ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/635/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2016 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відритому судовому засіданні в м.Києві матеріали кримінального провадження №0003706 від 04.04.2016 р. за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богуслав, Київської обл., українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2016 року близько 11 годин 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною проспекту М.Бажана від Харківської площі в напрямку вул. Ревуцького в м. Києві, допустив порушення вимог п.п. 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), а саме:
п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_6 виразилось в тому, що останній, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись проїзною частиною проспекту М.Бажана від Харківської площі в напрямку вул. Ревуцького, під`їжджаючи до виїзду, що проходить в напрямку вул. Ревуцького, який знаходиться біля станції метро «Харківська», не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля та дорожню обстановку, не впоравшись з керуванням допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини де на тротуарі вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалася по тротуару в напрямку станції метро «Харківська». Внаслідок наїзду, пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та була доставлена до медичного закладу.
Таким чином у водія ОСОБА_6 була технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог вказаних пунктів. Тобто, в даній дорожній ситуації з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія автомобіля марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вимогам пунктів 12.1 ПДР України.
Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння пішоходу ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які виразилися у закритій травмі лівого плеча: уламковий перелом хірургічної шийки та голівки плечової кістки зі зміщенням уламків, гематома.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 286 КК України, тобто вчинив дії, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав повністю та суду пояснив, що дійсно 03.04.2016 року приблизно об 11.00 год він сів за кермо автомобіля «Daewoo Lanos» в стані алкогольного сп`яніння. Рухаючись проїзною частиною проспекту М.Бажана від Харківської площі в напрямку вул. Ревуцького в м. Києві та під`їжджаючи до виїзду, що проходить в напрямку вул. Ревуцького, який знаходиться біля станції метро «Харківська», він не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, у зв`язку з чим виїхав на тротуар, де перебувала потерпіла ОСОБА_4 , та скоїв на неї наїзд, внаслідок чого потерпіла була госпіталізована. Цивільний позов визнав частково. У скоєному щиро покаявся.
Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Оскільки обвинувачений та інші участники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також розяснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням письмових доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди а також матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.

При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликого ступеня тяжкості.

Також суд враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, яка помякшує покарання обвинуваченого на підставі ст.66 КК України суд визнає його щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого на підставі ст.67 КК України, суд визнає факт вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, відсутність у обвинуваченого місця роботи, розмір шкоди, який на цей час обвинуваченим не відшкодовано, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у вигляді обмеження волі із звільненням обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням із застосуванням вимог, передбачених ст.ст.75,76 КК України.
Більш м`яку міру покарання суд не може застосувати, оскільки обвинувачений не працює та не має матеріальної можливості особисто сплатити штраф, на якому наполягав прокурор у судовому засіданні.
Обговорюючи необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ст.286 ч.1 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд, враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та наслідки скоєного кримінального правопорушення, скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, приходить до висновку про необхідність застосування зазначеного додаткового покарання строком на 1 рік, оскільки внаслідок керування автомобілем у зазначеному стані мала місце загроза життю та здоров`ю як потерпілої так і пасажирам зазначеного автомобіля.
Обговорюючи законність та обґрунтованість заявленого потерпілою цивільного позову, суд враховує наступне.
Потерпілою до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, в якому вона просила суд стягнути з обвинуваченого на її користь матеріальну шкоду в розмірі 2350 грн., моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. В обґрунтування позовних вимог потерпіла зазначила, що у зв`язку із отриманими внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями вона з 11.04.2016 р. по 23.04.2016 та з 13.05.2016 р. по теперішній час перебуває на амбулаторному лікуванні, в ході якого нею були понесені витрати на придбання медикаментів на суму 2350 грн. /а.с.17-20/. В обґрунтування розміру заявленої моральної шкоди зазначила, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вона зазнала психологічних страждань, які порушили ії звичайний спосіб життя, зумовлений знаходженням на лікуванні, порушенням емоційного стану, важкістю виконання повсякденних обов`язків, порушенням сну. Крім того, через перелом руки, потерпіла не мала можливості виконувати домашню роботу та потребувала сторонньої допомоги.
Обвинувачений частково визнав цивільний позов потерпілої в частині моральної шкоди та просив визначити зазначений розмір на розсуд суду. Між тим, розміру матеріальної шкоди в сумі 2350 грн. обвинувачений не заперечував.
Дослідивши цивільний позов потерпілої суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що матеріальна шкода, заподіяна потерпілій у розмірі 2350 грн. та підтверджена відповідними квитанціями /а.с. 17-20/, підлягає відшкодуванню обвинуваченим в повному обсязі, як особою винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, який визнавав та не оспорював зазначений позов у цій частині.
Щодо вимог потерпілої про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
За змістом ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом об`єктивно встановлено, що потерпілій ОСОБА_4 внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 були заподіяні закрита травма лівого плеча: уламковий перелом хірургічної шийки та голівки плечової кістки зі зміщенням уламків, гематома, які відповідно до висновку судової медичної експертизи відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що потягло необхідність амбулаторного лікування в медичних закладах в період з 11.04.2016 р. по теперішній час та порушення її нормального життєвого ритму, що свідчить про заподіяння потерпілій з вини обвинуваченого моральної шкоди.
Також судом враховується, що внаслідок ДТП відбулось тимчасове порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілої, обумовлене необхідністю знаходження на лікуванні, прибуття до лікаря, порушенні звичного ритму життя потерпілої.
Обговорюючи доведеність позовних вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди на суму 50 000 грн., враховуючи позицію обвинуваченого, який визнав позов в цій частині частково, а також, що вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від майнових вимог, які задоволено повністю, а також наведені обставини та наявні докази на підтвердження заподіяної моральної шкоди, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову в цій частині у розмірі 15 000 тисяч гривень.
А всього з обвинуваченого на користь потерпілої підлягає стягненню 17350 грн.
Таким чином, в цілому позовні вимоги потерпілої задовольняються судом частково.
Судові витрати по оплаті: судової автотехнічної експертизи в розмірі 703 грн. 68 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 /два/ роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 / один/ рік.
На підставі вимог ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 / один/ рік.
На підставі вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з моменту проголошення вироку.
Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 ) на користь потерпілої ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 17350 / сімнадцять тисяч триста п`ятдесят / гривень.
Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 ) 703 /сімсот три/ гривні 68 коп. на користь держави.
Речовий доказ: автомобіль марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 - повернути за належністю власнику ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1