У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2016 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , володільця майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, у кримінальному провадженні № 0000242 про арешт тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, у кримінальному провадженні № 0000242 про арешт тимчасово вилученого майна.

В поданому до суду клопотанні слідчий зазначив, що у провадженні слідчого відділу слідчого управління прокуратури Закарпатської області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, відомості про яке 10.11.2016 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000242, за фактом умисного використання службовими особами Закарпатської митниці ДФС та Державної прикордонної служби України свого службового становища всупереч інтересам служби, з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб, під час здійснення митного оформлення, прикордонного та митного контролю стосовно транспортного засобу марки Мерседес Спринтер із польським р.н. НОМЕР_1 та вантажу, який в ньому перевозився з Угорщини до України, а саме - електромобіля марки RENAULT TWIZY VIN-код НОМЕР_2 вартістю близько 500 тис.грн., що спричинило що спричинило тяжі наслідки державним інтересам у вигляді несплати до бюджету митних платежів. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч.2 ст.364 КК України.

Слідчий посилається на те, що 09.11.2016 співробітниками УЗЕ в Закарпатській області ДЗЕ НПУ, якими здобуто інформацію про факт незаконного, з порушенням законодавства з питань державної митної справи України, переміщення через митний кордон України у пункті пропуску «Лужанка» товарів, зокрема про переміщення у вантажному транспортному засобі марки Мерседес Спринтер лонг із польським р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , електромобіля марки RENAULT TWIZY vin-код НОМЕР_2 вартістю близько 500 тис.грн., без декларування, митного оформлення (розмитнення) такого у встановленому Митним кодексом України порядку та сплати митних платежів (мита, ПДВ, акцизного збору тощо), встановлених митним законодавством за увезення таких видів товарів.

У період часу з 22.00 год. до 22.40 год. 09.11.2016, за добровільною згодою ОСОБА_6 , тобто особи, яка володіє вантажним транспортним засобом марки Мерседес Спринтер лонг із польським р.н. НОМЕР_1 , слідчим Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 на ділянці автодороги біля ВПС «Лужанка» та навпроти автозаправки «ОККО» проведено огляд вказаного вище вантажного транспортного засобу марки Мерседес Спринтер лонг із польським р.н. НОМЕР_1 , та вантажу, який в ньому перевозився, а саме - електромобіля марки RENAULT TWIZY vin-код НОМЕР_2 , які з місця проведення огляду слідчим вилучені.

В подальшому, 10.11.2016 у період часу з 11.30 год. до 11.40 год. у присутності ОСОБА_6 , слідчим Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 у його службовому кабінеті №39 проведено огляд документів на придбання та перевезення електромобіля марки RENAULT TWIZY vin-код НОМЕР_2 - Fattura fiscale № 520 від 08.11.2016 (рахунок-фактура) та Documento di transporto № 15/2016 від 08.11.2016 (товаротранспортна накладна), які під час проведення огляду слідчим вилучені.

Вказані вище матеріальні об`єкти, відповідно до ст. 167 та ч.1 ст. 168 КПК України, є тимчасово вилученим майном у встановленому законом порядку.

Електромобіль марки RENAULT TWIZY vin-код НОМЕР_2 як матеріальний об`єкт є речовим доказом у кримінальному провадженні, позаяк є об`єктом кримінально протиправних дій (предметом вчиненого злочину), а також містить у собі відомості, що можуть бути використані як докази факту злочинних дій працівників митниці та прикордонної служби, важливих обставин здійснення митного та прикордонного контролю (розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням).

Документи на придбання та перевезення електромобіля марки RENAULT TWIZY vin-код НОМЕР_2 , а саме Fattura fiscale № 520 від (рахунок-фактура) та Documento di transporto № 15/2016 від (товаротранспортна накладна), також є речовим доказом у кримінальному провадженні, позаяк містить у собі відомості, що можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження: злочинних дій працівників митниці та прикордонної служби, обставин здійснення митного та прикордонного контролю, факту іноземного походження предмету злочину - транспортного засобу електромобіля марки RENAULT TWIZY vin-код НОМЕР_2 , розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вказані матеріальний об`єкти та документи мають важливе значення для встановлення важливих фактів і обставин у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з цим, відповідно до ст. 98 КПК України, є речовими доказами та відповідає критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст.170 КПК України.

Накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, у тому числі як речових доказів .

Незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також може призвести до їх втрати, що сприятиме та уникнення осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, від передбаченої законом кримінальної відповідальності.

Слідчий за погодженням із прокурором просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно: Електромобіль марки RENAULT TWIZY vin-код НОМЕР_2 ; Документи на придбання та перевезення електромобіля марки RENAULT TWIZY vin-код НОМЕР_2 , а саме: Fattura fiscale № 520 від 08.11.2016 (рахунок-фактура) Documenta di transporto № 15/2016 від 08.11.2016 (товаротранспортна накладна).

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити.

В судовому засіданні володільці майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та їх захисник - ОСОБА_7 заперечили проти клопотання вказавши що строк звернення з вказаним клопотанням слідчим пропущено, крім того відсутні підстави для накладання арешту на тимчасово вилучене майно. Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що ним було надано добровільну згоду на огляд майна 09.11.2016 року, саме тоді таке й було вилучено у останнього, тому взагалі не розуміє, чому в клопотанні вказується слідчим на 10.11.2016 року.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

При цьому завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положення ч. 2 і 3 ст. 170 КПК України вказують на те, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні слідчим та прокурором не надано відомостей, що речі та документи на які просять накласти арешт визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Постанови про визнання електромобіля марки RENAULT TWIZY vin-код НОМЕР_2 ; документів на придбання та перевезення електромобіля марки RENAULT TWIZY vin-код НОМЕР_2 , а саме: Fattura fiscale № 520 від 08.11.2016 (рахунок-фактура) Documenta di transporto № 15/2016 від 08.11.2016 (товаротранспортна накладна) речовими доказами по справі не надано.

В той же час, згідно ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст.160-166, 170-174 КПК України.

Натомість, частиною 2 статті 100 КПК України чітко передбачено, що речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, в даному випадку ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук житла, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати його в себе в стані, придатному для використання.

Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному КМУ.

Згідно заяви дозволу від 09.11.2016 року за добровільною згодою ОСОБА_6 , тобто особи, яка володіє вантажним транспортним засобом марки Мерседес Спринтер лонг із польським р.н. НОМЕР_1 , слідчим Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 на ділянці автодороги біля ВПС «Лужанка» та навпроти автозаправки «ОККО» проведено огляд вказаного вище вантажного транспортного засобу марки Мерседес Спринтер лонг із польським р.н. НОМЕР_1 , та вантажу, який в ньому перевозився, а саме - електромобіля марки RENAULT TWIZY vin-код НОМЕР_2 , які з місця проведення огляду слідчим вилучені.

Згідно наданої копії протоколу огляду місця події від 10.11.2016 у період часу з 11.30 год. до 11.40 год. слідчим Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 у його службовому кабінеті №39 проведено огляд документів на придбання та перевезення електромобіля марки RENAULT TWIZY vin-код НОМЕР_2 - Fattura fiscale № 520 від 08.11.2016 (рахунок-фактура) та Documento di transporto № 15/2016 від 08.11.2016 (товаротранспортна накладна), які під час проведення огляду слідчим вилучені.

Разом з тим, у вказаному протоколі відсутні підтвердження про проведення такого огляду саме 10.11.2016 року, за участю ОСОБА_6 , оскільки на першій сторінці такого протоколу підпис останнього відсутній. Такий наявний на останній сторінці протоколу без зазначення дати його складання.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) … 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням…; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Порядок тимчасового вилучення майна врегульовано у ст. 168 КПК України. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Строки звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна чітко врегульовані в ст. 171 КПК України.

Так, відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Отже, в даному випадку, згідно протоколу огляду місця події від 09.11.2016 року слідчим було вилучено майно та на виконання вимог абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України, мав звернутися з клопотанням про їх арешт як тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше таке майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

В ст. 115 КПК України врегульовано обчислення процесуальних строків. Зокрема, у відповідності до ч. 3 ст. 115 КПК України, при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. Згідно вимог ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Отже, з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна 09.11.2016 року, слідчий мав звернутися не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, тобто 10.11.2016 року.

Разом з тим, з клопотанням про арешт майна слідчий звернувся до суду 11.11.2016 року, тобто, з пропуском визначеного абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України строку. З клопотанням про поновлення пропущеного строку слідчий, прокурор не звернулися. Дане клопотання надійшло безпосередньо до суду, не через поштове відділення, як зазначав прокурор в судовому засіданні.

За вказаних обставин, правові підстави до накладення арешту на тимчасово вилученого майна 09.11.2016 року відсутні, а тому клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, доказів необхідності вилучення саме оригіналів вищевказаних документів, слідчому судді також не надано.

Органами досудового слідства не наведено жодної обставини чи факту на підтвердження існування будь-якого ризику, передбаченого абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК (знищення, втрати чи псування майна, визнаного по справі речовими доказами), що викликає необхідність арешту такого майна, документів та виправдовує його потребами досудового розслідування.

Окрім того, з наданого слідчому судді витягу з ЄРДР датованого 10.11.2016 р. вбачається, що підозра у кримінальному провадженні не пред`явлена. Відсутні і докази наявності цивільного позову. Слідчим не встановлена особа, яка підозрюється в скоєнні вказаного злочину.

З урахуванням викладеного, клопотання в частині арешту вищевказаних документів задоволенню на підлягає, що не позбавляє орган досудового розслідування виготовлення копій та повернення власнику оригіналів документів тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, у кримінальному провадженні № 0000242 про арешт тимчасово вилученого майна - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1