АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/3592/15-к Номер провадження 11-кп/786/842/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: п.13 ч.2 ст.115 КК - О.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника потерпілого захисника обвинуваченогоОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 29 липня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Великий Поділ Семенівського району Полтавської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, непрацюючий, судимий:

19 листопада 2004 року військовим апеляційним судом Центрального регіону України за п.4 та п.7 ч.2 ст.115 КК України, з урахуванням ухвали Верховного Суду України від 25 травня 2005 року, на 12 років позбавлення волі; 20 серпня 2014 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 12 днів,

визнаний винуватим та засуджений за п.13 ч.2 ст.115 КК України на 13 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком військового апеляційного суду Центрального регіону України від 19 листопада 2004 року у виді 1 року позбавлення волі та остаточно засуджений на 14 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з обвинуваченого:

- на користь потерпілої ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 5187 грн. 15 коп. та 100000 грн. моральної шкоди;

- на користь держави витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 442 грн. 08 коп.

Вирішене питання про речові докази.
Згідно з вироком, обвинувачений визнаний винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

5 лютого 2015 року приблизно з 16 години ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , знаходячись в помешканні потерпілого - квартирі АДРЕСА_2 , де вони проживали тимчасово втрьох, разом вживали алкогольні напої.

При цьому ОСОБА_12 спочатку залишив квартиру о 16 год., потім о 18 год. повернувся і о 2 год. ночі знову поїхав до своєї знайомої ОСОБА_13 .

В цей час ОСОБА_9 , близько 2 години 6 лютого 2015 року, під час сварки, яка виникла раптово на ґрунті неприязних відносин між ним та потерпілим, оскільки останній не хотів , щоб обвинувачений проживав у його помешканні, маючи прямий умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , наніс йому не менше 12 ударів ногами по обличчю, далі схопив дерев`яну палицю продовжив побиття по голові, потім скляними банками та їх осколками кидав та наніс не менше 3 ударів в область голови потерпілого. Після цього продовжив наносити удари ОСОБА_11 ногами по тулубу, в область грудини та печінки, по правій нозі, по спині, лівому та правому ліктьовому суглобі та по лівій нозі, в результаті чого потерпілий втратив свідомість.

В подальшому, 6 лютого 2015 року, близько 2 год. ОСОБА_9 разом з ОСОБА_12 , заздалегідь не домовляючись, з метою приховування слідів злочину, винесли потерпілого ОСОБА_11 на вулицю та відтягли в район будинку АДРЕСА_3 , де потерпілий через деякий час помер. Після цього обвинувачений з місця події зник, а ОСОБА_12 повернувся до квартири АДРЕСА_2 та з метою знищення слідів злочину замив сліди крові та прибирав на кухні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду, оскільки він не вчиняв інкримінованого злочину. Вказує про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Стверджує про недопустимість доказів, покладених в основу вироку, наголошує на порушенні його права на захист.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, його захисника, який вважав за необхідне вирок скасувати в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а провадження повернути на новий судовий розгляд, міркування прокурора про необхідність скасування вироку суду через порушення судом вимог ст.384 КПК України, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Підставою для скасування вироку судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що передбачено п.3 ч.1 ст.409 КПК України.
Згідно з ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.
Суд апеляційної інстанції при виявленні відповідних порушень повинен виходити не лише із того, що вони фактично перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а й з потенційної можливості такого перешкоджання. При цьому істотні порушення кримінального процесуального закону можуть мати місце як під час судового розгляду, так і в процесі досудового розслідування.
Забезпечення обвинуваченому права на захист, згідно зі ст.129 Конституції України, є основною засадою судочинства, а відповідно до ст.7 КПК України, віднесено до загальних засад кримінального провадження.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 21 КПК України.

Критерії визначення складу суду, повноважного на розгляд кримінального провадження, встановлені нормою статті 31 КПК. Залежно від ступеня тяжкості злочину та (або) виду суб`єкта злочину провадження у суді першої інстанції здійснюється: професійним суддею одноособово, колегіально судом у складі трьох суддів, судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.

Відповідно до ст.384 КПК України прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. При цьому письмове роз`яснення прокурора додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду. Суд також зобов`язаний роз`яснити право на розгляд справи судом присяжних під час підготовчого судового засідання та у разі, якщо обвинувачений заявить таке клопотання, призначити кримінальне провадження до розгляду саме таким складом суду.

Інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних ще до початку судового розгляду надасть йому можливість підготуватись до реалізації такого права і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.

Як вбачається з матеріалів провадження, аудіозапису судового засідання та зі змісту копії врученої ОСОБА_9 пам`ятки про права та обов`язки, місцевий суд під час підготовчого судового засідання не роз`яснив обвинуваченому можливості та особливостей розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних, хоча він обвинувачувався у злочині, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Отже, суд першої інстанції порушив вимоги частин першої та другої статті 384 КПК України, оскільки не роз`яснив обвинуваченому його право на розгляд справи судом присяжних та особливості такого провадження.

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України в постанові від 25 червня 2015 року № 5-111кс15 сформулювала висновок із приводу застосування статті 384 КПК України, який зводиться, зокрема, до такого: право на розгляд кримінального провадження судом присяжних є невід`ємною складовою права обвинуваченого на захист; суд під час підготовчого судового засідання повинен роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Право на суд присяжних обвинуваченого у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, повинно міститись у переліку прав обвинуваченого, які закріплені у письмовій пам`ятці про права та обов`язки.

Невиконання судом під час підготовчого судового засідання вимог статті 384 КПК є безумовною підставою для скасування судових рішень вищими судами.

Крім того, на думку колегії суддів, місцевий суд не дотримався й вимог ст.374 КПК України, якою передбачено, що мотивувальна частина вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу та наслідків кримінального правопорушення, форми вини й мотивів злочину.

Так суд дійшов висновку, що ОСОБА_9 вчинив умисне вбивство ОСОБА_11 і кваліфікував такі дії за п.13 ч.2 ст.115 КК України. Проте, як убачається з формулювання обвинувачення, у мотивувальній частині вироку не зазначено конкретного мотиву та мети вбивства обвинуваченим, що має підтверджуватися дослідженими доказами, зміст яких викладається у вироку.

Такий недолік вироку свідчить про істотне порушення місцевим судом вимог кримінального процесуального закону та порушення права засудженого на захист (тим більше, що він своєї вини у вчиненні умисного убивства не визнає), адже останній у силу ст.42 КПК України має право знати, в чому його обвинувачують.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що за заявою ОСОБА_9 розслідувалося кримінальне провадження №0000027 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, за фактом застосування до нього фізичного та психологічного насильства під час досудового розслідування.

Постанова слідчого в ОВС СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_14 від 31 березня 2016 року про закриття цього провадження скасована ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 4 жовтня 2016 року.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що коли особа висуває небезпідставну скаргу про погане поводження щодо нього зі сторони правоохоронних органів або інших представників держави, яке було незаконним та таким, що порушує ст. 3 Конвенції, це положення за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування, здатного привести до встановлення та покарання винних у цьому осіб («Вергельський проти України», 2009 р., п. 97; «Яременко проти України», 2008 р., п. 57; «Олександр Смирнов проти України», 2010 р., п. 56).
Наведені порушення кримінального процесуального закону колегія суддів визнає істотними та такими, що тягнуть за собою скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Отже, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню.
Під час нового розгляду суду належить з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального законів ретельно перевірити докази, надані сторонами, а також перевірити інші доводи, наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, й ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення з дотриманням прав сторін.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_9 , будучи раніше судимим за умисне вбивство, в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за цей злочин, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину проти життя та здоров`я особи. З огляду на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, який не має постійного місця проживання, не працював, колегія суддів вважає за необхідне запобіжний захід щодо ОСОБА_9 у виді тримання під вартою продовжити на строк 30 днів з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407, ст.412, ст.415 та ст.418 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 29 липня 2016 року щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 у виді тримання під вартою продовжити на строк 30 днів до 22 грудня 2016 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4