Справа №150/58/16-к
Провадження по справі №1-кп/150/8/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2016 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

з участю захисників адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000201 від 24.11.2015 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тузли Татарбунарського району Одеської області та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, працюючого охоронцем ФГ «Діана-П» с. Моївка Чернівецького району Вінницької області, раніше не судимого,

про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2015 року біля 15 години 20 хвилин громадянин ОСОБА_5 , перебуваючи у пункті охорони ФГ «Діана П», який розташований по вул.. Привокзальній, 33 в с. Моївка Чернівецького району Вінницької області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин до потерпілого ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, вхопив за рукоятку металевої лопатки та умисно наніс останньому чотири удари в ділянку голови, внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді множинних ран волосистої частини голови, шиї та підборіддя.

Відповідно до висновку експерта №2/1 від 11.01.2016 року у ОСОБА_6 мали місце такі тілесні ушкодження: відкрита черепно мозкова травма, вдавлений перелом лівої скронево тім*яної ділянки, забій головного мозку, пневмоцефалія, множинні рани волосистої частини голови, шиї, ділянки підборіддя, які утворились від неодноразової дії тупого предмета з продовгуватою травмуючою поверхнею, яким міг бути і край металевої лопатки та належать рани голови з вдавленим переломів кісток лівої тьмяно скроневій ділянці із забоєм речовини головного мозку до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння, а інші рани на тілі до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров*я більше шести діб.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково і суду показала, що 23.11.2015 року близько 03 години ночі до прохідної будки ФГ «Діана-П» с. Моївка Чернівецького району Вінницької області прийшов ОСОБА_6 із пляшкою самогону, яку вони розпивали вдвох, після чого лягли спати. Зранку ОСОБА_6 допив самогон і пішов. Цього ж дня біля 15 години 20 хвилин ОСОБА_6 знову прийшов в стані алкогольного сп*яніння і ліг спати. Щоб уникнути неприємностей із керівництвом через те, що чужа людина перебуває у пункті охорони вказаного господарства, ОСОБА_5 хотів, щоб ОСОБА_6 пішов, тому розбудив його. ОСОБА_6 піднявся і вдарив при цьому ОСОБА_5 в око. При цьому ОСОБА_5 вдарив металевою лопаткою ОСОБА_6 по голові, та чотири рази по тулубу. Після цього директор ФГ «Діана П» ОСОБА_7 відвіз ОСОБА_6 до лікарні.

Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 23.11.2015 року близько 03 години ночі він прийшов до прохідної будки ФГ «Діана-П» с. Моївка Чернівецького району Вінницької області з пляшкою самогону, яку вони розпивали вдвох із ОСОБА_5 , після чого лягли спати. Зранку ОСОБА_6 прокинувся і пішов в цент села Моївка Чернівецького району Вінницької області. Цього ж дня біля 14 години ОСОБА_6 повернувся до ФГ «Діана П» с. Моївка, де на прохідному пункті разом із ОСОБА_5 знову випили і лягли спати. ОСОБА_6 прокинувся від того, що ОСОБА_5 бив його металевою лопаткою, від чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження. Вказав, що ОСОБА_5 не бив. Зазначив, що переніс великий фізичний біль в момент спричинення йому тілесних ушкоджень, які він відчуває і на даний час. В результаті протиправних дій ОСОБА_5 зазнав душевних страждань, що потягло за собою нездатність ОСОБА_6 працювати, потребує сторонньої допомоги, постійне відчуття дискомфорту. Заявлений ним цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральних збитків в розмірі 100000 гривень, завданих протиправними діями ОСОБА_5 , підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити. Крім цього, просить стягнути з обвинуваченого здійснені ним процесуальні витрати, зокрема, на правову допомогу в розмірі 4000 гривень та 52308,38 гривень матеріальної шкоди. Просив карати ОСОБА_5 суворо.

Свідок ОСОБА_8 мати потерпілого ОСОБА_6 суду показала, що зі слів сина ОСОБА_6 їй стало відомо про те, що він спав у охоронця ОСОБА_5 на прохідному пункті ФГ «Діана П» с. Моївка Чернівецького району Вінницької області, при цьому ОСОБА_5 побив ОСОБА_6 сплячого. Зазначила, що першу медичну допомогу надавали ОСОБА_6 у Чернівецькій ЦРЛ, а з 24.11.2015 року по 08.12.2015 року він перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні Вінницької обласної психоневрологічної лікарні імені Ющенка, після цього лікувався у Чернівецькій ЛПЛ.

Свідок ОСОБА_9 лікар хірург Чернівецької ЛПЛ,. суду показав, що 23.11.2015 року ОСОБА_6 було доставлено до лікарні в непритомному стані. При наданні першої медичної допомоги ОСОБА_9 були виявлені рубані рани на голові, скронево - тім*яній ділянці, проникаючу відкриту рану черепа, рани на шиї зліва. ОСОБА_6 нічого не розповідав при яких обставинах таке сталося. Зранку наступного дня ОСОБА_6 відправили на лікування до м. Вінниці.

Свідок ОСОБА_10 лікар Чернівецької ЛПЛ, суду показала, що ОСОБА_6 доставили до лікарні із травмою голови і різаною раною на шиї зліва. Оглядав ОСОБА_6 лікар хірург ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_11 медсестра хірургічного відділення Чернівецької ЛПЛ, суду показала, що ОСОБА_6 було доставлено до лікарні із відкритою черепно мозковою травмою, ранами на шиї. Після надання першої медичної допомоги, наступного дня зранку ОСОБА_6 було направлено для лікування до м. Вінниці.

Свідок ОСОБА_7 директор ФГ «Діана П» с. Моївка Чернівецького району Вінницької області, суду показав, що ОСОБА_6 вийшов з бригади, сказав, що йому стало погано, при цьому на обличчі і шиї була кров, рани на підборідді і голові. ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп*яніння. ОСОБА_7 разом із ОСОБА_12 промили рани, після чого доставили до Чернівецької ЛПЛ. Зазначив, що охоронця ОСОБА_5 на роботі після обіду не було. Пізніше через один день після цього ОСОБА_5 сказав, що про бійку, яка сталася між ним та ОСОБА_6 , нічого не пам*ятає. У ОСОБА_5 під оком був синець.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що в листопаді 2015 року працював на території ФГ «Діана П» с. Моївка Чернівецького району вінницької області. Зранку того дня бачив ОСОБА_6 . Того ж дня близько 16 годин 30 хвилин ОСОБА_12 побачив ОСОБА_6 , який вийшов із прохідного пункту господарства і був при цьому в крові, на щелепі була рвана рана, ОСОБА_6 було важко стояти. В прохідній будці сидів ОСОБА_5 з гематомою. ОСОБА_12 разом із ОСОБА_7 помили ОСОБА_6 і повезли його до лікарні в смт. Чернівці Чернівецького району Вінницької області. З пояснень ОСОБА_5 стало відомо, що між ним та ОСОБА_6 виникла бійка, в ході якої вони вдарили один одного.

Крім показів потерпілого, свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується:

висновком експерта №2/1 від 11.01.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 мали місце такі тілесні ушкодження: відкрита черепно мозкова травма, вдавлений перелом лівої скронево тім*яної ділянки, забій головного мозку, пневмоцефалія, множинні рани волосистої частини голови, шиї, ділянки підборіддя, які утворились від неодноразової дії тупого предмета з продовгуватою травмуючою поверхнею, яким міг бути і край металевої лопатки та належать рани голови з вдавленим переломів кісток лівої тьмяно скроневій ділянці із забоєм речовини головного мозку до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння, а інші рани на тілі до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров*я більше шести діб.

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_5 щодо частково невизнання ним винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні, оскільки, вони спростовані в судовому засіданні показами потерпілого ОСОБА_6 , свідків, дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Здобуті на досудовому розслідуванні та досліджені в судовому засіданні докази є внутрішньо погодженими між собою і в сукупності доводять вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, у відповідності до ст.66 КК України не знаходить обставин, які пом`якшують покарання та наявність у відповідності до ст.67 КК України обставини, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп*яніння.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованих на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, передбачені ст.66 КК України обставини, що пом*якшують покарання та передбачені ст.67 КК України обставини, що обтяжують покарання, і з урахуванням особи винної, приходить до висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у вигляді позбавлення волі без ізоляції його від суспільства та встановлення на підставі ст..75 КК України іспитового строку.

Цивільний позов про відшкодування моральних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, заявлений потерпілим ОСОБА_6 , підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який розмір може мати суто умовний вираз.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує тяжкість і суспільну небезпеку кримінального правопорушення, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав ОСОБА_6 , зокрема, перенесення останнім великого фізичного болю в момент спричинення йому тілесних ушкоджень, які він відчуває і на даний час, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зокрема, нездатність ОСОБА_6 працювати, постійне відчуття дискомфорту, неприємності, що виникають у ОСОБА_6 , оскільки, потребує сторонньої допомоги батьків, подальшого лікування і реабілітації.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов і встановлено кількісну ознаку (грошовий еквівалент) моральної шкоди, заподіяної йому, в розмірі 100000 гривень.

Частиною 1 статті 94 КПК України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв*язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд у процесі розгляду кримінального провадження та дослідження наявних доказів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про часткове задоволення вимог потерпілого, оскільки, заявлений ним цивільний позов із встановленим грошовим еквівалентом, належним чином не доведено, не надано достатніх підтверджень його розміру.

Щодо позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 про стягнення матеріальних збитків, зокрема, коштів, витрачених потерпілим на придбання медикаментів, препаратів і матеріалів для проведення операції, коштів для подальшого лікування, благодійних внесків, а всього на загальну суму 52308 гривень 38 копійок, суд приходить до наступного висновку.

Майновою шкодою є наслідки кримінального правопорушення або іншого суспільно - небезпечного діяння чи незаконного рішення, дії чи бездіяльності правоохоронного або судового органу, що мають вартісну форму та полягають у безпосередньому обмеженні матеріального блага особи (викрадення, пошкодження, знищення майна), у позбавленні її можливості одержати заплановані доходи (позбавлення заробітку внаслідок втрати працездатності чи його зменшення тощо), а також у понесенні особою будь яких додаткових майнових витрат (на лікування, протезування, сторонній догляд, поховання; втрата особами, що перебували на утриманні померлого, його заробітку).

Пункт 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року, № 6 орієнтує суди на те, що якщо потерпілий у зв`язку з каліцтвом несе додаткові витрати на медичну і соціальну допомогу, ці витрати, потреба і тривалість яких у відповідних випадках підтверджується висновком медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) або судово-медичної експертизи, підлягають стягненню із заподіювача шкоди (витрати на додаткове харчування, придбання ліків, протезування, сторонній або побутовий догляд, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних транспортних засобів, їх капітальний ремонт, придбання пального і гаражних приміщень для них тощо) відповідно до ст.455 ЦК України. При вирішенні таких вимог судам належить виходити з того, що: компенсація витрат на додаткове харчування визначається на підставі раціону харчування, розробленого Міністерством охорони здоров`я, і довідки місцевих органів державної виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про середні ціни на продукти у відповідний період їх придбання або довідки організацій торговельної мережі чи управлінь ринками; витрати на ліки, лікування, протезування (крім протезів з дорогоцінних металів), придбання санаторно-курортних путівок, речей догляду за потерпілим визначаються на підставі рецептів лікарів, довідок або рахунків про їх вартість. Потерпілому компенсуються витрати на проїзд до місця лікування і назад. У разі необхідності супроводу потерпілого особі, яка його супроводжує, компенсується проїзд туди й назад, а також сплачуються добові і компенсуються витрати на житло відповідно до законодавства про службові відрядження.

Докази, подані потерпілим ОСОБА_6 для підтвердження витрат на придбання ліків, являються належними, оскільки, їх зміст свідчить про придбання медикаментів, призначених лікарем, із чеків вбачається, що саме ОСОБА_6 придбавав ліки, в наявних чеках вбачається, які саме ліки та в якій кількості вони придбавались, що відповідає списку призначення ліків лікарем.

З наданих потерпілим доказів можливо визначити, що витрати по придбанню ліків, благодійні внески понесені саме потерпілим та саме на проведення операції та його подальше лікування і відповідно зазначені витрати є виправданими, підтверджені медичною документацією та іншими належними доказами.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що вимоги потерпілого ОСОБА_6 про стягнення матеріальних збитків, яких він зазнав в результаті кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_13 , є доведеними та належним чином підтвердженими, тому підлягають задоволенню, однак, частковому з огляду на наступне.

На підтвердження своїх вимог щодо стягнення із обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальних збитків, понесених ОСОБА_6 внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, потерпілим надано квитанції до прибуткового касового ордера за №2794 від 25.11.2015 року, №2795 від 27.11.2015 року, №352 від 07.06.2016 року та №363 від 13.06.2016 року, відповідно до яких ОСОБА_6 у ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка сплачено благодійні внески на загальну суму 800 гривень. Вказані квитанції суд не може взяти до уваги, оскільки, благодійні внески не є додатковими витратами на медичну допомогу, що не охоплюється змістом майнової шкоди, яка підлягає стягненню із заподіювача шкоди.

Крім того, не можуть бути взяті до уваги судом як доказ чеки від 23.11.2015 року та від 21.12.2015 року на суму відповідно по 423 грн.80 коп. та 604 грн.40 коп., оскільки, вони є неналежними, з вказаних чеків неможливо встановити, які саме ліки придбано ОСОБА_6 , а зазначено лише загальну суму медикаментів. Вказані чеки прямо і достовірно не вказують на придбання потерпілим медикаментів, призначених лікарем, які необхідні безпосередньо для його лікування.

З врахуванням вище вказаних обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог потерпілого щодо стягнення матеріальної шкоди з наступного розрахунку: 52308 грн. 38 коп. (сума матеріальних збитків, заявлена потерпілим) 800 грн. (благодійних внесків, сплачених потерпілим у ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка) 1028 грн. 20 коп. (коштів, сплачених згідно чеків від 23.11.2015 року та від 21.12.2015 року на придбання медикаментів без чіткої вказівки яких саме) = 50480 грн. 18 коп. (розмір матеріальних збитків, що підлягаю стягненню з обвинуваченого).

Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 118 КПК України витрати на правову допомогу являються процесуальними витратами.

Частиною 1 статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Матеріалами справи підтверджено, що потерпілим ОСОБА_6 здійснено процесуальні витрати, зокрема, витрати на правову допомогу в розмірі 4000 /чотирьох тисяч/ гривень, що підтверджується квитанцією №148, виданою 20.12.2015 року адвокатом адвокатського об*єднання Вінницької обласної колегії адвокатів ОСОБА_4 , тому суд в силу статті 124 КПК України приходить до висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого здійснені ним витрати на правову допомогу, оскільки, їх розмір та підстава документально підтверджені.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до положень ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 373, 374 КК України, суд, -

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п*ять/ років.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 /три/ роки та покласти на нього наступі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання;

- періодично з*являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_6 , задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 моральні збитки, завдані кримінальним правопорушенням, в розмірі 15000 /п*ятнадцяти тисяч/гривень, а також здійснені ним витрати на правову допомогу в розмірі 4000 /чотирьох тисяч/ гривень та 50480 /п*ятдесят тисяч чотириста вісімдесят/ гривень 18 копійок майнової шкоди.

Речові докази по справі:

- металеву та дерев*яної основи лопатку (жаровню), яка знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, - повернути власнику ФГ «Діана-П» с. Моївка Чернівецького району Вінницької області.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення в суді, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1

.