Справа № 373/141/16-к
В И Р О К
Іменем України

09 березня 2016 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницькому кримінальне провадження (внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 09.06.2015 року, міра запобіжного заходу не обиралась) про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Фастів Київської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, військовозобов`язаного, інвалідності немає, тяжкими психічними хворобами не страждав і не страждає, призваного на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , командира відділення 1 навчальної артилерійської батареї 2 навчального артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , молодшого сержанта, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч.4 ст. 407 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 407 КК України, при наступних обставинах.
Будучи, 21.08.2014 року, призваним Фастівським ОМВК Київської області на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 від «Про часткову мобілізацію» і наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №173 від 21.08.2014 року зарахованим до списків особового складу, призначеним на посаду командира відділення 2 навчального артилерійського взводу 1 навчальної артилерійської батареї 2 навчального артилерійського дивізіону вказаної військової частини, ОСОБА_4 поставлено на всі види забезпечення.
Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» він вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Згідно ч.ч.3, 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» часткова мобілізація може проводитися в окремих місцевостях держави, а також стосуватися певної частини національної економіки Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. З моменту оголошення мобілізації чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
В силу п.252 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, у разі оголошення мобілізації військовозобов`язані, призвані на навчальні збори, продовжують перебувати на зборах до особливого розпорядження відповідних органів військового управління.
Згідно п.10 ст. 1 Закону України «Про оборону України» - особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацією, а відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 затвердженого Законом України від 15.01.2015 № ПЗ-УПІ, на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошена часткова мобілізація.
Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Проходячи військову службу, молодший сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551 -XIV (далі - Статутів), повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, військову присягу, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України
Незважаючи на вищезазначені вимоги Закону, молодший сержант ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , у військовому звані «молодший сержант», на посаді командира відділення 1 навчальної артилерійської батареї 2 навчального артилерійського дивізіону вказаної військової частини, починаючи з 31 березня 2015 по 06.10.2015, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, діючи умисно, самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, свої службові обов`язки не виконав, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, чим вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин, в умовах особливого періоду.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України визнав повністю та показав, що він, будучи мобілізований на військову службу і перебуваючи у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_2 , з 21.08.2014 року, в березні 2015 року, отримавши повідомлення від своїх друзів про подружню невірність своєї дружини, самовільно, без дозволу керівництва військової частини, залишив військову частину і поїхав в місто Фастів, за місцем проживання, для з`ясування обставин з дружиною. Перебуваючи тривалий період за місцем проживання, вживав спиртні напої, військову частину не повідомляв про наміри повернутись на військову службу і в червні 2015 року працівники міліції міста Фастова його затримали, в зв`язку з підозрою в іншому злочині, за заявою його дружини. Він розкаюється у вчиненому і в період досудового слідства сприяв розкриттю злочину.
Справа розглядалась в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.
Під час судового розгляду за згодою учасників судового провадження, за ухвалою суду, визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Обвинувачений ОСОБА_4 та сторона обвинувачення не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, правильно розуміючи зміст ч.3 ст. 349 КПК України.
Докази вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, є допустимими, достатніми, об`єктивними та такими, що не суперечать один одному.
Таким чином, з урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду, відсутності будь-яких суперечностей по кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце і це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України.
Суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 винний у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, оскільки він самовільно залишив військову частину без поважних причин, в умовах особливого періоду.
Обвинувачений ОСОБА_4 за вчинений злочин, передбачений ч.4 ст. 407 КК України підлягає покаранню.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, що він щиро розкаюється у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, раніш до кримінальної відповідальності не притягувався, його характеристику, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Пом`якшуючими обставинами суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючих обставин судом не встановлено.
При таких обставинах, суд вважає можливим призначити йому покарання без позбавлення волі, застосовуючи ст. 75 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання:
-за ч.4 ст. 407 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим терміном на 2 (два) роки.

В силу ст. 76 КК України зобов`язати його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Головуючий суддя: ОСОБА_1