Справа № 346/3317/16-к
Провадження № 1-в/346/634/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника ВК № 41 ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суд м. Коломия у режимі відео конференції клопотання адвоката ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, розлученого, раніше не судимого, засудженого 11.02.2014 року Хустовським районним судом Закарпатської області за ст. 121 ч.1, з застосуванням ст.69 КК України до 2-х років позбавлення волі, згідно ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 24.04.2014 року вирок залишено без змін, -

В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_5 подав клопотання заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 , мотивуючи клопотання тим, що відповідно до ст. 82 п.2 ч.4 КК України, засуджений відбув половину строку призначеного йому покарання, в зв`язку з чим в нього з`явилося право на застосування ст.82 КК України. Фактично,на його думку, засуджений ОСОБА_7 відбув більше половини строку призначеного покарання згідно вироку Хустського районного суду від 11 лютого 2014 року. Критеріями застосування ст.82 ККУ є те, що за весь час відбування покарання у виправній колонії №41 засудженому було оголошено тільки два стягнення, у виді попередження, за відмову від виконання вправ ранкової фізичної зарядки та відмови від виконання обов`язків чергового, які погашені в установленому порядку,засуджений приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія». В Коломийському навчальному центрі №41 засуджений здобуває професію «слюсар з ремонту автомобілів». Намагається утримувати в чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, самостійно виконувати роботи із самообслуговування. Засуджений дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи. На даний час ОСОБА_7 працевлаштований постійно на виробництві в лісопильно-тарній дільниці. Норми виробітку виконує по мірі забезпечення сировиною. За час відбування покарання засуджений допустив два порушення встановленого порядку відбування покарання, за що на нього були накладені стягнення у виді попередження, які погашені в установленому порядку.

Адвокат ОСОБА_5 вважає, що зазначене вказує на те, що поведінка засудженого і відношення його до режиму, дисципліни і праці є сумлінними, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення, що відповідно до ч.3 ст.82 КК України є основною підставою для застосування щодо нього судом пільги про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Засуджений ОСОБА_8 підтримав клопотання свого захисника, просить його задовольнити, оскільки,на його думку, підпадає під вимоги ст.82 КК України і йому може бути замінено невідбуту частину покарання на більш м`яке.
Прокурор в судовому засіданні подане клопотання заперечив, вказав, що засуджений не довів своє виправлення, йому неодноразово було відмовлено в підготовці матеріалів на умовно-дострокове звільнення. Крім цього порушена сама процедура подання клопотання про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке, яка визначена ст.154 КВК України і норми якої є спеціальними.
Представник Коломийського ВК-41 в судовому засіданні подане клопотання заперечив та пояснив, що засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення, відповідно просить у поданому захисником клопотанні відмовити.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника адміністрації колонії та прокурора, які заперечили дане клопотання, поясненням засудженого та його захисника, який підтримав заявлене лопотання, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно положень ст. 82 КК України до засудженого може бути застосовано заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,для чого орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Таким чином, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засудженого за умови, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Як свідчать матеріали справи, на засудженого ОСОБА_7 було накладено 2 (два) стягнення за порушення порядку та умов відбування покарання, які на час розгляду справи є погашені в установленому законом порядку. Однак, на думку суду, стягнення, хоча і є погашеними є злісними, оскільки дотримання внутрішнього розпорядку та порядку в колонії, де відбувають покарання засуджені, є наріжним каменем процедури відбуття покарання для засуджених, які зобов`язані дотримуватись всіх належно встановлених правил відбуття покарання, що є одним з принципів виховного процесу для засуджених. Суд зауважує, що накладені стягнення не були зняті, а є погашені в установленому законом порядку. Засудженому ОСОБА_7 за час перебування в ВК-41 не було оголошено жодного заохочення за зразкову поведінку та сумлінне відношення до праці.
Згідно характеристики засудженого ОСОБА_7 , від 2.06.2016 року (а.c.83),яка є в матеріалах особової справи, засуджений ОСОБА_7 характеризується негативно. За весь період відбування покарання у Коломийській ВК-41, починаючи з листопада 2014 року, засуджений працював на виробництві установи тільки в квітні 2016 року 4 дні, тобто до початку дії ст.ст.81,82 КК України щодо умовно- дострокового звільнення, або заміни покарання на більш м`яке, що підтверджується довідкою про працевлаштування засудженого від 31.05.2016 року, яка є в матеріалах справи (а.с.86). Весь інший час ні до вказаного періоду, ні після вказаного періоду засуджений більше не працював, відповідно жодних підтверджуючих документів про це суду не подано.

Як наслідок, рішеннями комісії Коломийської ВК-41 з розгляду питань про умовно-дострокове звільнення, заміни не відбутої частини покарання більш м`яким та переводу до дільниці соціальної реабілітації засудженому ОСОБА_7 двічі було відмовлено у застосуванні ст.101 КВК України, тобто у переводі до дільниці соціальної реабілітації, як такому, що не стає на шлях виправлення, засудженому ОСОБА_7 було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України), як такому, що не став на шлях виправлення, в умовно-достроковому звільненні (ст. 81 КК України) (а.с.81,89,91 особової справи). Дані рішення комісії засуджений ОСОБА_7 не оскаржував ні прокурору, ні до суду.

При прийнятті рішення, про відмову у направленні матеріалів до суду про застосування ст.82 КК України до засудженого ОСОБА_7 , комісія брала до уваги поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а не за окремо обраний період часу. Також на комісії розглядались всі належні документи, які містяться у особовій справі та характеризують особу засудженого ОСОБА_7 і саме на підставі цих документів були зроблені висновки, що поведінка засудженого та його ставлення до праці не є сумлінними, як це вимагає ст.82 КК України.

Згідно опитувального листа та висновку комісії (а.с.81 особової справи) про можливість застосування ст.82 КК України до засудженого ОСОБА_7 , засуджений ОСОБА_7 більшістю голосів визнаний таким ,що не заслуговує застосування ст.82 КК України. Згідно виписки з протоколу № 13 від 2.06.2016 року (а.с.91 особової справи) засідання адміністративної комісії з розгляду питань умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 йому було відмовлено у направленні матеріалів до суду щодо заміни невідбутой частини покарання більш м`яким.
Крім цього при вирішенні даного клопотання, суд бере до уваги наступне.

На засудженого, стосовно якого прийнято позитивне рішення про подання матеріалів до суду щодо заміни невідбутої частини покарання більш мяким (стаття 82 Кримінального кодексу України), відповідний підрозділ виправної колонії, де засуджений відбуває покарання, готує до суду подання, яке містить анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого, дані про достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, зазначені в абзацах четвертому, шостому - десятому частини першої статті 132 Кримінально-виконавчого кодексу України, протягом строку, визначеного статтями 152 та 154 КВК України, та особова справа. Після погодження подання зі спостережною комісією, матеріали направляються до суду.

Однак, питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_7 в даному судовому засіданні розглядається не на підставі подання Коломийської ВК-41, погодженого зі спостережною комісією, як цього вимагає кримінально-виконавче законодавство, яке є спеціальним для застосування в даному випадку, а на підставі клопотання його захисника, що є недотриманням процедурного порядку, передбаченого ст.ст.152,154 КВК України. Даний факт позбавляє можливості спостережну комісію при Коломийській РДА здійснювати громадський контроль за дотриманням законодавства при заміні невідбутої частини покарання більш мяким щодо засудженого ОСОБА_7 , а також організувати громадський контроль за його поведінкою протягом невідбутої частини покарання.

Крім того, засуджений ОСОБА_7 має заборгованість за виконавчими листами на загальну суму 18600 грн., проте жодної участі у погашенні даної заборгованості не приймає (а.с.87 особої справи).

Згідно наказу Міністерства юстиції України № 2300/5 від 04.11.2013 «Про організацію соціально-виховної та психологічної роботи із засудженими», яким затверджено «Положення про самодіяльні організації суджених до позбавлення волі», у відділенні соціально-психологічної служби створюються самодіяльні організації засуджених до позбавлення волі, які надаються з ради колективу, самодіяльних секцій та редакції стінної газети. В обов`язок ради колективу засуджених відділення входить сприяння формуванню у засуджених правомірної поведінки та попередженню конфліктів, надання громадської оцінки порушенням засудженими встановленого режиму відбування покарання. Так згідно витягу з протоколу №28 від 27.05.2016 засідання ради колективу засуджених відділення СТІС №7, рада колективу засуджених вирішила не виходити із клопотанням перед адміністрацією колонії, щодо можливості застосування ст. 82 КК України до засудженого ОСОБА_7 (а.с.89 особової справи).

Згідно п.п.1,2,17 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто досягнення мети передбаченої ст.50 КК України і їх застосування можливе якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, став на шлях виправлення.

Крім цього, суд зауважує, що ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30.05.2016 року (а.с.20 особової справи), було скасовано ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 19 квітня 2016 року щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 . В даній ухвалі зазначено,що з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами у даному кримінальному провадженні проведено неповно та з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. У відповідності до вимог ч.3 ст.415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
За таких обставин, враховуючи вимоги ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30.05.2016 року, у суду відсутні підстави щодо не врахування вищезазначених даних при винесенні даної ухвали.

Суд приходить до висновку, що всі вищезазначені факти свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення, що є єдиною підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

На підставі наведеного, ст.82 КК України, керуючисьст.ст.152,154 КВК України, ст.ст.336,415 ч.3, 537, 539 КПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суд, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_7 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1