної ради №31 від 10.02.2015 року вбачається, що ОСОБА_6 за місцем свого проживання характеризується задовільно (а.с.85);

з повідомлення Радехівської ЦРЛ №134 від 06.02.2015 року вбачається, що ОСОБА_6 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, а перебуває на «Д» обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: «F 10.2.» (а.с.86).

Зазначені вище докази судом визнані належними та допустимими.

Таким чином, на думку суду, винність обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, доведено повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обставин, що пом`якшують або ж обтяжують покарання, в діях обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом до уваги приймаються суспільна небезпека скоєного та психологічне ставлення обвинуваченого до вчиненого, зокрема відсутність розкаяння останнього за здійснене.

У відповідності до наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 неможливе без ізоляції від суспільства, а щодо міри покарання, таку слід призначити в межах санкції статті обвинувачення, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов, відповідно до вимог якого, останній просить стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 7730 гривень та моральну шкоду в сумі 25000 гривень.

Відповідно до ст.ст.1166,1167 ЦК України цивільний позов слід задоволити частково.

Із наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що потерпілим ОСОБА_4 придбавалися медичні препарати для лікування спричиненої ОСОБА_6 травми і витрати, які підлягають стягненню із обвинуваченого у користь потерпілого, загалом склали 7730 гривень і така підтримана ОСОБА_4 ..

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (Пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95р. №4).

Моральна шкода полягає, окрім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

При визначенні розміру компенсації моральної шкоди, суд приймає до уваги наявність у потерпілого ОСОБА_4 тривалого фізичного болю, а також наявність у того душевних страждань із-за неможливості значний проміжок часу, в результаті спричиненої злочином травми, з метою матеріального забезпечення, віднайти роботу.

Поряд з цим, розмір моральної шкоди суд вважає необґрунтовано завищеним, відповідно такий слід зменшити до 15000 гривень, що буде адекватним спричиненій шкоді.

Судові витрати та речові докази відсутні, а запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст.ст.368-371,373,374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

Цивільний позов задоволити частково. Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 7730 гривень матеріальної та 15000 гривень моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області, шляхом подання її через Радехівський районний суд Львівської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження - на їх вимогу.

ГоловуючийОСОБА_1