Справа № 743/182/16-к
Провадження №1-кп/743/39/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2016 року
Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - суддіОСОБА_1 ,
при секретаріОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Києва, громадянки України (зі слів), з повною загальною середньою освітою, розлученої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено, такої, що не має судимостей, в силу ст. 89 КК України, -
за ч. 1 ст. 121 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження: начальника Ріпкинського відділу Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
29.08.2015 р., о 15 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_8 , умисно, за допомогою колото-ріжучого предмету типу ножа, спричинила останньому:
- тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя у вигляді проникаючого колото-ріжучого поранення черевної порожнини з ушкодженням шлунку та брижі тонкої кишки, що супроводжувалось внутрішньочеревної кровотечею
- легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я у вигляді непроникаючого колото-ріжучого поранення грудної клітки зліва.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 , вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю. Вказала, що 29.08.2015 р., в денний час, попередньо вживши спиртні напої, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , за місцем мешкання, будучи зайнятою приготуванням їжі, в ході конфлікту з співмешканцем ОСОБА_9 , який ініційований останнім, після того як останній штовхнув її та вдарив, нанесла останньому ножем, який був її в руках, 2 удари в область «живота» та грудної клітини. Зазначила, що розуміла, що вказаним вона може завдати потерпілому невизначеної шкоди. Після цього, вона хотіла викликати «швидку допомогу», однак ОСОБА_10 відмовився та пішов до матері. Вказує, що вона примирилась з ОСОБА_9 , вони продовжують проживати разом, останній її пробачив. У вчиненому щиро кається, просила суворо не карати та призначити покарання за вчинене не пов`язане з позбавленням волі.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченої у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_10 правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд прийшов до висновку про наявність діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , що таке діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про доведеність винуватості останньої в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_11 , небезпечного для життя в момент заподіяння.
Вирішуючи питання про визначення виду та розміру покарання, що може бути призначене обвинуваченій та потреби у його відбуванні, суд:
- керується загальними засадами призначення покарання (ст.. 65 КК України);
- враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким;
- враховує відомості про особу ОСОБА_5 , яка: є такою, що, в силу ст. 89 КК України, не має судимостей; не працює; розлучена; негативно характеризується за місцем фактичного проживання; не притягувалась до адміністративної відповідальності; не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра;
- враховує обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , якими є щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення;
- враховує обставину, що обтяжує покарання, якою є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
- враховує позицію потерпілого ОСОБА_6 , який не має матеріальних та моральних претензій до обвинуваченої та просить призначити останній мінімальне покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі, так як вони з останньою примирились.
Враховуючи наведене в сукупності, приймаючи до уваги те, що в ході досудового розслідування та в суді не було встановлено, що ОСОБА_7 становить значну небезпеку для суспільства, беручи до уваги те, що тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його суспільна небезпечність не є безумовною підставою для призначення останній покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, суд призначає обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, але приходить до переконання, що ще не втрачена можливість виправлення ОСОБА_5 без реального відбування покарання та вважає за доцільне звільнити останню, на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного покарання з встановленням максимального іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувався, підстави для його застосування відсутні.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 370, 374-376 КПК України суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_12 - визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку в 3 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
У відповідності до ст. 76 КК України на ОСОБА_12 покласти наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінальновиконавчої інспекції;
- повідомляти кримінальновиконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінальновиконавчій інспекції.
Речовий доказ, а саме марлеві тампони зі змивами крові, які упаковані в 2 пакунки, контрольний зразок марлевого тампону, який упакований в 1 пакунок, фрагмент килима, упакований в 1 пакунок, 2 ножа, упаковані в 1 пакунок, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області (нині Ріпкинське ВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області) знищити.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався, підстави для його застосування відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом 30-ти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, потерпілоиму та прокурору.

Суддя ОСОБА_13