Справа № 363/927/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1332/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 26.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
26 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 15 вересня 2016 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 34 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України повернуто прокурору, -

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15 вересня 2016 року, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 34 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України повернуто прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки як вбачається зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та не пред`явлено обвинувачення.

Крім цього, судом було встановлено, що в ході судового розгляду прокурором було змінено обвинувачення та надано новий обвинувальний акт від 27.03.2015 року, в якому не сформовані як обвинувачення обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не зазначена форма вини та фактично змінена підозра в скоєнні кримінального правопорушення та не пред`явлено обвинувачення.

Допущені порушення, на думку суду, свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а тому він підлягає поверненню прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор не погоджується з ухвалою суду, вважає її незаконною і необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Апелянт погоджується з твердженням суду про те, що обвинувальний акт від 28.02.2014 року у даному кримінальному провадженні не містить в собі тверджень щодо того, що ОСОБА_7 саме обвинувачується, а не підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Однак, саме із цієї підстави, 27.03.2015 року прокурором було прийнято рішення про зміну обвинувачення та на підставі ст. 338 КПК України складено новий обвинувальний акт, який скеровано до суду. В даному обвинувальному акті наявне посилання на те, що ОСОБА_7 обвинувачується, а не підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Крім того, необхідність пред`явлення обвинувачення була єдиною причиною його зміни, про що зазначено в новому обвинувальному акті на обґрунтування прийнятого рішення.

Однак, на думку апелянта, під час підготовчого судового засідання суд належним чином не дослідив зміст нового обвинувального акту від 27.03.2016 року та помилково прийняв рішення про його невідповідність вимогам ч.2 ст. 291 КПК України, чим істотно порушив вимоги КПК України.

Крім цього, всупереч вимогам ст. 372 КПК України, відсутність в ухвалі суду даних про особу обвинуваченого та учасників судового провадження перешкодило ухваленню законного рішення у справі, що відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В зв`язку з цим, апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав та просив її задовольнити;

обвинуваченого та його захисника, які проти апеляційної скарги прокурора заперечували там просили відмовити в її задоволенні;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 03.03.2014 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт від 28.02.2014 року у кримінальному провадженні № 34 щодо ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за яким розпочався розгляд кримінального провадження (т.1 а.с. 1-8, 63).

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
П. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , судом першої інстанції правильно встановлено, що зазначений обвинувальний акт від 28.02.2014 року не містять посилання на те, що ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Оскільки ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення сформульовано та висунуто не було, суд першої інстанції не мав підстав призначати судовий розгляд даного кримінального провадження.

Однак, суд не звернув на це уваги та розпочав судовий розгляд кримінального провадження (а.с. 63).

В подальшому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання від 27.03.2015 року, під час судового засідання прокурором, з метою уточнення формулювання обвинувачення, з посиланням на ст. 338 КПК України подано змінений обвинувальний акт, згідно якого ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення з викладенням фактичних обставин кримінальних правопорушень, які були встановленні в ході досудового розслідування, правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, але без формулюванням обвинувачення (т.3 а.с. 2-3, 12-13).
Однак, за змістом ст. 338 КПК України прокурор складає новий обвинувальний акт в якому формулює змінене обвинувачення тільки у випадку зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, що відсутнє в даному випадку, оскільки попередньо ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення сформульовано і висунуто не було.

Суд першої інстанції під головуванням судді ОСОБА_9 не звернув на це увагу та прийняв змінений обвинувальний акт до розгляду і продовжив слухання кримінального провадження по суті.

Згідно протоколу автоматичного розподілу від 20.11.2015 року, у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді ОСОБА_9 в даному кримінальному провадженні призначено головуючого суддю ОСОБА_1 , яка ухвалою підготовчого судового засідання від 15.09.2016 року повернула обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченям ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України прокурорудля виконання вимог ст. 291 КПК України (т.3 а.с. 41, 109-110).
Колегія суддів з такими висновком суду першої інстанції погоджується, так як він ґрунтуються на вимогах чинного кримінального процесуального законодавства та матеріалах кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .

Таким чином на думку колегії суддів рішення суду про повернення обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України з посиланням на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України є обґрунтованим.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на невідповідність ухвали суду першої інстанції від 15.09.2016 року вимога мст. 372 КПК України є слушними, однак не тягнуть за собою її скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Вишгородсткого районного суду Київської області від 15 вересня 2016 року є законною та обгрунтованою, а підстави для її зміни чи скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 15 вересня 2016 року про повернення прокурору обвинувального акта з додатками щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України залишити без змін.

СУДДІ ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4