Провадження № 11-кп/792/745/16
Справа № 686/6503/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.190 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2016 рокуКолегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальні провадження № 0000100 та № 0001967 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2016 року,
у с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 12 вересня 2016 року

ОСОБА_11 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , зареєстрований у АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, неодружений, не працює, раніше судимий:

- 09 жовтня 2003 року вироком Хмельницького міського суду за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.190 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 12 квітня 2011 року вироком Сосновського районного суду м. Черкаси Черкаської області за ч.2 ст.190 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- 08 листопада 2012 року вироком Хмельницького міськрайонного суду за ч.2 ст.190 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 04 квітня 2014 року по відбуттю строку покарання;

визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190 КК України з призначенням покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_11 ухвалено обчислювати з 12 вересня 2016 року.

Зараховано ОСОБА_11 в строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з 22 лютого 2016 року по 11 вересня 2016 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_11 залишено попередній, тримання під вартою.

Цивільні позови ОСОБА_13 та ОСОБА_8 задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_13 750 грн. майнової шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди, а всього 5 750 грн.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 400 грн. майнової шкоди та 2 000 грн. моральної шкоди, а всього 2 400 грн.

Цивільний позов ОСОБА_14 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_14 450 грн. майнової шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди, а всього 5 450 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судом вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_11 , будучи раніше засудженим за статтями 186, 187, 190 КК України в період часу з 27 грудня 2014 року по лютий 2016 року телефонував жителям м. Хмельницького по оголошенню щодо оренди житла, під час огляду якого в ході розмови, маючи на меті здобути кошти шляхом обману, пропонував їм придбати в нього цукор по заниженій ціні, не маючи наміру виконувати дане зобов`язання, з корисливих мотивів, шляхом обману, умисно заволодів грошовими коштами потерпілих:

27 грудня 2014 року ОСОБА_14 у сумі 450 грн.,

31 грудня 2014 року ОСОБА_15 в сумі 400 грн.,

09 січня 2015 року ОСОБА_16 у сумі 400 грн.,

16 січня 2015 року ОСОБА_8 у сумі 400 грн.,

23 січня .2015 року ОСОБА_17 у сумі 600 грн.,

24 січня 2015 року ОСОБА_18 у сумі 800 грн.,

26 січня 2015 року ОСОБА_19 у сумі 500 грн.,

06 лютого 2015 року ОСОБА_20 у сумі 500 грн.,

13 лютого 2015 року ОСОБА_21 у сумі 300 грн.,

05 березня 2015 року золотим кільцем ОСОБА_22 вагою 3 грами, 583 проби, вартістю 1 577 грн. 70 коп.,

31 березня 2015 року ОСОБА_23 у сумі 600 грн.,

17 квітня 2015 року ОСОБА_24 у сумі 300 грн.,

05 травня 2015 року ОСОБА_13 у сумі 750 грн.,

26 травня 2015 року ОСОБА_25 у сумі 170 грн.,

01 червня 2015 року ОСОБА_9 у сумі 450 грн.,

01 червня 2015 року ОСОБА_26 у сумі 600 грн.,

03 червня 2015 року ОСОБА_27 у сумі 1000 грн.,

03 червня 2015 року ОСОБА_28 у сумі 1000 грн.,

07 червня 2015 року ОСОБА_29 у сумі 450 грн.,

11 червня 2015 року ОСОБА_30 у сумі 250 грн.,

14 червня 2015 року ОСОБА_7 у сумі 400 грн.,

02 лютого 2015 року ОСОБА_31 у сумі 450 грн.,

02 липня 2015 року ОСОБА_32 у сумі 350 грн.,

07 липня 2015 року ОСОБА_33 у сумі 700 грн.,

10 липня 2015 року ОСОБА_34 у сумі 250 грн.,

10 липня 2015 року ОСОБА_35 в сумі 400 грн.,

11 липня 2015 року ОСОБА_36 у сумі 400 грн.,

14 липня 2015 року ОСОБА_37 у сумі 1200 грн.,

19 липня 2015 року ОСОБА_38 у сумі 200 грн.,

01 серпня 2015 року ОСОБА_10 у сумі 500 грн.,

12 серпня 2015 року ОСОБА_39 у сумі 600 грн.,

17 серпня 2015 року ОСОБА_40 в сумі 200 грн.,

18 серпня 2015 року ОСОБА_41 у сумі 300 грн.,

19 серпня 2015 року ОСОБА_42 у сумі 350 грн.,

20 серпня 2015 року ОСОБА_43 у сумі 400 грн.,

25 серпня 2015 року ОСОБА_44 у сумі 800 грн.,

25серпня 2015 року ОСОБА_45 у сумі 500 грн.,

08 жовтня 2015 року ОСОБА_46 у сумі 500 грн.,

21 жовтня 2015 року ОСОБА_47 у сумі 500 грн.,

24 жовтня 2015 року ОСОБА_48 750 грн.,

27 жовтня 2015 року ОСОБА_49 у сумі 1000 грн.,

27 жовтня 2015 року ОСОБА_50 у сумі 1000 грн.,

31 жовтня 2015 року ОСОБА_51 у сумі 1000 грн.,

04 листопада 2015 року ОСОБА_52 у сумі 500 грн.,

07 листопада 2015 року ОСОБА_53 в сумі 250 грн.,

15. грудня 2015 року ОСОБА_54 у сумі 4000 грн.,

В середині грудня 2015 року ОСОБА_55 у сумі 750 грн.,

24 грудня 2015 року ОСОБА_56 у сумі 900 грн.,

27 грудня 2015 року ОСОБА_57 у сумі 800 грн.,

30 грудня 2015 року ОСОБА_58 у сумі 300 грн.,

у січні 2016 року ОСОБА_59 у сумі 400 грн.,

04 лютого 2016 року ОСОБА_60 у сумі 1250 грн.,

Крім того, всередині лютого 2016 року, обвинувачений ОСОБА_11 , зателефонувавши по оголошенню щодо оренди кімнати, домовився із ОСОБА_61 з приводу огляду однієї із кімнат її будинку по АДРЕСА_3 . Близько 16-ї години, прийшовши за вказаною адресою наступного дня, обвинувачений ОСОБА_11 почав оглядати кімнату будинку та під час розмови, маючи на меті здобути кошти шляхом обману, запропонував ОСОБА_62 придбати в нього цукор по ціні 5 грн. за один кілограм та 250 грн. за один мішок цукру, на що остання погодилася, вирішивши придбати два мішки. Після цього вони разом вийшли у двір будинку, де обвинувачений ОСОБА_11 помітив приміщення відведене під лазню та запропонував ОСОБА_62 купити у нього дрова для лазні по вигідній ціні, на що остання погодилась та передала як завдаток грошові кошти у сумі 200 грн. Далі, обвинувачений ОСОБА_11 , не маючи наміру виконувати вказані зобов`язання, з корисливих мотивів, шляхом обману, умисно заволодів коштами ОСОБА_62 у сумі 700 грн., а саме коштами за два мішки цукру в сумі 500 грн. та коштами у сумі 200 грн. як завдаток за дрова, чим спричинив їй майнової шкоди на вказану суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просив вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та відмовити потерпілим у задоволенні їх цивільних позовів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Посилався на неповне з`ясування усіх обставин кримінального провадження. Зокрема, стверджував, що судом не було допитано більшість потерпілих та не з`ясовано яку саме шкоду їм заподіяно, хоча він та його захисник наполягали їх допиті. Уважав, що показання потерпілих про те, що він заволодів належними їм коштами шляхом обману не підтверджуються жодними доказами.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з коротким викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; поясненння обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_12 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та прокурора проти апеляційної скарги; вивчивши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_11 у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому повторно за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_11 у місцевому та апеляційному судах не визнав вини у вчиненому. Стверджував, що дійсно перебував у помешканнях потерпілих, шукаючи кімнати для проживання, однак нічого придбати їм не пропонував і грошей вони йому не передавали. Уважає, що в такий спосіб вони його обмовили.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина доведена показаннями потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_63 , ОСОБА_13 , ОСОБА_36 , ОСОБА_10 , ОСОБА_39 , ОСОБА_43 , ОСОБА_64 , ОСОБА_56 і ОСОБА_50 , які в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_11 приходив до них додому під приводом найму кімнати для своєї сестри. Під час розмов вказував неправдиві дані про себе і сестру з метою їх обману. При цьому повідомляв, що має можливість по вигідній ціні продати цукор чи крупи, на що вони погоджувались, передаючи кошти. В подальшому обвинувачений з їхніми грошима зникав, не виконавши обіцяного. В суді впевнено впізнали ОСОБА_11 як особу, що обманним шляхом заволоділа їх грошовими коштами та просили призначити йому суворе покарання.

Під час досудового розслідування потерпілі ОСОБА_65 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_7 , ОСОБА_49 , ОСОБА_66 , ОСОБА_59 , ОСОБА_62 , ОСОБА_67 також безпосередньо впізнали ОСОБА_11 , який вчинив проти них протиправні дії, що підтверджується відповідними протоколами від 09 березня 2016 року та 06 квітня 2016 року.

Крім того, згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10, 18, 19 та 24 серпня 2015 року; 17, 18, 21, 24 листопада 2015 року; 03, 18, 19 лютого 2016 року; 05, 07, 08, 09, 10 березня 2016 року; 06, 08, 09, 12 квітня 2016 року потерпілі ОСОБА_68 , ОСОБА_39 , ОСОБА_15 , ОСОБА_26 , ОСОБА_69 , ОСОБА_51 , ОСОБА_70 , ОСОБА_30 , ОСОБА_57 , ОСОБА_56 , ОСОБА_21 , ОСОБА_71 , ОСОБА_35 , ОСОБА_72 , ОСОБА_22 , ОСОБА_73 , ОСОБА_43 , ОСОБА_74 , ОСОБА_58 , ОСОБА_25 , ОСОБА_9 , ОСОБА_38 , ОСОБА_29 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_27 , ОСОБА_79 , ОСОБА_36 , ОСОБА_19 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_44 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_47 , ОСОБА_50 та ОСОБА_17 впізнали серед представлених, фотокартку з зображенням ОСОБА_11 , здебільшого за рисами обличчя, як особу, що заволоділа їхніми коштами шляхом обману.

Наявними в матеріалах кримінального провадження роздруківками телефонних з`єднань зафіксовано дзвінки ОСОБА_11 на номера телефонів потерпілих та останніх на телефони обвинуваченого. Крім того, ці роздруківки свідчать про перебування обвинуваченого в місцях вчинення злочинів. Вказані відомості узгоджуються з показаннями потерпілих стосовно часу заволодіння їх коштами.

Будь-яких доказів, які б давали суду підстави сумніватись у правдивості показань потерпілих, ні обвинуваченим, ні його захисником не надано. Не здобуто таких і апеляційним судом.
Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, в тому числі пояснення обвинуваченого, які містили істотні суперечності, пояснення потерпілих, суд дав їм належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.190 КК України.

Відтак безпідставними є доводи апеляційної скарги про неповноту судового розгляду, та безпідставність відхилення клопотань захисту про допит решти потерпілих, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та про обґрунтування вироку суду виключно доказами, наданими стороною обвинувачення.

Матеріали кримінального провадження містять заяви потерпілих про розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_11 за їх відсутності, оскільки більшість з них є пенсіонерами та не могли з`явитись до суду за станом здоров`я. У своїх заявах вони вказували, що підтримують показання, які давали на досудовому слідстві і просили призначити обвинуваченому суворе покарання.
Відповідно до статей 50, 65 КК України при виборі заходу примусу суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має на меті виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, як останнім, так і іншими особами.

При призначенні ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.190 КК України, місцевий суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував багатоепізодність його злочинної діяльності, ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, що не працює, негативно характеризується, на психоневрологічному та наркологічному обліку не перебуває, раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів.

Як обставину, що обтяжує покарання, судом обґрунтовано визнано вчинення ним злочину щодо осіб похилого віку.

Ураховуючи викладене, а також характер і обсяг вчинених злочинних дій, думку потерпілих, яким завдана шкода не відшкодована і які наполягали на призначенні обвинуваченому суворого покарання лише у виді позбавлення волі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення йому покарання у виді реального позбавлення волі.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Цивільні позови ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 вирішено у відповідності з цивільним і кримінальним процесуальним законодавством. Суд навів у вироку докази на обґрунтування позовних вимог потерпілих та розмір їх задоволення на відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 12 вересня 2016 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) у строк відбуття покарання ОСОБА_11 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 22 лютого 2016 року по 17 листопада 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2