Справа №127/3757/16-к
Провадження №1-кс/127/1443/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2016 року м. Вінниця

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови про накладення арешту,-

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді із клопотанням про скасування постанови про накладення арешту.
Клопотання мотивовано тим, що Слідчим відділом ВВП ГУ НП України у Вінницькій області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000131 від 22.11.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України.
В ході досудового розслідування постановою слідчого від 03.09.2012 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Зазначена квартира належить ОСОБА_4 на праві особистої власності, яке набуто на підставі договору купівлі - продажу від 17.12.2010 року, який з громадянином ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований під № 2936.
Правочин був укладений у відповідності до вимог чинного на той час законодавства.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України та відповідно до п. 10 ч. З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне.
Пункт 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначає, що набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна.
Аналогічне роз`яснення міститься в Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-150/0/4-13 Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав.
На даний час законність набуття права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 жодною особою, зокрема спадкоємцем ОСОБА_7 , не оспорюється.
За таких обставин, ОСОБА_4 є законним власником квартири.
Наявність обтяження у вигляді арешту па квартиру порушує право власності ОСОБА_4 , тому просила слідчого суддю скасувати постанову слдідчлшл СВ 2-го ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_8 від 03.09.2012 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .
В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явилась про день, час та місце розгляду клопотання була повідомлена завчасно та належним чином, однак надала слідчому судді заяву, в якій просила подане клопотання залишити без розгляду.

Слідчий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про причини неявки слідчого суддю не повідомив.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання слідчого, дійшов наступного висновку.

З огляду на те, що заявник в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила залишити подане клопотання без розгляду, тому слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови про накладення арешту відмовити.

Ухвала суду остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя