В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.09.2016 Справа №1915/16466/2012

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, громадянина України, неодруженого, з неповною середньою освітою, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

30 липня 2002 року Зборівським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового терміну 1 рік;

24 грудня 2003 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185, ст.304, ст.ст.70. 71 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Звільнений 18 вересня 2006 року на підставі постанови Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11 вересня 2006 року умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 21 день,

за ст.395 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
24 грудня 2003 року вироком Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_4 було засуджено до 3-ох років та 6-ти місяців позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185 та ст.304 КК України, після чого його було відправлено в Копичинецьку ВК №112 Тернопільської області для відбування покарання.

18 вересня 2006 року на підставі постанови Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11 вересня 2006 року ОСОБА_4 від відбування вказаного покарання звільнено умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік та 21 день. В подальшому він прибув по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , де став на облік в органах внутрішніх справ в м. Тернополі.

04 січня 2011 року постановою Тернопільського міськрайонного суду стосовно ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік та встановлено йому обмеження, одним з яких була заборона виходу з квартири по місцю проживання з 22 до 6 години. Того ж дня йому оголошено зазначену вище постанову та попереджено про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду.

Після цього, у ОСОБА_4 виник злочинний намір, направлений на самовільне залишення свого місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Реалізуючи свій злочинний намір та перебуваючи під адміністративним наглядом, ОСОБА_4 своєї поведінки не змінив та на шлях виправлення не став, а навпаки неодноразово порушував встановлені йому обмеження. Так, 09 січня 2011 року близько 00 год. 50 хв., 06 березня 2011 року в 00 год. 40 хв., 11 березня 2011 року в 23 год. 45 хв., 11 квітня 2011 року в 22 год. 30 хв., 15 серпня 2011 року 22 год. 15 хв., 13 жовтня 2011 року в 22 год. 30 хв., 28 березня 2012 року в 22 год. 20 хв., 23 травня 2012 року о 00 год. 05 хв., 30 травня 2012 року о 22 год. 30 хв., 31 травня 2012 року о 23 год. 30 хв., 01 червня 2012 року 23год. 30 хв., 02 червня 2012 року о 23 год. 30 хв. та 03 червня 2012 року о 22 год. 30 хв., 07 червня 2012 року о 22 год. 05 хв. під час перевірок, які проводились працівниками Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області був відсутній по місцю свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та пояснив, що 18 вересня 2006 року він умовно-достроково звільнився з місць позбавлення волі. 04 січня 2011 року Тернопільським міськрайонним судом стосовно нього був встановлений адміністративний нагляд, який передбачає: заборону виходу із будинку після 22:00 год. до 06:00 год.; заборона перебувати в місцях підприємств торгівлі і громадського харчування, де продаються спиртні напої на розлив; заборона виїжджати за межі м. Тернополя без дозволу ОВС; реєструватися чотири рази в місяць в дільничного інспектора міліції. Про встановлення відносно нього адміністративного нагляду він був повідомлений та попереджений про відповідальність, в разі його порушення, про що розписався у довідці. З лютого 2012 року, у нього виникли проблеми з працівниками міліції, оскільки під час перевірок він неодноразово був відсутній за місцем проживання. 23 травня 2012 року близько 12 год. він вирішив поїхати в гості до своєї дівчини, яка проживає в с. Ангелівка Підволочиського району Тернопільської області. У вказаному селі він перебував до 07 червня 2012 року після чого повернувся до місця постійного проживання, а саме АДРЕСА_1 .

Крім власного визнання вини, підсудний ОСОБА_4 повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового слідства і підтверджували його винність у вчиненні злочину, згідно пред`явленого обвинувачення, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння підсудним зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини підсудного ОСОБА_4 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового слідства його дії кваліфіковано вірно за ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, зокрема те, що він раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, конкретні обставини справи, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому. Обставин, які б обтяжували покарання, суд не вбачає. Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання підсудному немає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання підсудного йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді арешту.

На підставі ч.2 ст.338 КПК України (в редакції 1960 року) зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання термін його тримання під вартою, а саме з моменту затримання 18 серпня 2016 року із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 , взяття під варту, скасувати, до набрання вироку законної сили, звільнивши його з під варти із зали суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України (в редакції 1960 року) та п.11 Розділу ХІ перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року), суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

На підставі ч.2 ст.338 КПК України (в редакції 1960 року) зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання термін його тримання під вартою, а саме з моменту затримання 18 серпня 2016 року із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

Вважати покарання призначене за цим вироком ОСОБА_4

повністю відбутим.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 , взяття під варту, скасувати, до набрання вироку законної сили, звільнивши його з під варти із зали суду у зв`язку з фактичним відбуттям ОСОБА_4 покарання, призначеного цим вироком суду з урахуванням вказаного розрахунку.

На вирок може бути подана апеляція протягом 15 діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий ОСОБА_1