УХВАЛА
22 вересня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілих : ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисника адвоката ОСОБА_11 ,
обвинуваченої ОСОБА_12 ,
В С Т А Н О В И В:
18.08.2016 року суддя апеляційного суду Хмельницької області ОСОБА_13 надіслав матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом до Хмельницького міськрайонного суду, складеним 13.05.2016 року старшим слідчим СВ ХВП ГУНП у Хмельницькій області майором поліції ОСОБА_14 та затвердженим цього ж дня прокурором Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_6 обвинувальним актом у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.
Заслухавши думку прокурора, потерпілих та обвинуваченої і її захисника, які вважають за можливе призначення даного кримінального провадження на підставі обвинувального акта до судового розгляду, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Пунктом 1 частини 1 статті 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні доказуванню підлягають :
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, окрім іншого, має містити :
- виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України цим вимогам закону не відповідає.
Зокрема, в обвинувальному акті фактично відсутні обставини, які прокурор вважає встановленими, адже в ньому дослівно двічі викладено формулювання обвинувачення, причому настільки не конкретне, незрозуміле та суперечливе, що унеможливлює здійснити судовий розгляд на підставі цього обвинувального акта та позбавляє обвинувачену права на ефективний захист.
Так, в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_12 переконала ОСОБА_7 та ОСОБА_15 в тому, що «у разі передання їй необхідної суми грошових коштів з легкістю зможе допомогти у придбанні та оформленні необхідних документів за зниженою ціною на автомобіль, хоча наміру у придбанні автомобіля та оформленні документів для ОСОБА_7 та ОСОБА_15 у неї не було». Тобто незрозуміло, яку допомогу ОСОБА_12 пообіцяла потерпілим: придбати автомобілі та оформити відповідні документи чи придбати документи на автомобілі? При цьому відомості про час та місце цих дій в обвинувальному акті відсутні (вказано лише що в серпні 2011 року ОСОБА_12 , перебуваючи в м. Хмельницькому, під час телефонної розмови з ОСОБА_7 та ОСОБА_15 дізналась про наміри останніх придбати автомобілі за заниженою ціною; однак відомостей про те коли, де та за яких обставин вона застосувала до останніх обман, з метою заволодіння їх коштами, обвинувальний акт не містить).
Не вказано в обвинувальному акті і номер карткового рахунку, на який ОСОБА_15 01.09.2011 року переказав кошти в сумі 10 000 грн. і незрозуміло яке відношення до цих подій має ОСОБА_7 , про якого вказано в обвинувальному акті за цим епізодом. Чи виконала ОСОБА_12 свою обіцянку (чи допомогла потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_15 придбати документи на автомобілі, чи самі автомобілі) із обвинувального акта зрозуміти неможливо.
Дії обвинуваченої ОСОБА_12 кваліфіковано за ч. 3 та ч. 4 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману вчинене повторно, відповідно у великих та особливо великих розмірах.
В розумінні ст. 190 КК України обманом є повідомлення неправдивих відомостей (дія) або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені (бездіяльність), з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно. Він може виявлятись в усній, письмовій формі, у використанні підроблених документів, тощо.
В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_12 заволоділа коштами ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 під приводом продажу карток на паливо фірми «WOG» за заниженими цінами, а коштами ОСОБА_21 під приводом позики, однак в чому виразився обман (які неправдиві відомості ОСОБА_12 , з метою заволодіння чужими коштами, повідомила цим особам чи замовчувала відомості, які мали бути повідомлені цим особам), в усні чи письмовій формі він був застосований - обвинувальний акт не містить.
В обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_12 переконала потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 в тому, що з легкістю може придбати картки на паливо фірми «WOG» за заниженими цінами, однак чи ці відомості є неправдивими із обвинувального акта не зрозуміло.
Відсутні в обвинувальному акті і відомості про час та місце застосування до вищевказаних осіб такого обману (обвинувальний акт містить лише відомості коли у ОСОБА_12 виник умисел на заволодіння коштами цих громадян).
Що спонукало потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_17 (через ОСОБА_10 ) передати свої кошти ОСОБА_12 в обвинувальному акті взагалі не вказано.
Дії обвинуваченої по епізодах заволодіння коштами : ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 всього на загальну суму 1 862 460 грн. кваліфіковано за ч. 4 ст. 190 КК України як шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах. Тобто, розуміється, що ці дії обвинуваченої були об`єднані єдиним умислом.
Разом з тим в обвинувальному акті вказано, що умисел на заволодіння коштами кожного з цих потерпілих у ОСОБА_12 виникав у різний час, кожного разу окремо після того, як вона дізнавалась про бажання цих осіб придбати паливо фірми «WOG» по занижених цінах, а на заволодіння коштами ОСОБА_21 взагалі незрозуміло під час якої розмови та на яку тему.
В чому виражалось посередництво ОСОБА_22 по епізоду заволодіння ОСОБА_12 коштами ОСОБА_10 та посередництво ОСОБА_10 по епізоду заволодіння ОСОБА_12 коштами ОСОБА_23 , за яких обставин відбувались ці події в обвинувальному акті не зазначено.
У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, такий обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
На переконання колегії, на стадії підготовчого судового розгляду, суд не зв`язаний правом прокурора на зміну обвинувачення в ході судового розгляду, а тому провадження підлягає поверненню прокурору для доопрацювання.
Керуючись ст. 314 КПК України,
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.
Головуючий суддя

Судді: