Справа №274/2167/16-к
Провадження № 1-кс/0274/295/16
У Х В А Л А

30.03.2016 року м. Бердичів.

Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря- ОСОБА_2 , заявника - ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 , представника Бердичівської ВК-70- ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 про негайне звільнення особи з-під варти в порядку ст.206 КПК України

В С Т А Н О В И В :
29.03.2016 року до Бердичівського міськрайонного суду надійшла скарга(клопотання) адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України про негайне звільнення з-під варти, оскільки ОСОБА_3 на даний час незаконно утримується в Бердичівській виправній колонії № 70 . 29.03.2016 року ОСОБА_3 подав заяву про те,що повністю підтримує скаргу захисника та просить її задоволити .

Захисник в обгрунтування клопотання вказала , що ОСОБА_3 був засуджений до позбавлення волі згідно вироку Ратнівського районного суду Волинської області від 30 квітня 2015 року, який набрав законної сили на підставі ухвали Апеляційного суду Волинської області від 22 липня 2015 року, однак 17 березня 2016 року Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ України згадана ухвала скасована з подальшим направленням кримінального провадження на новий апеляційний розгляд.Тому вирок Ратнівського районного суду Волинської області не набрав законної сили та не може бути приведений до виконання до завершення нового апеляційного розгляду.Вказує, що міра запобіжного заходу ОСОБА_3 після касаційного розгляду провадження не обиралась, однак останнього було поміщено до Київського слідчого ізолятора без будь-яких законних рішень суду, а 19.03.2016 року етаповано до Бердичівської виправної колонії № 70 .З посиланням на норми ст.206 КПК України, норми ст.3,29 Конституції України , ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод просить постановити ухвалу. якою негайно звільнити з-під варти ОСОБА_3

ОСОБА_3 в судовому засіданні 30.03.2016 року доводи своєї заяви про звільнення з-під варти, заяви захисника ОСОБА_6 підтримав. Захисник в судове засідання не з"явилась, по телефону повідомила про неможливість явки в судове засідання, ОСОБА_3 просить справу розглядати без участі захисника. Суду пояснив.,що його захисник звернувся з клопотанням до керівництва Київського СІЗО про звільнення його з-під варти , однак доводи про наявність ухвали від 17.03.2016 року не були прийняті до уваги. За іншими кримінальними провадженнями, що перебувають на розгляді в Києво-Святошинському районному суді м.Києва ,в Житомирському районному суді , йому запобіжний захід не обирався та термін його дії не продовжувався .

Прокурор щодо задоволення заяви ОСОБА_3 та його захинсика не заперечив. Вказав. що при розгляді заяви не виявлено доказів того, що відносно ОСОБА_7 обирався, продовжувався строк дії запобіжного заходу і такий захід є чинним, вирок,що набрав законної сили щодо ОСОБА_3 , на даний час відсутній.

Представник Бердичівської виправної колонії № 70 вказав, що заява повинна бути вирішена відповідно до вимог чинного законодавства. Щодо засудженого ОСОБА_7 є розпорядження апеляційного суду про набарання вироком Ратнівського районного суду законної сили , ухвала Вищого спеціалізованого суду від 17.03.2016 року в матеріалах особової справи відсутня.

Вивчивши матеріали заяв ОСОБА_3 , його захисника , заслухавши доводи учасників провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів особової справи відносно ОСОБА_3 , останній засуджений 30 квітня 2015 року вироком Ратнівського районного суду Волинської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України на дев`ять років з конфіскацією майна, при цьому строк відбування покарання ОСОБА_3 визначено рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Вказаний вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 30 квітня 2015 року, ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 22 липня 2015 року залишено без змін, при цьому виключено з мотивувальної частини вироку посилання на окремі докази, отже саме з цього часу вирок Ратнівського районного суду Волинської області набрав законної сили та підлягав виконанню, про що було видано відповідне розпорядження.

17 березня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 22 липня 2015 року щодо ОСОБА_3 та інших скасовано і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Також, згідно матеріалів особової справи щодо ОСОБА_3 вчинялись процесуальні дії в в рамках кримінального провадження №0000358 від 26.11.2015, та кримінального провадження № №0000011. Жодних документів, які свідчили б про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , матеріали особової справи, направленої на адресу слідчого судді, не містять .Відсутні докази того ,що відносно ОСОБА_3 наявне судове рішення, яке набрало законної сили, за яким він може утримуватись під вартою, тим більше відбувати покаранння в умовах установи виконання покарань .Наведене дає підстави слідчому судді прийти до висновку про обгрунтованість заяви ОСОБА_3 та його захисника в його інтересах .

Відповідно до ч. З ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 підлягає негайному звільненню з-під варти .

Керуючись, ст. 206 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Заяву заяву ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 про негайне звільнення особи з-під варти в порядку ст.206 КПК України задоволити .

Негайно звільнити ОСОБА_3 , 7.08.1978 року,який утримується в Бердичівськиій виправній колонії № 70 , з-під варти.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: