АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/653/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст. 187 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2016 року
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0001216 від 18.03.2016 р. за апеляційною скаргою прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 лютого 2016 року у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, маєючого на утриманні малолітнього сина, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_7 .

В апеляції прокурор Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , просить оскаржуваний вирок скасувати в частині звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 336 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 лютого 2016 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ст. 336 КК України на 3 роки позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробування строком на 2 роки.

На підставі п.п. 2, 3, 4, ст.76 КК України зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

- прокурор ОСОБА_8 підтримала доводи апеляційної скарги та просить ухвалити новий вирок за вказаних в апеляції підстав;

- обвинувачений ОСОБА_7 заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить вирок суду залишити без змін, при цьому зазначив, що він добровільно з`явився до військового комісаріату, але після того, як він отримав повістку і розписався за неї, йому було запропоновано в зазначений в повісткі час з`явитися з 3000 грн, які необхідні для його екіпіровки, а коли він відмовився від цього, йому пригрозили тим, що «посадять».

Заслухав доповідь судді, прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали справи, колегія судів не вбачає підстав для задоволення апеляції з наступного.

Згідно вироку ОСОБА_7 визнанно винним та засуджено за те, що він, будучи придатним до військової служби за станом здоров`я і віком, 24.01.2015 року о 10-00 год. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 , під підпис отримав повістку про призов за мобілізацією, що підтверджується розпискою, тим самим був належним чином повідомлений про необхідність прибуття о 7-00 годині 26.01.2015 року за місцем розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою проведення часткової мобілізації згідно указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року №15/2015 року, однак 26.01.2015 року о 07-00 год. ОСОБА_7 за викликом у зв`язку з призивом на військову службу за мобілізацією до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про причину свого неприбуття не повідомив, таким чином умисно ухилився від призову за мобілізацією.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні зазначеного у вироку злочину засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, є обґрунтованими, та ніким з учасників судового процесу, в тому числі обвинуваченим, не оспорюються.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ст. 336 КК України як ухилення від призову за мобілізацією.

При призначені покарання ОСОБА_7 районний суд у відповідності до ст. 65 КК України врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законом віднесено до злочинів середньої тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, про що прямо зазначив у вироку. Приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 задовільно характеризується за місцем мешкання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину, має на утриманні малолітню дитину, а обтяжуючих покарання обставин ні органом досудового розслідування, ні судом не встановлено, судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано застосував до ОСОБА_7 ст.75 КК України і звільнив його від призначеного покарання з випробуванням.

Порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування або зміну вироку при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
ухвалила:
Апеляцію прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 лютого 2016 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді