Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/407/16-к
Провадження № 1-кп/674/29/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2016 рокум. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю: прокурора захисника ОСОБА_3 ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дунаївці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000086 від 01 березня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дунаївці Хмельницької області, українця, громадянина України, із середньо - спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні малолітня дитина, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України

ВСТАНОВИВ:
29 лютого 2016 року біля 8 годин в АДРЕСА_2 в будинку ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , після спільного розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_5 , почав гратись з її малолітнім сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вступаючи з ним у дружні та довірливі відносини. Ввійшовши у довірливі відносини до малолітнього ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, з метою викрадення малолітньої дитини у матері, взяв малолітнього ОСОБА_9 на руки, окутав його своїм пальтом та всупереч волі його матері ОСОБА_5 переніс до салону свого автомобіля «Опель кадет» д.н. НОМЕР_1 , який знаходився на подвір`ї господарства ОСОБА_8 .

Посадивши малолітню дитину на переднє сидіння пасажира, ОСОБА_6 зачинив у автомобілі всі дверцята на замикаючі пристрої, не даючи можливості його матері вільно відчинити двері і забрати свою дитину, не реагуючи на прохання ОСОБА_5 повернути її сина, завів двигун в автомобілі «Опель кадет» д.н. НОМЕР_1 відразу поїхав з господарства ОСОБА_11 та привіз його до себе додому в м. Дунаївці на квартиру АДРЕСА_3 .

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому не визнав та показав, що 25 лютого 2016 року до нього подзвонила ОСОБА_5 і попросила забрати з с. Рудкошів Камянець-Подільського району і привезти в м.Дунаївці до співмешканця, що він і зробив.

28 лютого 2016 року о 23 год. знаходився разом з машиною біля торгового центру «Росія» в м.Дунаївці, пив каву і до нього підійшла ОСОБА_5 і попросила завести її в с.Липи Камянець-Подільського району. Спочатку відмовив, а потім погодився, оскільки вона стала просити і говорила,що потрібно забрати дитину. Приїхали в с.Липи до чоловіка ОСОБА_5 , в якого була дитина. Дитину їй не дали і вони поїхали знову в м.Дунаївці.

В м. Дунаївці потерпіла хотіла зняти з банкомату гроші, однак карточка була заблокована і вона попросила у нього гроші і він дав їй біля 100 грн.. За ці гроші вона купила горілку, сухарики і попросила завести її в с.Вихрівку Дунаєвецького району, щоб забрати дітей в подружки ОСОБА_8 і привезти в м.Дунаївці. Це було біля 6.00 години ранку. Коли приїхали, то вийшла ОСОБА_8 і ОСОБА_5 пішла до хати, а він залишився в автомобілі. Оскільки її довго не було, то пішов до хати. В хаті було не прибрано, тяжке повітря. ОСОБА_12 і ОСОБА_13 сварилися за ящик горілки. ОСОБА_14 сказала, що ОСОБА_15 пила з її чоловіком горілку. Він вийшов на вулицю і за ним вийшов ОСОБА_16 . В цей час ОСОБА_17 лягла спати. ОСОБА_18 вийшов на двір роздягнутий. Він взяв дитину, замотав в куртку, посадив в машину і повіз до себе додому. Вдома жінці сказав нагодувати і одягнути дитину, а сам ліг спати. Потім приїхали працівники поліції. Викрадати дитину не хотів. Дитину забрав, бо він постійно плакав. У нього така сама дитина, як ОСОБА_10 . Він сказав ОСОБА_15 , що забирає дитину. В той час був тверезий, спиртне випив дома. Викрадати дитину мети не було.

Однак, не визнання вини обвинуваченим спростовується показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка суду пояснила, що познайомилася з ОСОБА_6 25.02.2016 року, викликаючи таксі, оскільки він був водієм машини, який забрав її з с.Рудкошів Кам`янець-Подільського району близько 07 год. 30 хв.. Приїхавши в м.Дунаївці дала йому гроші в сумі 400 грн. за послуги таксі та пішла до свого співмешканця на АДРЕСА_4 . Через деякий час прийшла СМС від обвинуваченого у якій він запрошував до себе на квартиру і вона вийшла на вулицю та пішла до нього. У квартирі був ще друг ОСОБА_19 . Пробула там декілька хвилин та пішла додому. Ввечері попросила ОСОБА_6 завезти її в с.Липи Кам`янець-Подільського району, щоб забрати там свою дитину, але дитину там не дали. Повернувшись разом в м.Дунаївці, поїхали в с.Вихрівка Дунаєвецького району до подруги ОСОБА_20 , де знаходилося ще двоє її дітей. Приїхавши в с.Вихрівка, зайшли додому до ОСОБА_21 , де випили трішки горілки. Обвинувачений грався з сином ОСОБА_10 , після чого забрав його до машини за якою вона побігла, але він поїхав з дитиною в м.Дунаївці. Після цього викликала поліцію. Це було 29 лютого 2016 року. Познайомилася з обвинуваченим 25 лютого 2016 року, разом вживали спиртне. Горілку до ОСОБА_21 привезла сама та випила там 100 грам, скільки обвинувачений випив не знає, але випили разом близько пів пляшки. Коли їхали в с.Вихрівка, то ОСОБА_6 був уже в нетверезому стані. Раніше ОСОБА_6 не знала. В той час, коли обвинувачений викрадав дитину, то дитина була у трусиках та майці. Не дозволяла ОСОБА_6 забирати дитину. У ОСОБА_22 позичила 200 грн. і віддала їх ОСОБА_6 за те, що привіз її в с.Вихрівку. ОСОБА_6 грошей їй не позичав. Сина знайшли в квартирі у ОСОБА_6 .

Показання потерпілої об`єктивно узгоджуються із показаннями допитаних в ході судового розгляду справи свідків.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що подзвонила до ОСОБА_5 щоб їй віддати гроші, оскільки позичала в неї. ОСОБА_5 приїхала разом із дітьми і залишила їх у неї. На другий день ОСОБА_5 приїхала з іншим таксистом, а вона збиралася у місто. ОСОБА_6 сказав забрати дитину, однак вона відповіла йому, що ОСОБА_5 не дозволить. Обвинувачений приїхав на білій машині, був п`яний, ледве стояв на ногах, чи пив він горілку у хаті не бачила. Коли була на зупинці, то до неї зателефонувала ОСОБА_5 і сказала, що таксист викрав дитину. Діти пробули в с.Вихрівка один день, оскільки ОСОБА_5 сказала, що має їхати в с. Липи за молодшою дочкою.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що ОСОБА_6 є її чоловіком і 29 лютого 2016 року він привіз додому малолітнього хлопчика. Дитина плакала, була брудною та голодною, одягнутою в колготки та майку. Чоловік сказав, що забрав дитину, оскільки його пасажирка була п`яною. Дитина просила їсти. Подзвонила свекруха і сказала, що дитину шукають. Зразу віддали дитину працівникам поліції. ОСОБА_6 випив горілку, коли був уже вдома, оскільки перебував у стресовому стані. Не телефонувала в поліцію, оскільки чоловік сказав, що знає матір хлопчика.

Свідок ОСОБА_24 показав суду,що дати не пам`ятає, але в лютому 2016 року рано приїхав ОСОБА_6 разом з ОСОБА_15 ,яка була знайомою його дружини. ОСОБА_15 і ОСОБА_25 були п`яні. Виходив на вулицю і їхньої розмови в будинку не чув. Потім ОСОБА_15 заснула,а її діти гралися. ОСОБА_6 зайшов до хати,взяв дитину ОСОБА_15 на руки і вийшов з нею на вулицю і став гратися. Як він сів в машину не бачив. Він зайшов до хати ,розбудив ОСОБА_15 і сказав їй,щоб йшла забрала дитину. ОСОБА_15 вийшла на вулицю,потім повернулася до хати і стала дзвонити в поліцію і повідомила,що ОСОБА_25 забрав її дитину. Дитина була роздягнута, вся одежа була в хаті. ОСОБА_15 зрозуміла, що дитину вкрали.

Окрім показів, вина обвинуваченого ОСОБА_6 також підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Протоколом огляду місця події від 29 лютого 2016 року та фото таблицями до нього (а.п.10-20) з якого вбачається, що проведено огляд господарства та будинку ОСОБА_8 в АДРЕСА_2 .

Протоколом огляду від 07 березня 2016 року та ілюстрованих таблиць до нього (а.п.72-79), згідно якого проведено огляд господарства ОСОБА_26 в АДРЕСА_1 та автомобіля «Опель-Кадет» д.н. НОМЕР_1 , який знаходився у гаражі даного господарства.

Протоколом огляду від 07 березня 2016 року та ілюстрованих таблиць до нього (а.п.84-91) згідно якого проведено огляд приміщення квартири АДРЕСА_3 .

Протоколом одночасного допиту підозрюваного ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_5 ,яка пояснювала,що ОСОБА_6 вийшов з сином з будинку та сів в свій автомобіль. Вона просила його віддати дитину,який сидів у автомобілі на передньому сидінні пасажира. Всі двері у автомобілі були зачиненні на замикаючі пристрої.

В ч. 4 ст.95 КПК України зазначено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засіданні або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 29.06.90 "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку", в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_4 заявлено в судовому засіданні, що оскільки ОСОБА_5 , була п`яна, то вона сама могла дати дитину ОСОБА_6 , оскільки вона п`є, притягувалася до кримінальної відповідальності, характеризується за місцем проживання негативно.

Однак суд, не може прийняти до уваги такі заяви захисника, оскільки дані обставини нічим не підтвердженні в судовому засіданні і спростовуються допитаними в судовому засіданні свідками. Негативна характеристика потерпілої не є підставою вважати, що дії обвинуваченого щодо викрадення у неї дитини є правомірними. Також не встановлено в судовому засіданні, що в будинку ОСОБА_8 були неналежні умови проживання, або умови, які загрожували життю дитини ОСОБА_27 , що його негайно потрібно було з дому забрати, як це показав обвинувачений ОСОБА_6 і це спростовується актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_8 в с.Вихрівка Дунаєвецького району від 29.02.2016 року (а.п.99) згідно якого видно, що в будинку чисто, дитячі речі поскладені, ліжка застелені, продукти харчування в наявності.

Суд також не може прийняти до уваги показання ОСОБА_6 , що вранці 29.02.2016 року о 6.00 годині він приїхав в с.Вихрівка Дунаєвецького району будучи тверезим, оскільки свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_24 , які бачили його в той час, підтвердили, що ОСОБА_6 був в нетверезому стані. Крім того алкогольний стан обвинуваченого підтверджується довідкою №56 від 29.02.2016 р. наркологічного кабінету Дунаєвецької ЦРЛ (а.п.6).

Показання свідка ОСОБА_23 , що її чоловік 29.02.2016 року був тверезим і дома випив горілку, суд розцінює критично, оскільки вони об`єктивно нічим не підтверджуються, не відповідають дійсності і даний свідок являється дружиною обвинуваченого і зацікавлена давати показання на його користь.

Згідно вимог ст. 374 КПК України, суд повинен у вироку обґрунтувати формулювання обвинувачення,визнаного судом доведеним, мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Не допускається включення у вирок формулювань, які ставлять під сумнів невинність виправданого.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував, що 29 лютого 2016 року забрав з будинку ОСОБА_8 сина потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_9 , який був роздягнений, посадив в автомобіль і привіз до свого дому.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо невизнання своєї вини у викраденні малолітньої дитини, суд розцінює критично, як бажання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене і не придає їм доказового значення, оскільки вони об`єктивно нічим не підтверджуються і спростовуються встановленими доказами по справі.

Оцінивши у сукупності досліджені докази, суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 146 КК України, а саме в незаконному викраденні людини, вчинене щодо малолітнього.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_6 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, судом враховується, що ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості щодо малолітньої особи, як особа за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.115), раніше не судимий і вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.п.114), на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.п.116), те що на утриманні перебуває малолітня дитина та відсутність настання тяжких наслідків.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння (а.п.6).

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які обтяжують його покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч.2 ст. 146 КК України зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речовий доказ : автомобіль «Опель кадет» д.н. НОМЕР_1 ,який передано на зберігання ОСОБА_28 ,жительці АДРЕСА_1 залишити останній .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Обвинуваченому, захиснику, потерпілій та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Головуюча:/підпис/ Вірно: Суддя Дунаєвецького райсуду ОСОБА_1