Єдиний унікальний № 500/7606/15-к
Провадження № 1-кп/500/176/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
03 серпня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,
потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ТОВ «Корона Плюс», ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
представник ТОВ «Корона Плюс» ОСОБА_12 ,

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002128, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

26.06.2014 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст.307, ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на 3 роки,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 , діючи повторно, після вчинення крадіжки у своєї матері ОСОБА_13 , провадження по якій судом ухвалою від 03.08.2016 р. закрито, у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_13 від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, маючи злочинний намір на заволодіння чужим майном, та знаходячись у м. Ізмаїл Одеської області, умисно, з корисних мотивів таємно викрадав майно, після чого з місця скоєння злочинів зникав, а викраденим майном розпоряджався на власний розсуд за таких обставин.

1. Так, 20 серпня 2015 року о 21:30 годині ОСОБА_5 увійшов у приміщення інтернет-клубу «Фрістаїл», який розташований по АДРЕСА_2 , звідки в робочій час інтернет-клубушляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, таємно викрав велосипед марки «Шосейник», який належить ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на суму 420 гривень. Своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
2. Крім того, 29 серпня 2015 року о 18:00 годині ОСОБА_5 , увійшовши в робочій час до магазину «Апетит», власником якого є ТОВ «Корона Плюс», розташованого по пр-ту Суворова, 67, звідки шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, з відділу побутової хімії та декоративної косметики таємно викрав антиперспирант «Old Spice Noir» вартістю 53 гривні та шампунь для волосся «Head&Shoulders» вартістю 114 гривень 75 копійок, чим заподіяв ТОВ «Корона Плюс» матеріальні збитки на загальну суму 167 гривень 75 копійок. Своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
3. Далі, у середині вересня 2015 року, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись біля магазину «Продукти 24 години», який розташований по вул. Нахімова, 261-а, побачив біля вказаного магазину велосипед марки «Ардіс страйкер 777» вартістю 2 450 гривень, та, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно викрав вищевказаний велосипед, який належить ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на суму 2 450 гривень. Своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
4. Далі, 04 жовтня 2015 року о 01:00 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , прилаштував дробину до паркана, який розділяє домоволодіння, в якому він мешкає, та домоволодіння його сусідів, розташованого по АДРЕСА_1 , переліз у сусідський двір, тим самим незаконно проник до вказаного домоволодіння, звідки, таємно викрав електровелосипед марки «ALUREX» вартістю 10 500 гривень, який належить ОСОБА_8 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму. Своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.
5. Далі, на початку вересня 2015 року, по обіді, точних дати та часу не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись на перехресті вул. Чернишевського з вул. Леніна, біля магазину «Секонд-Хенд», скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно викрав велосипед марки «Ренжер» з рамою №640, який належить ОСОБА_10 , чим заподіяв останній матеріальну шкоду на суму 750 гривень. Своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
6. Крім того, 18 січня 2016 року, по обіді, більш точний час не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , де мешкає його дядько ОСОБА_11 , переліз через паркан, тим самим незаконно проник до вищевказаного будинку, та, побачивши у дворі під навісом спортивний велосипед марки «ZZYX» з рамою чорного кольору, таємно викрав вказаний велосипед, який належить його дядькові ОСОБА_11 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на суму 2 000 гривень. Своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст.185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочинів та щиро розкаявся в їх вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальних актах, зокрема, перелік та вартість викраденого ним майна. Так, обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він вчинив усі злочини з корисних мотивів. В кінці літа 2015 року, приблизно о 21:00 год., він зайшов у прихожу інтернет-клубу «Фрістайл», який розташований на вул. Кишинівській, побачив, що нікого немає, та викрав велосипед «Шосейник», який продав за 400 грн. хлопцю на ім`я ОСОБА_14 , якого зустрів та з яким познайомився випадкового в той же день. Згодом велосипед повернули поліцейські, яким він сказав, кому його продав. Після цього, також влітку 2015 року, з магазину «Апетит», який розташований на перехресті вул. Басарабської та пр. Суворова, він викрав шампунь та антипреспирант, які продав, шкоду не відшкодував. Також, на початку вересня 2015 року він йшов по вул. Леніна, коли дійшов до перехрестя з вул. Чернишевського, побачив велосипед біля магазину «Секонд Хенд» та викрав його, потім продав за 500 грн. знайомому на ім`я ОСОБА_15 у той же день, потім велосипед був повернутий поліцейськими яким він вказав, кому його продав. Далі, на початку осені 2015 року він підійшов та побачив біля магазину на вул. Нахімова велосипед марки «Ардіс» та викрав його, потім продав за 400 грн., велосипед повернули поліцейські, яким він вказав, кому продав. Після цього, в середині осені 2015 року він переліз через огорожу будинку, де він проживає, та будинку сусіда ОСОБА_8 , оскільки знав, що у нього є велосипед іноземного виробництва, викрав цей велосипед, який знаходився під навісом біля сараю, після цього продав його за 2 000 грн. своєму знайомому на ім`я ОСОБА_16 . Велосипед повернули, коли втрутились працівники поліції, яким він вказав, кому його продав. Після цього, він знав, що у ОСОБА_11 є хороший велосипед закордонного виробництва, та він взимку 2016 року, приблизно о 01:00 год., переліз через паркан у будинок потерпілого по АДРЕСА_3 та викрав велосипед, а вранці продав його особі на ім`я ОСОБА_16 за 2 000 грн., велосипед повернули поліцейські.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та представник потерпілого ТОВ «Корона Плюс» у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового розгляду були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду потерпілого ОСОБА_11 та неодноразовими довідками про доставку судових повісток про виклик до суду через SMS-повідомлення потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та представника потерпілого ТОВ «Корона Плюс», про причину неявки суд не повідомили.

Відповідно до обвинувальних актів матеріальна шкода потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , відшкодована повністю, потерпілим ТОВ «Корона Плюс» та ОСОБА_11 не відшкодована. Від потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_11 надійшли заяви, в яких потерпілий ОСОБА_7 просив не викликати його у судові засідання та справу розглянути у його відсутності, а потерпілий ОСОБА_11 зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 не має.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та представника потерпілого ТОВ «Корона Плюс» з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, відповідно до ст.325 КПК України дійшов висновку про проведення судового розгляду без їх участі.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальних актах, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів у добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , допитом потерпілих, що з`явилися до суду, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його вина у вчиненні зазначених злочинів також підтверджується показами потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Так, потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що він проживає з обвинуваченим по сусідству, їх домоволодіння розділені парканом. Йому відомо, що в жовтні 2015 року обвинувачений ОСОБА_5 переліз через паркан та викрав його велосипед, який йому повернули працівники поліції. Претензій матеріального та морального характеру у нього до обвинуваченого немає, просив суд не карати обвинуваченого суворо.

Так, потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що в середині вересня, приблизно о 18:00 19:00 год., він їхав з роботи додому на своєму велосипеді, на вул. Нахімова він зайшов у магазин «Продукти 24 години» на 10 хв., а велосипед залишив біля магазину. Коли вийшов з магазину, виявив, що велосипед зник. Прийшов господар магазину, вони разом шукали, але не знайшли його, після чого господар магазину підвіз його додому. Потім звернувся в міліцію. Велосипед йому повернули поліцейські приблизно через місяць.

Таким чином, суд вважає, що зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні ним злочинів, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочини середньої тяжкості та тяжкі злочини.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_5 характеризується позитивно.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд відносить рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення умисного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та знов вчинив умисні злочини.

З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого, молодого його віку, того, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненні злочинів та активно сприяв їх розкриттю, того, що матеріальна шкода потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та ОСОБА_10 фактично відшкодована повністю, позиції потерпілого ОСОБА_11 , згідно заяви якого у нього претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 немає, позиції потерпілого ОСОБА_8 , який зазначив, що претензій матеріального та морального характеру у нього до обвинуваченого немає та просив суд суворо не карати його, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігання нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, але в нижніх межах санкцій.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує те, що він вчинив злочини в період встановленого йому іспитового строку вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 червня 2014 року, яким він засуджений за ч.2 ст. 307, ст. 69 КК України до п`яти років позбавлення волі та в силу ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на три роки.

Суд також враховує, що призначене ОСОБА_5 покарання по вказаному вироку у виді п`яти років позбавлення волі не відбуте ним частково: як вбачається з цього вироку та з довідки про судимість ОСОБА_5 з 28.04.2014 р. по 26.06.2014 р. перебував під вартою, у зв`язку з чим невідбута частина покарання з урахуванням положень ч. 5 ст. 75 КК України, відповідно до яких один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі, складає чотири роки вісім місяців та два дні позбавлення волі, яка і має бути врахована судом при виконанні вимог ч. 4 ст. 71 КК України щодо розміру остаточного покарання за сукупністю вироків.

У зв`язку із зазначеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 злочину в період встановленого йому іспитового строку слід розцінювати як порушення ним умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тому суд дійшов висновку про те, що в силу ч. 3 ст. 78 КК України обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання за правилами, передбаченими ст.71 КК України, а саме за сукупністю вироків.

Вказані висновки суду повністю збігаються з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в абз. 4 п. 10 його постанови від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в редакції від 06.11.2009 р., відповідно до яких, виходячи з положень ч. 2 ст. 75 КК (в редакції 2001 р.), а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Таким чином, в силу ст. 71, ч. 3 ст. 75, ч. 3 ст. 78 КК України обвинуваченому ОСОБА_5 з частково невідбутого ним покарання у виді чотирьох років восьми місяців та двох днів позбавлення волі, призначеного йому за попереднім вироком, слід частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, один рік та сім місяців позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був затриманий у даному кримінальному провадженні 20 січня 2016 року після постановлення ухвали слідчого судді про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою від 20.01.2016 р., строк дії запобіжного заходу продовжувався у встановленому порядку та спливає 19 серпня 2016 року. З метою виконання вироку та запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від призначеного покарання та вчинити інші злочини суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу відносно нього у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Крім того, суд вважає за необхідне зарахувати в строк покарання ОСОБА_5 строк попереднього його ув`язнення з 20 січня 2016 року до набрання цим вироком законної сили, виходячи в силу вимог абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців;

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 за сукупністю злочинів визначити покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців.

В силу ст. 71 КК України ОСОБА_5 з частково невідбутого ним покарання у виді чотирьох років восьми місяців та двох днів позбавлення волі за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 червня 2014 року частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, один рік сім місяців позбавлення волі, та остаточно ОСОБА_5 до відбування визначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та один місяць.

До набрання вироком законної сили строк дії запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою продовжити.

Строк покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 20 січня 2016 року.

В силу ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20 січня 2016 року до набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 , який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1