№ 202/591/16-к
№1-кп/0202/115/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.03.2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілой - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000076 від 12.01.2016 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Дніпропетровська, громадянин України, розлучений, з повною загальною середньою освітою, працездатний який не працює та не навчається, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06.08.2010 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 164 КК України до обмеження волі на 1 рік, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 06.05.2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.190, ч.2 ст.186, ст.69, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 5 місяців, на підставі ч.1 ст.70 КК України частково приєднаний невідбутий строк місяць за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2010 року до відбуття 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 25.12.2014 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до арешту на 3 місяці,

обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
26.12.2015 року біля 02:30 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Миру, біля буд. 63, знаходячись на задньому сидінні таксі, побачив пальто в кармані якого знаходився мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy Note 3» білого кольору, що належить ОСОБА_6 . У цей момент у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. В подальшому на тому самому таксі ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 направились до ринку «Березинський» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Березинська 23-А, для того щоб придбати квіти.

У той самий час, перебуваючи на задньому сидінні таксі біля ринку «Березинський» коли ОСОБА_7 вийшов з таксі придбати квіти, ОСОБА_5 реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна діючи умисно, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно з корисливих мотивів дістав з кишені пальто мобільний телефон «Samsung» моделі «Galaxy Note 3», що належить ОСОБА_6 .

Приїхавши на таксі до будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 з викраденим майном зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 8 350 (вісім тисяч триста п`ятдесят) гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і показав, що скоїв злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті. Від надання інших показів відмовився відповідно до ст. 63 Конституції України.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона разом з своїм чоловіком, подругою та обвинуваченим в ніч з 25 на 26 грудня 2015 р. їхали в таксі. Вона вийшла до магазину, залишивши своє пальто в машині, де був обвинувачений. Після того з вказаного пальто зник мобільний телефон «Samsung» .

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом потерпілої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування по ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, те, що він не працює, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, хворіє на ВІЧ інфекцію, гепатит С.
Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що передбачено ст.66 КК України.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 25.12.2014 р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту. Оскільки було встановлено, що ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення після постановлення попереднього вироку, але до повного його відбуття, при призначенні йому остаточного покарання суд застосовує положення ч. 1 ст. 71 КК України, обираючи принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Витрати, пов`язані з залученням експертів в кримінальному провадженні, підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
У відповідності з ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково, у виді 10 днів арешту, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2014 р., остаточно відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України призначивши ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 10 днів.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту етапування - з 07.03.2016 р., зарахувавши строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 07.03.2016 р. по 23.03.2016 р. відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази - сім-карта мобільного оператора «Life» ( НОМЕР_1 ) та сім- карта мобільного оператора «МТС» ( НОМЕР_2 ), що передані потерпілій під розписку, щодо збереження майна - повернути потерпілій; - копія квитанції фінансового кредиту №005154663 від 29.12.2015 року, яка долучена до матеріалів кримінального провадження - зберігати в матеріалах провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 245,52 грн.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1