Ухвала
іменем україни

24 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів: при секретарі за участю прокурора засудженогоОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032, за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз: вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від30 липня 2012 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі, 26 вересня 2014 року звільненого по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на засудженого певних обов`язків.

Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року вирокрайонного суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасовано. Постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

В решті вирок районного суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить змінити вирок апеляційної інстанцій в частині призначеного покарання, вважаючи його занадто суворим та посилається, при цьому, на те, що він визнав свою вину, у скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, і тому вважає, що у суду є достатньо підстав для зменшення йому міри призначеного покарання.

На касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 від потерпілої ОСОБА_7 надійшли письмові заперечення в яких остання зазначає, що шкода завдана їй злочином не відшкодована, посилання в касаційній скарзі на характеризуючи данні та сімейний стан засудженого є ніщо іншим, як намагання ОСОБА_6 уникнути покарання та просить вирок апеляційного суду щодо засудженого залишити без зміни, а касаційну скаргу без задоволення.

Як убачається з вироку суду, ОСОБА_6 засуджено за те, що він, 5 січня 2015 року, приблизно о 20.20 год., знаходився поблизу будинку № 19 по вул. Трубників в м. Нікополі Дніпропетровської області де побачивши потерпілу ОСОБА_7 у нього виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення її майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов ззаду до ОСОБА_7 та шляхом ривку, відкрито, заволодів її майном, чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 3510 грн. На вимогу потерпілої повернути викрадене майно ОСОБА_6 не реагував, з місця вчинення кримінального правопорушення втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши доповідь суді, думку прокурора ОСОБА_5 , який не підтримав касаційну скаргу засудженого та просив залишити її без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновок апеляційного суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, за який його засуджено та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України у касаційній скарзі не оскаржується.

Як убачається з вироку апеляційного суду, кримінальна справа розглядалась за апеляцією прокурора, в якій порушувалось питання про скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції кримінального закону, а саме, ст. 75 КК України та невідповідністю призначеного судом першої інстанції покарання засудженому внаслідок м`якості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій в разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Задовольняючи апеляцію прокурора апеляційний суд правильно зазначив про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання, яке він має відбувати реально, необхідного й достатнього для його виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи свій висновок щодо призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, колегія суддів апеляційного суду виходила з того, що відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд обґрунтовано визначив ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, продовжив вчиняти злочини проти власності, та вчинив новий злочин через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі.

Обираючи покарання ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини справи, дані про особу засудженого, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, в тому числі й ті, на які посилається засуджений у своїй касаційній скарзі, а тому підстав для пом`якшення ОСОБА_6 покарання, колегія суддів не вбачає.

Вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст. 420 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни судового рішення щодо ОСОБА_6 , колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги засудженого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2