Справа № 346/5218/16-к
Провадження № 1-кп/346/295/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000350 від 18 березня 2016 року, про обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 367 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, 04 жовтня 2016 року надійшло дане кримінальне провадження внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000350 від 18 березня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 367 ч.1 КК України.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 працюючи на посаді майстра лісу Шепарівського лісництва Державного підприємства «Коломийське лісове господарство», будучи службовою особою, яка постійно обіймає посаду на державному підприємстві, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій і володіє статусом працівника правоохоронного органу, у період з 12 березня 2015 року по 10 березня 2016 року, маючи об`єктивну можливість для забезпечення охорони лісу, допустив неналежне виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, зокрема : не проводив охорону лісового обходу, не здійснював регулярні обходи лісових масивів, не виявляв лісопорушників та фактів вчинення самовільних рубок в лісі, чи ознак вчинення в лісі незаконних рубок, не інформував керівництво ДП «Коломийське лісове господарство» про факти чи ознаки незаконних рубок на території ввіреного йому під охорону обходу та необхідність залучення працівників лісової охорони та правоохоронних органів для охорони та збереження лісу. Внаслідок неналежного виконання майстром лісу Хруставчуком своїх службових обов`язків щодо здійснення охорони лісу від самовільних рубок у ввіреному йому під охорону обході, а саме у кварталі № 27, виділах №№ 14, 20 Шепарівського лісництва ДП «Коломийське лісове господарство» упродовж вищевказаного періоду невстановленими досудовим слідством особами у зимово-весняний період 2016 року здійснено незаконні рубки, а саме у виділі № 14 карталу № 27 - 5 дерев дуба черещатого з діаметрами пнів : 65 см, 68 см, 69 см, 74 см. та 83 см, ліквідною масою 12,9 м. куб.; у виділі № 20 кварталу № 27 - 4 дерева дуба черещатого з діаметрами пнів : 63 см, 66 см, 74 см, та 88 см, ліквідною масою 10,8 м3.

Всього внаслідок неналежного виконання майстром лісу ОСОБА_4 у зимово-весняний період 2016 року на території виділів №№ 14, 20 кварталу № 27 Шепарівського лісництва ДП «Коломийське лісове господарство» невстановленими досудовим слідством особами безперешкодно вчинено незаконні рубки 9 сироростучих дерев породи дуба черещатого, загальною ліквідною масою 13,7 м3., чим у відповідноості до постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23 липня 2008 року завданно шкоди державним інтересам лісовому фонду на загальну суму 138090,88 грн., що у 200 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Ознайомившись із поданим процесуальним документом та доданим до нього реєстром, заслухавши позицію прокурора, який висловив думку про можливість призначення справи до судового розгляду, думку обвинуваченого, який вказав, що непогоджується із пред"явленим обвинуваченням, приходжу до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, виходячи із наступних підстав.

У відповідності до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
У ч. 1 ст. 91 КПК України зазначається, що доказуванню підлягають, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), вид та розмір завданої шкоди (у випадку висунення обвинувачення за декількома епізодами кримінального правопорушення, конкретне обвинувачення повинно бути сформульовано щодо кожного з них).
Статтею 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього ж Кодексу, покладається на слідчого, прокурора і всі ці конкретні обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті.
Згідно вимог ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити, крім іншого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Однак, вказані вимоги в розглядуваному обвинувальному акті прокурором не виконані, оскільки містяться неточності та розбіжності у зазначенні ліквідної маси зрубаних дерев дуба. Так, в цьому документі зазначено, щоу виділі № НОМЕР_1 карталу № 27 за відсутності належної охорони лісу незаконно зрубано 5 дерев дуба черещатого з діаметрами пнів 65 см, 68 см, 69 см, 74 см, 83 см. - ліквідною масою 12,9 м.куб.; у виділі № 20 кварталу № 27 - 4 дерева дуба черещатого з діаметрами пнів 63 см, 66 см, 74 см та 88 см, ліквідною масою 10,8 м.куб., що в сукупності повинно становити 23,7 м.куб.. Однак в обвинувальному акті вказано, що всього вчинено незаконні рубки 9 сироростучих дерев породи дуба черещатого, ліквідною масою 13,7 м.куб, чим завдано шкоди державним інтересам лісовому фонду на загальну суму 138090,88 грн. При цьому оцінюючи розмір загальної шкоди заподіяної державним інтересам - лісовому фонду, орган обвинувачення застосовував вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23 липня 2008 року. Суду не зрозуміло з якої кількості зрубаної деревини складається дана сума, яким чином вона вираховувалася і чому саме даний нормативний акт застосовувався при визначенні розміру шкоди.

Зазначене вище свідчить про те, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини, які прокурор вважає доведеними, є неконкретними та суперечливими (щодо ліквідної маси зрубаної деревини та суми шкоди), що позбавляє обвинуваченого можливості захищатись від такого звинувачення, а суду під час розгляду справи не дасть можливості переконатись в обґрунтованості обвинувачення та перевірці конкретних обставин вчинення тих чи інших діянь, які сторона обвинувачення вважає доведеними та злочинними.
Постановою Пленуму Верховного Суду України №8 від 24.10.2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» роз`яснено, що суди повинні вимагати від органів досудового розслідування, щоб обвинувачення було конкретним. Зокрема, разом з іншим повинно зазначатись час, місце вчинення злочину. Невідповідність обвинувачення таким положенням може бути підставою для повернення справи прокурору для складення нового обвинувального висновку (обвинувального акта по нині чинному КПК України).
Згідно положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Про право особи на отримання докладної інформації щодо суті та причин обвинувачення, висунутого проти неї, говориться в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Матточча проти Італії» від 7 березня 2000 року та 4 липня 2000 року та «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року, в яких Суд зауважив : «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

У рішенні від 25 липня 2000 року, ухваленому у справі «Матточча проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту». У цьому відношенні, наголосили в ЄСПЛ, обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рішенні від 09 жовтня 2008 року у справі "Абрамян проти Росії": «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення». В цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо .

З наведеного випливає, що обвинувачення має бути викладено чітко і конкретно. В ньому має бути виписана як об`єктивна, так і суб`єктивна сторона злочину. Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, а як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку суду. .

Разом з цим, ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Т аким чином, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатись незаконним, адже відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений - правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.

Питання повернення обвинувального акту визначено і в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», в якому вказано, що у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Пункт 3 ч.3 ст. 314 КПК України встановлює, що суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 91, 291, 314-317 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

обвинувальний акт в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань за №0000350 від 18 березня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 367 ч.1 КК України повернути прокурору відділу прокуратури Івано-Франківської області для усунення вищевказаних недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_6