Справа № 314/3532/16-к
Провадження № 1-в/314/2342/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2016 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю прокурора: ОСОБА_2 ,

представника адміністрації колонії: ОСОБА_3 ,

засудженого: ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_5 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 101), надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні своє клопотання підтримав, просив його задовольнити, пояснив, що зробив для себе належні висновки, у скоєному злочині вину визнає, щиро розкаюється, під час відбування покарання був працевлаштований, має заохочення, чим заслужив на умовно-достроково звільнення від подальшого відбування покарання.

У судовому засіданні представник адміністрації колонії суду пояснив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 18 жовтня 2013 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 березня 2016 року у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з дня фактичного затримання до дня набрання вироком законної сили, а саме з 19 червня 2013 року по 22 липня 2013 року та з 05 вересня 2013 року по 19 листопада 2013 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року), із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі, в установах виконання покарань знаходиться з 21 березня 2013 року. За час утримання у Вільнянському слідчому ізоляторі управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 11) вимоги режиму утримання порушував, за що мав два дисциплінарних стягнення, які погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав. З 06 серпня 2013 року відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 101), періодично утримувався у лікувальному закладі при Вільнянській виправній колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 20). Під час відбування покарання у Кам`янській виправній колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 101) характеризується наступним чином: за сумлінну поведінку та ставлення до праці один раз заохочувався правами начальника колонії, має два дисциплінарних стягнення, накладених правами начальника відділення, які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. Згідно ч. 5 ст. 118 КВК України, залучався без оплати праці до роботи з благоустрою місць позбавлення волі та поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. У відношенні до представників адміністрації установи грубощі не проявляє. Виконує законні вимоги персоналу установи, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні наданої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Відповідно до ст. 59 КВК України, підтримує зв`язки з рідними шляхом листування. Відповідно до ст. 123 КВК України, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення». У скоєному злочині провину визнає. За вироком суду позову не має. Враховуючи викладене та наявність у засудженого ОСОБА_4 двох дисциплінарних стягнень, які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, адміністрація колонії вважає, що останній не довів своє виправлення, тому відносно нього не доцільно застосовувати ст. 81 КК України.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений ОСОБА_4 має два дисциплінарні стягнення, які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши матеріали особової справи, вислухавши засудженого ОСОБА_4 , представника адміністрації колонії, висновок прокурора, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

З матеріалів характеристики встановлено, що під час знаходження у Вільнянському слідчому ізоляторі управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 11) засуджений ОСОБА_4 вимоги режиму утримання порушував, за що мав два дисциплінарних стягнення, які погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав. З 06 серпня 2013 року засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 101), періодично утримувався у лікувальному закладі при Вільнянській виправній колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 20). За час відбування покарання у Кам`янській виправній колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 101) характеризується наступним чином: за сумлінну поведінку та ставлення до праці один раз заохочувався правами начальника колонії, має два дисциплінарних стягнення, накладених правами начальника відділення за порушення режиму відбування покарання, а саме оголошено догану за порушення розпорядку дня, дані дисциплінарні стягнення не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

Таким чином, поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не дає підстав вважати, що ОСОБА_4 довів своє виправлення та перевиховання.

На цьому фоні сумнівним та передчасним виглядають твердження засудженого про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Також, суд враховує, що до засудженого вже було застосовано заохочувальну норму, а саме ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року), ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 березня 2016 року у строк основного покарання за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2013 року зараховано строк попереднього ув`язнення з дня фактичного затримання до дня набрання вироком законної сили, а саме з 19 червня 2013 року до 22 липня 2013 року та з 05 вересня 2013 року до 19 листопада 2013 року. На думку суду, відбута ОСОБА_4 на теперішній час частина покарання є недостатньою для його виправлення та досягнення мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

03.08.2016
03.08.2016