Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2014 року

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянку України, уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 27 листопада 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 скасовано, ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_5 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_5 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_7
засудженої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 .
У касаційній скарзі захисника порушується питання про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. При цьому захисник посилається на те, що судове рішення ухвалене з неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує на те, що апеляційний суд в повній мірі не виконав вимоги ст. ст. 374, 420 КПК України, а провадження розглянув із порушенням вимог ст. 404 КПК України.

У запереченнях на касаційну скаргу захисника потерпіла просить залишити останню без задоволення, як безпідставну.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 , обвинувачувалась у тому, що 2 серпня 2007 року приблизно о 17 годині перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, що виник між нею і ОСОБА_8 на ґрунті особистих неприязних відносин, завдала останній безліч ударів руками і ногами по різних частинах тіла, в результаті чого заподіяла потерпілій легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Зі змісту вироку місцевого суду убачається, що як на підставу виправдання ОСОБА_5 суд послався на те, що будь-яких належних, допустимих, достовірних та об`єктивних доказів, які б підтверджували її винуватість у злочині, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України стороною обвинувачення не надано.

Вироком апеляційного суду вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 скасовано, ухвалено свій вирок, яким ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Як зазначено у вироку апеляційного суду, всупереч об`єктивним обставинам справи, в мотивувальній частині вироку місцевого суду зазначено, що стороною обвинувачення не надані суду допустимі докази, які підтверджують факт об`єктивної перевірки досудовим розслідуванням показань потерпілої та свідків.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не підтримав касаційну скаргу, засуджену та її захисника на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга захисника підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

На думку колегії суддів, кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 судом апеляційної інстанції розглянуто з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 420 КПК України вирок апеляційного суду - це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку та повинен відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законним і обґрунтованим, відповідати загальним вимогам до вироків. Суперечливість й невмотивованість висновків суду у вироку, прийняття необґрунтованого рішення є неприпустимим. Крім того, у вироку суду апеляційної інстанції зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України вирок суду має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, відповідати вимогам, зазначеним у статтях 374, 420 КПК України, тобто вирок повинен містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням обставин, що належать до предмета доказування у кримінальному провадженні, а саме: із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, тощо, а також докази на підтвердження встановлених судом обставин та мотиви неврахування окремих доказів.

У відповідності до роз`яснень, що містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 15 травня 2006 року № 1 № «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку» вирок апеляційного суду має відповідати тим же вимогам, що й вирок місцевого суду. Крім того, у ньому необхідно викласти зміст вироку суду першої інстанції та суть апеляції, а в разі проведення судового слідства - навести пояснення осіб, які брали участь у засіданні; аналіз досліджених доказів; аргументи на підтвердження викладених в апеляціях доводів; оцінку правильності рішень, прийнятих судом першої інстанції; формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним (якщо його обсяг було збільшено); обґрунтування кваліфікації дій засудженого та міри покарання.
Погоджуючись з захисником, колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано.

Так, судом першої інстанції ОСОБА_5 була виправдана за ч. 2 ст. 125 КК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор, потерпіла та її представник у своїх апеляціях ставили питання про скасування вироку місцевого суду, шляхом постановлення апеляційним судом свого вироку.

Переглядаючи вирок суду в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції, дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження, дійшов висновку про необґрунтованість виправдання ОСОБА_5 та, у формі свого вироку, вважав пред`явлене ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачення доведеним та погодився із запропонованою органом досудового розслідування правовою кваліфікацію дій останньої в повному обсязі.

Проте, зі змісту вироку вбачається, що апеляційний суд, у порушення вищенаведених норм процесуального закону, визнавши ОСОБА_5 винною у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, у вироку, взагалі не сформулював обвинувачення, яке визнане судом доведеним, як це передбачено п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України.

Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права та згідно з конституційними засадами та принципами судочинства. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим, зрозумілим та чітким та не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

За таких обставин, вирок апеляційного суду не можна визнати законним, обґрунтованим та вмотивованим, адже його ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Оскільки суд касаційної інстанції не вправі досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, колегія суддів позбавлена можливості дійти однозначного висновку щодо правильності застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що вирок апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в цьому суді, який необхідно провести з дотриманням вимог КПК України, під час якого ретельно перевірити доводи, викладені в апеляційних скаргах, перевірити інші доводи, дати на все вичерпну відповідь та ухвалити справедливе рішення, що відповідає положенням ст. 370 цього Кодексу.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Апеляційного суду Запорізької області від 27 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3