Справа № 363/3472/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/409/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 29.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
29 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого-судді - ОСОБА_2

суддів- - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000494 та кримінальне провадження № 0000596 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 10 лютого 2016 року, якою обвинувальні акти відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Пірново, Вишгородського району Київської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

про вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 10 лютого 2016 року за результатами підготовчого судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000494 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000596 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України повернуто до прокуратури Вишгородського відділу Києво Святошинської місцевої прокуратури у зв`язку з невідповідністю вимогам чинного КПК України.

Своє рішення суд мотивував тим, що, відповідно до обвинувального акту, до кримінальної відповідальності притягуються ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , однак формулювання обвинувачення стосовно кожного окремо не пред`явлено, що робить обвинувачення не конкретним, оскільки не розкриває дій кожного обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 10 лютого 2016 року скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення та обвинувальні акти повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314, 315 КПК України.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що суд в ухвалі не зазначив, в чому полягає невідповідність обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000494 вимогам ст. 291 КПК України, не вказав мети повернення, які недоліки виявлені та не встановив строк на їх усунення. При цьому зазначає, що в обвинувальному акті містяться всі вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, у тому числі й щодо формулювання обвинувачення. Також вказує на те, що суд, повертаючи обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000596 за обвинуваченням ОСОБА_9 в ухвалі жодним чином не обґрунтував, в чому полягає невідповідність саме вказаного обвинувального акта та, в порушення вимог КПК, не прийняв рішення про виділення матеріалів кримінального провадження. Вказане свідчить лише про затягування судового розгляду, чим порушуються загальні засади кримінального провадження, адже розгляд справи з моменту направлення її до суду триває понад 6 місяців. Крім того, в порушення вимог ст. 372 КПК України, судом у вступній частині ухвали не вказано місця її постановлення, дати, місця народження, місця проживання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який подану апеляційну скаргу не підтримав та вважав, що обвинувальні акти не містять належним чином викладеного формулювання обвинувачення, думку захисника ОСОБА_7 , яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Пунктом а) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

У п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України сказано, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Згідно частини 4 статті 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

На думку колегії суддів суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про невідповідність обвинувальних актів вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000494, який складено відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , він містить виклад фактичних обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та зазначення правової кваліфікації вчинених ними діянь з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність, зазначені обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання кожного з обвинувачених, однак обвинувальний акт не містить сформульованого обвинувачення щодо кожного з обвинувачених.

За таких обставин доводи прокурора про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України та що судом в ухвалі не зазначено, в чому полягає невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, не вказано мети повернення та які недоліки виявлені - є безпідставними.

Не містить належним чином сформульованого обвинувачення і обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000596 за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.3 ст. 185 КК України, який ухвалою Вишгородського районного суду від 01.12.2015р. об`єднаний в одне провадження з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000494 .

Доводи прокурора щодо порушення судом вимог КПК в частині неприйняття рішення про виділення матеріалів кримінального провадження №0000596 за обвинуваченням ОСОБА_9 не ґрунтуються на вимогах закону, а саме ч.4 ст. 217 КПК України, оскільки це негативно вплине на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про порушення судом вимог ст. 372 КПК України, а саме, не зазначення у вступній частині ухвали дати, місця народження, місця проживання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , то, на думку колегії суддів, незазначення у вступній частині ухвали анкетних даних обвинувачених є певним порушенням вимог ст. 372 КПК України, однак не є істотним порушенням, яке б могло вплинути на прийняття судом першої інстанції законного і обґрунтованого рішення по справі. Крім того, як вбачається з ухвали Вишгородського районного суду від 10.02.2016р., в ній зазначено місце її постановлення, а тому доводи прокурора в цій частині є безпідставними.

З огляду на наведене колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість прийнятого судом першої інстанції рішення про повернення обвинувальних актів, складених щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до прокуратури для усунення недоліків та про безпідставність поданої прокурором апеляційної скарги.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 10 лютого 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000494 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000596 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України повернуто прокурору Вишгородського відділу Києво Святошинської місцевої прокуратури залишити без змін.

Судді:

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4