Справа № 569/4233/16-к

УХВАЛА

14 квітня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області
під головуванням судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
представника скаржника - адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне скаргу ОСОБА_4 на рішення, дії та бездіяльність слідчого і прокурора, -
До Рівненського міського суду Рівненської області надійшла скарга ОСОБА_4 на рішення, дії та бездіяльність слідчого і прокурора.
В ході даного провадження 12 грудня 2015р. співробітниками УСБУ в Рівненській області було вилучено 2 мобільні телефони, талони на бензин та грошові кошти в сумі 10 тис. грн..
03 лютого 2016р. адвокат ОСОБА_5 , діючи в його інтересах, подав заяву до військового прокурора з проханням повернути вилучене в ході огляду все його майно.
15 лютого 2016р. на цей запит отримано відповідь, що на час звернення адвоката, слідчий військової прокуратури Рівненського гарнізону звернувся до Рівненського міського суду з клопотанням про тимчасовий доступ до вилучених в нього речей, а в разі відмови слідчим суддею у задоволенні цього клопотання буде вирішуватись питання про повернення речей їх володільцю.
Таким чином, розглянувши вже друге аналогічне клопотання , 10 березня 2016р. суд повторно відмовив у його задоволенні, але вилучене майно так і не повернено.
24 березня 2016р. адвокат ОСОБА_5 знову звернувся до військового прокурора Рівненського гарнізону з проханням повернути речі, але станом на 05 квітня не тільки речі не повернені, але і відсутня будь-яка відповідь.
Просить суд зобов`язати військового прокурора Рівненського гарнізону, повернути йому вилучене співробітниками Управління СБ України в Рівненській області 12 грудня 2015р. в ході огляду місця події наступне майно : грошові кошти в розмірі 10 тис. грн., два мобільні телефони, 9 талонів на пальне.
Слідчий заперечив з приводу задоволення скарг. Пояснили, що Військова прокуратура Рівненського гарнізону звернулася до слідчого судді Рівненського міського суду із клопотанням про арешт майна фізичної особи гр. ОСОБА_4 , який задоволений та згідно ухвали суду від 06 квітня 2016 року накладено арешт на грошові кошти у розмірі 10 тис. грн., які вилучені у гр. ОСОБА_4 під час огляду місця події 12 грудня 2015 року.
Решту майна, а саме 2 мобільні телефони та 9 талонів на пальне підлягають поверненню гр. ОСОБА_4 про що направлено відповідне повідомлення адвокату ОСОБА_5 , який надає правову допомогу ОСОБА_4 за вих. №1347-вих-16 від 06 квітня 2016 року, однак, для отримання майна у військову прокуратуру Рівненського гарнізону ніхто не з`явився по даний час. Просить суд відмовити в задоволенні скарги.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про закриття провадження за скаргою.
Відповідно до ст.303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.
Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.
Згідно зі ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, в якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цьогоКодексу; 4) у разі скасування арешту.
Відповідно до ч.2 ст.305 КПК України, слідчий чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені ч.2 ст.305 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.
Згідно п. п.1, 2, ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.
Згідно ч.З, ч.4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Таким чином, арешт може бути накладено на майно будь-якої юридичної або фізичної особи.
Так, відповідно до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що гр. ОСОБА_6 , перебуваючи па посаді заступника начальника служби автомобільних доріг в Рівненській області, а також, виконуючи обов`язки заступника голови комітету із конкурсних торгів, організовуючи його роботу, здійснював підготовку та проведення процедур державних закупівель, також, забезпечував виконання договорів за результатами проведення таких процедур. При цьому під час здійснення своїх повноважень вчинив дії щодо сприяння колективному підприємству «Будінвестсервіс».
Зокрема, 12 грудня 2015 року ОСОБА_4 отримав через посередника -співробітника Управління СБ України в Рівненській області підполковника ОСОБА_7 частину неправомірної вигоди у розмірі 10 000 гривень від посадових осіб колективного підприємства «Будінвестсервіс» за вчинення дій в інтересах останніх щодо погашення заборгованості за виконані роботи, після чого вказані грошові кошти вилучені працівниками правоохоронних органів.
12 грудня 2015 року під час проведення огляду місцевості за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 24 співробітником Управління СБ України в Рівненській області підполковником ОСОБА_7 добровільно видані грошові кошти у розмірі 148 500 гривень, які останній отримав від гр. ОСОБА_8 (працівника колективного підприємства «Будінвестсервіс») для здійснення передачі посадовим особам Служби автомобільних доріг в Рівненській області ОСОБА_9 та ОСОБА_4 в якості неправомірної вигоди.
Згідно протоколу огляду місця події від 12 грудня 2015 року у гр. ОСОБА_4 вилучені грошові кошти у розмірі 10 000 гривень.
Військова прокуратура Рівненського гарнізону звернулася до слідчого судді Рівненського міського суду із клопотанням про арешт майна фізичної особи гр. ОСОБА_4 , який задоволений та згідно ухвали суду від 06 квітня 2016 року накладено арешт на грошові кошти у розмірі 10 тис. грн., які вилучені у гр. ОСОБА_4 під час огляду місця події 12 грудня 2015 року.
Враховуючи, що майно, а саме 2 мобільні телефони та 9 талонів на пальне підлягають поверненню гр. ОСОБА_4 про, що направлено відповідне повідомлення адвокату ОСОБА_5 , який надає правову допомогу ОСОБА_4 за вих. №1347-вих-16 від 06 квітня 2016 року, суд прийшов до висновку що провадження за скаргою - слід закрити.
Керуючись ст.. ст.. 303, 305 КПК України .
Скаргу ОСОБА_4 на рішення, дії та бездіяльність слідчого і прокурора, - провадженням закрити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення .

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1