УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/2194/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185;15, ч.2.ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2016 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Євпаторія АР Крим,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 185, КК України ,
на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 червня 2016 року,
прокурора ОСОБА_8 ,
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 червня 2016 року та пом`якшити йому покарання, застосувавши положення ст. 69 КК України, оскільки він щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочинів, врахувати його тяжкий сімейний стан та стан здоров`я.
Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що він має малолітню дитину, якій надає допомогу та тісно підтримує зв`язки з нею, оскільки дитина знаходиться на окупованій території АР Крим.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 червня 2016 року змінити, призначивши ОСОБА_7 більш м`яке покарання, оскільки призначене йому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого та призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях обвинувачений визнав повністю, позовні вимоги щодо нього відсутні, а тому суд міг би призначити мінімальне покарання. Також просив визнати, як пом`якшуючу обставину, яку суд не врахував вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин.
Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 червня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст. 15, ч.3 185 КК України, і призначено йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді трьох років двох місяців позбавлення волі, за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
Покарання за сукупністю злочинів призначено за правилами ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточне покарання призначено у виді трьох років двох місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання обчислювати з 22.01.2016 року та зараховано строк попереднього ув`язнення з 22.01.2016 року до набрання вироком законної сили у строк відбутого покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу, але не пізніше ніж до 12 серпня 2016 року, залишити попередній - тримання під вартою.
Речові докази - металеву викрутку, виготовлений кустарним способом металевий предмет, які зберігаються в камері схову Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, знищено, пару зимових черевиків із шкіри коричневого кольору, які зберігаються в камері схову Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, повернуто ОСОБА_7 .
Арешт на пару зимових черевиків, накладений ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 12.02.2016 року, скасовано.
Судові витрати за проведення експертиз в сумі 1194 (одна тисяча сто дев`яносто чотири) гривні 72 копійки стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, ОСОБА_7 11.01.2016 року в період часу з 07:00 год. до 09:30 год. через віконний отвір проник до житлового будинку АДРЕСА_1 , з якого таємно викрав золоту обручку вартістю 1300 грн., золоту каблучку вартістю 500 грн., золоту каблучку вартістю 900 грн., золоту каблучку вартістю 700 грн., а всього на суму 3400 грн., потерпілої ОСОБА_9 ;
17.01.2016 року в період часу з 17:00 год. по 23:25 год. через віконний отвір проник до приміщення недобудованого будинку АДРЕСА_2 , з якого таємно викрав три рулони мінеральної вати вартістю 810 грн., бензопилу марки «Штіль- 230» вартістю 5000 грн., електричний шуруповерт марки «Електромаш» вартістю 1500 грн., електричну кутову шліфувальну машину марки «Буран» вартістю 2000 грн., дві електродрилі марки «Інтер Скол» вартістю 4000 грн., електрозварювальний апарат марки «Темп-250» вартістю 5000 грн., автомобільну магнітолу марки «Піонер» вартістю 1500 грн., два будівельних рівня вартістю 800 грн., електроподовжувач вартістю 780 грн., п`ять упаковок шурупів вартістю 1000 грн., п`ять датчиків сигналізації вартістю 900 грн., а всього на суму 21790 грн., потерпілого ОСОБА_10 ;
22.01.2016 року близько 02:00 год. через віконний отвір проник до приміщення їдальні, що знаходиться на охороняємій території ПАТ «Коростенський завод хімічного машинобудування» (м. Коростень, вул. Б. Хмельницького,18), з якого намагався таємно викрасти три алюмінієві каструлі загальною вартістю 1340 грн. потерпілої ОСОБА_11 , однак був затриманий на місці вчинення злочину.
Своїми умисними діями, які виразились в таємному викрадені чужого майна, вчиненими повторно, поєднаними з проникненням у житло, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185, КК України; умисними діями, які виразились в закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в приміщення, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.
Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційні скарги з викладених у ній мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.
Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 185 КК України, за обставин, встановлених і викладених судом у вироку, обґрунтовано доказами, дослідженими у встановленому законом порядку, з чим погоджується апелянт і ніким із сторін кримінального провадження не оспорюється.
Доводи апеляційних скарг щодо неврахування судом при призначенні покарання усіх обставин кримінального провадження, є безпідставними.
Згідно ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд дотримався загальних засад, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що при вирішенні питання про визначення обвинуваченому покарання, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, те, що вчинене ОСОБА_7 кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими, особу винного, який за місцем свого проживання характеризується задовільно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини проти власності, через незначний час після відбуття попереднього покарання, вчинив нові злочини, що свідчить про стійкість протиправної поведінки та його небажання нормально адаптуватись в суспільстві та притримуватись загальноприйнятих в ньому норм та правил.
Як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття у вчиненні злочинів, активне сприяння розкриттю злочинів, а також судом враховано сімейний та матеріальний стан ОСОБА_7 . Отже, посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що судом не прийнято до уваги те, що він має неповнолітнього сина, якому надає допомогу, є безпідставним та на висновки суду в частині призначення виду покарання не впливають.
Сукупність цих обставин було враховано судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання в межах санкції, передбаченої ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 185 КК України.
Враховуючи сукупність цих обставин, суд першої інстанції призначив покарання в межах мінімальної санкції статті кримінального закону, яка передбачає відповідальність за вчинені злочини, за правилами ч.1 ст.70 КК України та дійшов до правильного висновку, що покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого і сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що при призначенні покарання суд не дотримався вимог ст.65 КК України.
Враховуючи наведені вище обставини кримінального провадження, характер вчинення ОСОБА_7 злочинів та дані, що його характеризують, колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційних скарг щодо пом`якшення ОСОБА_7 міри призначеного судом першої інстанції покарання.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України, які би тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.
Керуючись ст.ст. 404, 407, КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.
На ухвалу апеляційного суду учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
СУДДІ: