АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/789/149/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 р. м.Тернопіль

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі :
Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ;

з участю прокурора Репети ;

в режимі відеоконференції підозрюваного ОСОБА_6 ;

його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від " 6 " жовтня 2016 року, -

Встановила:
Даною ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , та застосовано стосовно

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України , з вищою освітою, не працюючого, неодруженого, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого, -

запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Встановлено строк дії ухвали до 00 год. 00 хв. 29 листопада 2016 року.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та увалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на те, що сторона обвинувачення в судовому засіданні не довела існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний від органів досудового розслідування не переховувався, за першим викликом з`являвся до слідчого, за межі області не виїжджав, має постійне місце проживання. Крім того, вказує, що прокурором не доведено той факт, що застосування до ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Заслухавши суддю-доповідача, в режимі відеоконференції підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просять її задовольнити, обравши ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт, міркування прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді й відсутність підстав для її скасування, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків невиконання покладених на підозрюваного обов`язків.

Згідно клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу та наявного в матеріалах кримінального провадження повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, 12 вересня 2016 року близько 20 години у ОСОБА_6 , який перебував за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , на побутовому грунті виникла словесна суперечка з його дідом ОСОБА_9 , в ході якої останній обзивав ОСОБА_6 нецензурними словами, та в результаті чого між ними виникла шарпанина.

У ході конфлікту у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Реалізуючи даний злочинний умисел, ОСОБА_6 в ході шарпанини з ОСОБА_9 , взяв металеву трубу від пилососа, яка знаходилась у кімнаті, де відбувався конфлікт, підійшов до потерпілого і наніс йому численні удари в ділянку голови та тулуба, внаслідок чого ОСОБА_9 втратив рівновагу і впав на ліжко. Далі, ОСОБА_6 , взявши дерев`яну палицю, наніс нею численні (близько 20) ударів в ділянку голови та тулуба ОСОБА_9 . Внаслідок вищезазначених злочинних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, які в подальшому, 13 вересня 2016 року, потягнули за собою смерть потерпілого.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, виходив з того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило його смерть, яке є тяжким злочином, що пов`язаний із заподіянням смерті людини.

Даний висновок слідчого судді є правильними, оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину ґрунтується на даних, які містяться в матеріалах, наданих слідчим суду першої інстанції, а саме:

в протоколі огляду місця події від 13 вересня 2016 року, згідно якого в ході огляду квартири АДРЕСА_2 на ліжку було виявлено труп чоловічої статті, під головою трупа була подушка з слідами крові, а поряд знаходилось покривало з слідами крові. Також сліди крові були на стіні та на коврику біля ліжка та на матраці ліжка;

лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_9 , з якого вбачається, що причиною смерті є масивна крововтрата, внутрішньотканинна кровотеча, чисельні поширені ушкодження м`яких тканин тіла з їх просяканням кров`ю;

в показаннях свідка ОСОБА_10 , згідно яких протягом останніх 5 років вона проживає у квартирі АДРЕСА_2 разом з своїм сином ОСОБА_6 та батьком ОСОБА_9 . Приблизно о 19 годині 12 вересня 2016 року вона була присутня під час конфлікту її сина ОСОБА_6 з її татом ОСОБА_9 та під час сварки останній обізвав ОСОБА_6 нецензурними словами, на що він образився та напевно вирішив відомстити взяв металічну палку від пилососа і почав бити потерпілого по всіх частинах тіла(по лиці, плечах, спині). Вона втекла в іншу кімнату для того, щоб огородитись від сина, в якого був приступ, а коли він входить у такий буйний приступ, то може і її побити. Також зазначила, що між підозрюваним та потерпілим постійно відбувались конфлікти та штурханини і бійки;
показаннями свідка ОСОБА_11 , в яких остання повідомила, що підозрюваний ОСОБА_6 є її братом, який є інвалідом 3 групи з дитинства, зокрема страждає на психічну хворобу епілепсію, у зв`язку з чим лікувався в медичних закладах та перебуває на обліку в лікаря-психіатра. Їй відомо, що під час загострення хвороби ОСОБА_6 втрачає здатність керувати своїми діями та під час цього безпричинно пристає до людей, після чого не пам`ятає, що з ним відбувалось.

Крім того, слідчим суддею вірно враховано тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , оскільки санкція ч.2 ст.121 КК України передбачає покарання лише у вигляді позбавленні волі на строк від 7 до 10 років, в зв`язку з чим останній, уникаючи кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів слідства та суду, чинити тиск на свідків.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Крім того, в матеріалах справи є копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17 вересня 2016 року, згідно якого цього дня близько 12 години ОСОБА_6 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 в ході словесного конфлікту з ОСОБА_12 спричинив останньому тілесні ушкодження.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою є законне, обґрунтоване та вмотивоване, оскільки в матеріалах кримінального провадження є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 у разі обрання йому менш суворого запобіжного заходу може може вчинити інше кримінальне правопорушення проти життя і здоров`я особи, так як про це зазначають вищенаведені свідки та по цих фактах вносились відомості в ЄРДР, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_6 .

Щодо апеляційних вимог захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , то вони є безпідставними, оскільки слідчим та прокурором доведено існування вищенаведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а стороною захисту не наведено поважних підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж обрав йому слідчий суддя.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 177,178,181,194,407 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від " 6 " жовтня 2016 року про застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді взяття під варту без зміни.

Ухвала апеляційного суду Тернопільської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ____________ ____________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2