Справа № 1-122/11
Вирок

Іменем України

16 березня 2011 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю прокурора Рябих С.В.

з участю захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, учня ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, зареєстрованого за адресою: Комсомольськ, вул. Космонавтів, 5 с.19 кв.1, раніше не судимого:

за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_2 вчинив замах на викрадення чужого майна за таких обставин:

02.03.2010 року, близько 01 год. 40 хв, ОСОБА_2, з метою викрадення чужого майна, прибув на територію ВАТ «Полтавський ГЗК, де в районі залізничного переїзду №15 ДНРУ, з відкритого майданчика, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю працівників комбінату, зібрав 5 металевих пружин від думпкара марки 2 ВС-105 з метою послідуючої здачі на металобрухт, але свій злочинний намір не довів до кінця по причині, що не залежала від його волі, на місці вчинення злочину, під час складання пружин для вивезення був затриманий працівниками ОДА «Захист», які проводили патрульний об'їзд території ВАТ «Полтавський ГЗК».

В судовому засіданні підсудний свою вину визнав повністю, і підтвердив суду, що за обставин, зазначених в мотивувальній частині вироку, 02 березня 2010 року з території ВАТ ПГЗК намагався вчинити крадіжку металевих пружин, але на місці вчинення злочину був затриманий працівниками охорони комбінату.

Обгрунтовуючи висновки про доведеність вини підсудного в скоєнні інкримінованого злочину, суд, застосовуючи положення ч. 3 ст. 299 КПК України, приймає до уваги, що фактичні обставини справи, обєм та вартість викраденого майна ніким не оспорюються.

Отже, умисні дії ОСОБА_2, які виразились в незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 3 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєний ОСОБА_2 злочин не є тяжким, і в якості обставини, що пом`якшує покарання, враховує визнання підсудним своєї вини та вчинення злочину в неповнолітньому віці.

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

. За висновком ЛКК ОСОБА_2 практично здоровий, працездатний, не потребує примусового лікування від наркоманії та алкоголізму. За місцем проживання характеризується добре, проживає в родині з матірю, навчається на останньому курсі ПТУ за спеціальністю «повар». За місцем навчання характеризується посередньо.

Призначаючи покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.185 КК України, з врахуванням положень ст.68 КК України та даних про особу підсудного, суд вважає, що найбільш дієвим заходом кримінального покарання, що сприятиме виправленню засудженого, має бути призначене покарання у вигляді громадських робіт

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

з а с у д и в:

ОСОБА_2 за ч. 3 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України до вісімдесяти годин громадських робіт.

Запобіжний захід засудженому залишити попередній підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази по справі (а.с. 24-25) залишити ВАТ ПГЗК, як йому належні.

На вирок суд протягом 15 днів з часу його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом. Суддя Т.В.Окунь