Провадження № 11-кп/792/741/16
Справа № 686/8104/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0000073 від 07 лютого 2015 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2016 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2016 року

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Осташки Хмельницького району Хмельницької області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, не працює, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, несудимий,

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_10 обрано у виді домашнього арешту.

Покладено на ОСОБА_10 процесуальні обов`язки: не відлучатись без дозволу суду з населеного пункту за місцем проживання м. Хмельницького, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, прибувати за викликами до суду, не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 у період часу з 20:00 год. до 08:00 год. без дозволу суду.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 1 459, 08 грн.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 300 000 (триста тисяч) грн. моральної шкоди

Речовий доказ автомобіль «MITSUBISHI Lancer», р.н. НОМЕР_1 , передано ОСОБА_10 .

За вироком суду, близько 20-ї години 35 хвилин 07 лютого 2015 року обвинувачений ОСОБА_10 керував автомобілем «MITSUBISHI Lancer», р.н. НОМЕР_1 , по автодорозі «Хмельницький Голосків» у напрямку с. Масівці Хмельницького району, при цьому порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме: п.2.9.(а) Правил дорожнього руху України (далі ПДР), яким водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; п.1.3. ПДР, де встановлено, що учасник дорожнього руху зобов`язаний знати і неухильно дотримуватися вимог цих правил, а також бути взаємно ввічливим; п.1.10. ПДР України, яким передбачено, що узбіччя не призначено для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених ПДР України; ч.1 п.1.5. ПДР, який вимагає, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальні збитки; п.2.3.(б) ПДР, яким установлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; вимоги п.12.1. ПДР, яким визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозяться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п.12.2. ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб в межах достатньої видимості дороги.

Так, при проїзді плавного повороту ліворуч на 8 км + 200 м вищевказаної дороги, а саме: в радіусі 30 м від електроопори № 243, що розташована за координатами 49*2149 Пн. Широти, 27*1145 Сх. Довготи, ОСОБА_10 здійснив частково виїзд на праве узбіччя, втратив контроль над керуванням автомобілем, допустив занос автомобіля на зустрічний напрямок руху, ліве узбіччя та лівий кювет, де відбулося перекидання та зупинка транспортного засобу.

Порушення ОСОБА_10 ПДР призвело до дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої пасажир ОСОБА_12 , що знаходився на передньому сидінні автомобіля під керуванням обвинуваченого, отримав тілесне ушкодження, що має ознаки тяжкого, яке небезпечне для життя в момент спричинення та перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просив вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Посилався на неповноту судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На думку захисника, в основу висновку про стан сп`яніння обвинуваченого ОСОБА_10 під час керування транспортним засобом суд узяв результати токсикологічного дослідження крові. Однак, суд жодним чином не спростував показання обвинуваченого та свідків про вживання алкоголю водієм ОСОБА_10 після ДТП у стані сильного душевного хвилювання, спричиненого подіями, які сталися.

Стверджував, що вирок ґрунтується виключно на припущеннях, і за відсутності прямих доказів висновки суду зведено до викладення нав`язаних стороною обвинувачення обставин провадження, яке, в свою чергу, здійснено на підставі здогадок та моделювання подій.

Просив дослідити докази, зокрема, допитати свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , відтворити технічний запис фіксації судового процесу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з коротким викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги з доповненнями; захисника ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; потерпілу ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_9 , потерпілу ОСОБА_8 , прокурора, які заперечили проти апеляційної скарги; вивчивши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_10 у порушенні вимог правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_12 заподіяно тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент спричинення, що перебуває у причинному зв`язку з настанням його смерті за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_10 у місцевому та апеляційному судах фактично не визнав вини у вчиненому, не погодився з обставинами загибелі потерпілого ОСОБА_12 , заперечив керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Стверджував, що вживав алкоголь безпосередньо після ДТП, будучи в шоковому стані.

Як видно з журналів судових засідань, суд повно і всебічно дослідив докази у кримінальному провадженні та дав їм належну оцінку, в тому числі показанням обвинуваченого та свідків.

Так, свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які в момент ДТП перебували в автомобілі, вказували, що автомобіль «занесло», в результаті чого він перекинувся та придавив потерпілого ОСОБА_12 .

Об`єктивно обставини вчинення ОСОБА_10 ДТП підтверджені відомостями протоколу огляду місця події, план-схеми до нього та таблицями ілюстрацій. Згідно них задокументовано місце вчинення ДТП, розташування автомобіля «MITSUBISHI Lancer», р.н. НОМЕР_1 , та виявлено труп ОСОБА_12 . Зокрема, подія злочину мала місце в темну пору доби, за відсутності опадів; дорожнє покриття асфальтобетон у сухому стані, узбіччя грунтове з частковим нашаруваням снігу; ділянка дороги неосвітлена, горизонтального профілю, крива в плані, зі смугами руху в обох напрямках, ширина проїзної частини 6 м з нанесеною переривчастою смугою та шириною узбіч 4 м і 2,4 м. На місці пригоди зафіксовано автомобіль «MITSUBISHI Lancer», р.н. НОМЕР_1 , в перекинутому положенні, частково на лівому боці, дещо на даху, передньою частиною обернутий в напрямку м. Хмельницького; чотири сліди шин на узбіччі та проїзній частині; сліди шин руху автомобіля у вигляді слідів бокового заносу; сліди зіткнення автомобіля з кущами та деревами під час руху узбіччям та кюветом; у кюветі під передньою частиною автомобіля знаходиться труп ОСОБА_12 у положенні на спині.

Водночас вина ОСОБА_10 підтверджена сукупністю досліджених у судовому засіданні та детально наведених у вироку доказах.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 77А від 25 березня 2016 року, мінімальна швидкість руху автомобіля «MITSUBISHI Lancer», р.н. НОМЕР_1 , складала 65,9 74,5 км/год.; при заданих слідством обставинах пригоди, за умов відсутності причин втрати керованості автомобіля під час руху, незалежних від дій водія ОСОБА_10 , він мав можливість уникнути скоєння ДТП (запобігти з`їзду з автодороги) за умови виконання вимог п.п.10.1., 12.1. ПДР.

При проведенні експертизи були використані та враховані вихідні дані, ідентичні показанням ОСОБА_10 щодо дорожньої обстановки, зокрема, знаходження автомобіля в технічно справному стані, його завантаженість п`ятьма дорослими особами чоловічої статі, рух зі швидкістю біля 80 км/год., відсутність дорожніх знаків, що позначають поворот.

Згідно п.10.3.5 вимог ДСТУ 4100:2014 Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування; попереджувальні знаки 1.1 «Небезпечний поворот праворуч» та 1.2 «Небезпечний поворот ліворуч» потрібно встановлювати перед кривими в плані з радіусом меншим ніж 500м поза населеними пунктами, і меншим ніж 150 м у населених пунктах.

Відповідно ж до довідки Служби автомобільних доріг у Хмельницькій області № 1845 від 09.12.2015р., відрізок дороги, на якому сталася ДТП, знаходиться в межах населеного пункту селища Богданівці та радіус кривої становить значно більше 150 м, тому згідно ДСТУ дорожні знаки не встановлюються, радіус кривої не замірюється і до дислокації дорожніх знаків та паспорту автодороги не заноситься.

Відтак, доводи захисника ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_10 не мав змоги вчасно відреагувати на дорожню обстановку та уникнути ДТП через неналежний рівень організації та регулювання дорожнього руху, внаслідок відсутності дорожньої розмітки та відповідних дорожніх знаків, що позначають, на його думку, небезпечний поворот, який погано проглядався, є непереконливими.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 про те, що потерпілий ОСОБА_12 своїми діями перешкоджав обвинуваченому керувати транспортним засобом та випав з автомобіля через відчинені ним двері. Вони не підтверджені самим обвинуваченим, як і іншими об`єктивними доказами.

Виявлене у ОСОБА_12 тілесне ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітини, що має ознаки тяжкого, небезпечного в момент заподіяння, його перебування у прямому причинному зв`язку з настанням смерті та утворення від дії тупих твердих предметів, якими могли бути конструкційні частини кузова автомобіля, підтверджено висновком судово-медичного експерта № 73 від 08 лютого 2015 року і спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність дослідження судом зв`язку між діями водія, обставинами ДТП та її наслідками; механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

За результатами токсикологічного дослідження крові №158 від 17 лютого 2015 року, проведеного за зразками крові, відібраними 07 лютого 2015 року на підставі постанови заступника прокурора Хмельницького району, у ОСОБА_10 виявлено етанол в концентрації 3,314 %.

Вживання алкоголю обвинуваченим ОСОБА_10 до ДТП підтвердив у місцевому суді свідок ОСОБА_15 .

Про неспроможність показань обвинуваченого ОСОБА_10 щодо вживання алкоголю одразу після ДТП свідчать обставини самої пригоди, зокрема перекидання автомобіля, висока концентрація етанолу в його крові, а також показання свідка ОСОБА_14 , який заперечив вживання алкоголю будь-ким з них після ДТП.

Ураховуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку про те, що під час керування автомобілем ОСОБА_10 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, що було значним фактором, який знижував його уважність, можливість стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на неї, що призвело до ДТП зі смертельним наслідком.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, в тому числі пояснення обвинуваченого, висновки експертиз, суд дав їм належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 , та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.286 КК України.

Відтак безпідставними є доводи апеляційної скарги про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та про обґрунтування вироку суду виключно доказами, наданими стороною обвинувачення.

Відповідно до статей 50, 65 КК України при виборі заходу примусу суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має на меті виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, як останнім, так і іншими особами.

При призначенні ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, ближче до її мінімального розміру, місцевий суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який частково відшкодував шкоду, що пом`якшує йому покарання. Як обставину, що обтяжує покарання, судом обґрунтовано визнано вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Ураховуючи викладене, а також характер і обсяг вчинених злочинних дій та їх наслідки у виді загибелі людини, думку потерпілої ОСОБА_7 , яка наполягала на призначенні обвинуваченому покарання лише у виді реального позбавлення волі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення йому покарання у виді реального позбавлення волі.

На підтвердження цього висновку колегія суддів бере до уваги не тільки наслідки, що настали, а й характер допущених засудженим порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Згідно матеріалів кримінального провадження, на досудовому розслідуванні та в ході судового розгляду ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочину не визнавав, намагався перекласти вину у ДТП на потерпілого, не вжив жодних заходів, спрямованих на відшкодування моральної шкоди дружині загиблого ОСОБА_7 , яка втратила чоловіка, а двоє їхніх малолітніх дітей залишились без батька та годувальника.

З урахуванням цих обставин колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому, навіть виходячи з того, що на час апеляційного розгляду в нього народилась дитина, а його дружина є інвалідом 3-ї групи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Цивільний позов вирішено у відповідності з цивільним і кримінальним процесуальним законодавством. Суд навів у вироку докази на обґрунтування позовних вимог потерпілої ОСОБА_7 та розмір їх задоволення на відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2016 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2