АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/5796/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/796/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі 08 листопада 2016 року апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року, про повернення обвинувального акту по кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000420 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6,10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153 КК України, прокурору для усунення виявлених недоліків.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8
потерпілий ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п 6,10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 152, ч. З ст. 153 КК України, повернуто прокурору для усунення, зазначених в ухвалі порушень вимог ст.291 КПК України.
Свої доводи суд мотивував тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам КПК України, з тих підстав, що судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Також, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, і згідно положень, викладених у п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України. Проте обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не містить формулювання саме обвинувачення, а лише формулювання підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень.
Крім того, суд послався на те, що в обвинувальному акті зазначено, що 20.11.2015 року ОСОБА_6 повторно вчинив розбій, злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, а також особливо тяжкий злочин проти життя особи, отже прокурор, заздалегідь, без вироку суду, стверджує, що ОСОБА_6 скоїв інкриміновані йому кримінальні правопорушення, що є недопустимим. При складанні обвинувального акту, з урахуванням принципу, визначеному ст. 17 КПК України, можливо вказувати тільки на те, що особа обвинувачується у вчиненні певного кримінального правопорушення.
Суд звертає увагу на розбіжності в даті складання обвинувального акту, яка в обвинувальному акті зазначена 28 вересня 2016 року, тоді як в п. 45 ІІ розділу Реєстру матеріалів досудового розслідування зазначена дата 28 липня 2016 року.
Вказані невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України не дозволяють суду провести підготовку до судового розгляду і постановити ухвалу про призначення судового розгляду, тому даний обвинувальний акт повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, яка полягає в тому, що з оскаржуваної ухвали не зрозуміло які саме вимоги ст. 291 КПК України порушені і чому, так звані невідповідності обвинувального акту, не дозволяють суду провести підготовку до судового розгляду і постановити ухвалу про призначення судового розгляду.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, судом не було враховано обставину, що відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу, а значить статус обвинуваченого - підозрюваний ОСОБА_6 отримує не на підставі формулювання процесуального документу, а після передачі обвинувального акту до суду.
Також прокурор вказує, що саме по собі твердження в обвинувальному акті, яке прокурор вважає встановленим, про те що особа - суб`єкт злочину вчинив суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), яке містить склад злочину, передбачений Кримінальним кодексом України не є порушенням принципу презумпції невинуватості. Так як на підставі обвинувального акту, особа не піддається кримінальному покаранню, а направлений до суду обвинувальний акт це лише стадія кримінального провадження яким завершується досудове розслідування. Прокурор зазначає, що судом в даній ухвалі проігноровані вимоги кримінального процесуального законодавства, наявні істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що в свою чергу є беззаперечною підставою для скасування судового рішення.
В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор та потерпілий підтримали апеляційну скаргу, просили колегію суддів задовольнити її в повному обсязі, та скасувати ухвалу суду.
Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги прокурора.
Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, вислухавши думку учасників процесу та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.404 ч.1 КПК України ухвала переглядається апеляційним судом у межах наданої апеляційної скарги.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Суд відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд при винесенні ухвали, взагалі не вказав жодної підстави, яка б свідчила про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, які давали право суду на повернення обвинувального акту прокурору, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються матеріалами провадження.

Пунктом 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» роз`яснено, що суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.
Аналізуючи зміст ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що висновки суду суперечать фактичним обставинам, оскільки як вбачається з обвинувального акту він містить відомості, які передбачені пунктами 1-9 ч.2 ст.291 КПК України, а саме: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Суд в своїй ухвалі не вказав, яким саме вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, не відповідає обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , всупереч тому, що єдиною підставою для повернення прокурору обвинувального акта є саме його невідповідність вимогам КПК України.
Так, з обвинувального акту відносно ОСОБА_6 вбачається, що прокурором викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які він вважав встановленими, дана відповідна правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на норми закону про кримінальну відповідальність та викладено формулювання обвинувачення. В обвинувальному акті зазначені всі елементи складу злочину по кожному з епізодів, у тому числі: дата, час, місце, спосіб вчинення злочину, обставини вчинення, мотив обвинуваченого у вчиненні кожного інкримінованого йому діяння.
Виходячи зі змісту ст. ст. 314, 315 КПК України, вирішення питання про наявність або відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого не є питаннями, що вирішується під час підготовчого судового засідання. Суд лише перевіряє матеріали кримінального провадження, з`ясовує достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч.3 ст. 314 КПК України, вирішує питання, пов`язані з процесуальним та організаційним забезпеченням проведення судового розгляду, та жодним чином не вирішує питання про доведеність вини обвинуваченого та допустимості доказів, не надає їм оцінки, що є прерогативою суду під час судового розгляду, про що правильно зазначив прокурор в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, також не погоджується з висновком суду про те, що обвинувальний акт не містить сформульованого обвинувачення щодо ОСОБА_6 , та він за цим процесуальним рішенням, фактично має статус підозрюваного, а прокурором всупереч вимогам кримінального процесуального закону ОСОБА_6 не висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, так як він суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства. У п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України зазначено, що обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Так, відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 17 КПК України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Тому колегія суддів не може погодитись з висновком суду в тій частині, що вказівка в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення є порушенням презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, як засади кримінального провадження.
Отже, на думку колегії суддів, обставини, які суд зазначив в ухвалі про повернення обвинувального акту не ґрунтуються на вимогах кримінально процесуального закону, доводи щодо порушення процесуального характеру також не є обставинами, які тягнуть за собою повернення обвинувального акту для усунення недоліків, оскільки можуть бути предметом розгляду і оцінки під час судового розгляду, а не на стадії підготовчого засідання. Тому ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у тому ж суді, зі стадії підготовчого засідання, а апеляція прокурора, - задоволенню.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000420 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6,10 ч. 2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків - скасувати, та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження, у тому ж суді, зі стадії підготовчого засідання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4