Справа № 461/4868/16-к
Провадження № 1-кс/461/3600/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.07.2016 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , з участю ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого другого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 25.07.2016 року про відмову у визнання потерпілим ,-
В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у скарзі. Просить скаргу задовольнити.
Прокурор у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, наслідки неявки; однак його неявка не перешкоджає розгляду скарги відповідно до вимог ст.306 КПК України.
Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги та письмові докази, вважаю, що скаргу слід задовольнити з наступних підстав..
Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Нормою статті 304 ч.1 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно до ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, її представника, захисника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого або прокурора не є перешкодою у розгляді скарги.
22.07.2016 року ОСОБА_3 звернувся до старшого слідчого другого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 із заявою про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України , права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Частиною 5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до Конституції України /ст.ст.124,129/. одним із основних принципів судочинства є обов`язковість рішень суду, тому судові рішення/ вироки, ухвали, постанови/ є обов`язковими до виконання на всій території України. Недотримання цього принципу порушує нормальну діяльність органів правосуддя, перешкоджає виконанню судових актів, і тягне за собою відповідальність за злочин, передбачений ст.382 КК України, який є спеціальним видом службового зловживання.
Предметом злочину є судовий акт органів правосуддя який набрав законної сили.
Як убачається із оскаржуваної постанови слідчий зазначає, що в ході допиту ОСОБА_3 , як свідка, ним не надано жодних відомостей про завдання йому зазначеним кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди.
Вважаю, що оскаржувана постанова про відмову у визнанні потерпілим від 23.03.2016 року є недостатньо обґрунтованою і прийнята без з`ясування всіх обставин справи. Слідчий не навів мотивів свого рішення; не в повній мірі проаналізував показання свідка ОСОБА_3 та не надав їм належної оцінки з врахуванням всіх обставин справи в їх сукупності.
Як вбачається із п.1 ч.2 ст.56 КПК України під час досудового розслідування потерпілий має право на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим.
Згідно ч.3 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.
Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Постанови слідчого і прокурора - це процесуальні документи, якими оформляються їх рішення під час провадження досудового розслідування. Загальні для всіх постанов слідчого і прокурора вимоги, конкретизуються в статтях КПК, які регламентують порядок складання і зміст постанов про проведення певної процесуальної дії.

Норма ч.3 статті 110 КПК України не передбачає преюдиціального значення для прокурора та слідчого.
В даному випадку, винесення постанови слідчим, у випадку, коли він визнає це за необхідне являється оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи від обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання слідчого та відповідає вимогам ст.94 КПК України, яка визначає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя,суд за своїм внутрішнім переконанням,яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку із для прийняття відповідного процесуального рішення.

Керуючись ст.ст. 22, 55, 303, 304, 306, 318-380 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого другого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 25.07.2016 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0002632 від 21.06.2016 року.

Зобов`язати старшого слідчого другого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 55, 56, 110 КПК України вирішити питання процесуальної участі в статусі потерпілого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002632 від 21.06.2016 року.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .