АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 664/2932/14-к
Провадження № 11-кп/791/91/16 головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 115 ч.1 Кк України доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2016 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючого - суддіОСОБА_3
суддів:ОСОБА_4 ОСОБА_5
при секретаріОСОБА_6 ,
за участі прокурора захисника-адвоката обвинуваченогоОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000131, щодо:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Павлівка Чаплинського району Херсонської області, громадянина України, українця, освіта повна середня, не одруженого, перебуваючого у фактичних сімейних відносинах із ОСОБА_10 , працюючого за наймом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку ст.89 КК України не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2 ст.115 ч.1 КК України, -
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 січня 2015 року,
встановила:
Цим вироком ОСОБА_9 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.15 ч.2 ст.115 ч.1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 у виді «тримання під вартою» до набрання вироком законної сили - залишено без змін.

Строк відбування покарання з 19.05.2014 року

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним і засуджений за злочин, вчинений ним за таких обставин:
19 травня 2014 року в с. Великі Копані Цюрупинського району Херсонської області в проміжок часу з 14-00 години до 15-00 години ОСОБА_9 , знаходячись у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих під час сварки особистих неприязних відносин, маючи умисел на позбавлення життя ОСОБА_11 , умисно наніс йому один удар викруткою в грудну клітину справа в область розташування життєво - важливих органів, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді колотого поранення передньої половини грудної клітини справа, проникаючого у плевральну порожнину, з пошкодженням правої легені, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 148 від 11.07.2014 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, однак свій злочинний умисел щодо вбивства ОСОБА_11 до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі у зв`язку із своєчасним наданням потерпілому медичної допомоги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вважає вирок суду однобічним і таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження внаслідок неповноти дослідження доказів і їх поверхневій оцінці.

Зазначає, що в судовому засіданні не здобуто переконливих доказів про наявність у обвинуваченого умислу на умисне вбивство потерпілого.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що потерпілий ОСОБА_11 не пам`ятає події, пов`язаних з нанесенням йому тілесного ушкодження, так як перебував в стані алкогольного сп`яніння. А тому твердження потерпілого про відсутність в будинку гострих предметів є лише припущенням і не може ставитись в основу вироку. Намір потерпілого відкрити консерву викруткою і встановлення ним же неможливості відкрити консерву викруткою не може слугувати для суду основою для висновку про наявність і доведеність умислу на вбивство.

Також звертає увагу на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які підтверджували б припущення, що викрутка принесена саме ним. Крім того, зазначає, що таке припущення спростовано показами ОСОБА_12 ..

Також вважає що судом спотворено покази свідка ОСОБА_13 , оскільки останній будучи допитаний на досудовому слідстві і в ході судового розгляду зазначив, що був сильно п`яним, але викрутки в руках ОСОБА_9 не бачив.

Стверджує, що судом проігноровано обставину нанесення ним лише одного випадкового удару ситуативного характеру, без усвідомлення його направленості в область життєво важливого органу.

Посилається на те, що судом не надано оцінки поведінці обвинуваченого і потерпілого, що передувала події та їх стосункам, а також безпідставно виключено стан афекту в якому він перебував через сварку з потерпілим.

Просить вирок скасувати і призначити новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурора, який заперечував проти її задоволення, вислухавши аналогічні прохання в судових дебатах й в останньому слові обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування вироку у частині засудження ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2. ст.15 - ч.1 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні не допущено.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні ним вищевказаного кримінального правопорушення, за яке його засуджено відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені перевіреними у ньому та викладеними у вироку доказами, яким судом дано належну оцінку.

Вина ОСОБА_9 у вчиненні ним інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується зокрема, його поясненнями в судовому засіданні.

Як вбачається з аудіозапису судового засідання, який був відтворений при підготовці до апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_9 , визнаючи свою вину частково, пояснив, що за місяць до 19 травня 2014 року від знайомого дізнався про те, що ОСОБА_14 та його брат ОСОБА_15 здійснили сексуальні домагання до його співмешканки ОСОБА_16 . Під час розмови з останньою з приводу зазначених подій з`ясував, що з її слів дані події мали місце і у серпні минулого року її зґвалтували ОСОБА_14 з братом ОСОБА_15 .

19 травня 2014 року він стояв із ОСОБА_12 на городі особи у якої працював за наймом. ОСОБА_12 звернула його увагу на те, що приїхав ОСОБА_14 і він може все в нього з`ясувати з приводу подій сексуального домагання.

Через деякий час він направився до будинку по АДРЕСА_3 в якому знаходився потерпілий ОСОБА_11 для того щоб поговорити з ним з приводу звинувачень у зґвалтуванні ОСОБА_11 його співмешканки ОСОБА_12 .. В ході розмови потерпілий ні в чому не зізнався, почав виражатися в адресу обвинуваченого нецензурною лайкою внаслідок чого виник конфлікт, в ході якого останній схопив зі столу викрутку і наніс потерпілому удар в грудну клітину. Після цього його співмешканка одразу забрала його додому, ніякої допомоги він ОСОБА_17 не надавав.

Дані покази в частині нанесення удару викруткою в груди потерпілому підтверджуються і показами потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ..

Потерпілий ОСОБА_11 зазначив, що коли отримав удар в груди, був у ліжку. Обвинувачений ОСОБА_9 розбудив його, посадив і нахилившись над ним відразу вдарив викруткою в груди, після чого він упав на ліжко. Під час цих подій співмешканка ОСОБА_18 , котра також перебувала з ними в кімнаті просила обвинуваченого не бити його.

Так свідок ОСОБА_12 показала, що в один із днів травня 2014 року вона з обвинуваченим ОСОБА_9 перебували у дворі за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 і обідали. Повз двір пройшов ОСОБА_14 з незнайомим хлопцем, обидва були п`яні. Після чого вона розповіла ОСОБА_18 , що рік тому ОСОБА_17 її зґвалтував. До міліції із заявою не зверталася, не хотіла неприємностей. Після її розповіді ОСОБА_9 від її повідомлення був шокований і одразу кинувся за ОСОБА_17 , із собою нічого не брав, а вона через 5-7 хвилин побігла услід. Будинок, де знаходився ОСОБА_17 , розташований за 2 будинку від неї. Цей будинок належить дружині брата ОСОБА_17 , якого на той момент в будинку не було. Зайшовши в будинок на кухні вона побачила незнайомого хлопця, який був п`яним, дрімав на стільці і думає, що він був не в собі. ОСОБА_18 і ОСОБА_17 перебували в спальні. Коли вона забігла у спальню, то ОСОБА_18 і ОСОБА_17 були від неї справа і обзір нічого не закривало. ОСОБА_17 сидів на ліжку, а ОСОБА_18 стояв перед ним. При ній ОСОБА_18 наніс удар викруткою ОСОБА_17 в область грудей. Після цього вона одразу забрала ОСОБА_18 додому.

Що відбувалося між ними до того, як вона забігла в кімнату, не бачила і не чула.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що 19 травня 2014 року о 14 годині він перебував у будинку його знайомого ОСОБА_19 , куди вони приїхали напередодні. ОСОБА_15 перед цим зачинив їх з потерпілим у будинку та пішов домовлятися за інструмент для викосу трави. Згодом у двері постукали і на його питання відповіли «свої». Він відкрив двері і в будинок увійшли обвинувачений ОСОБА_18 зі співмешканкою. Він протягнув ОСОБА_18 руку, але той її не потис, а пройшов у кімнату до ОСОБА_17 , де його розбудив. В цей час він вийшов, а коли повернувся то одразу побачив момент удару.

Під час удару бачив як обвинувачений тримав викрутку в руці, потім він її опустив на потерпілого кажучи фразу «ну що, досить?». Зазначене він бачив із-за спини співмешканки обвинуваченого, яка в цей час намагалася відтягти ОСОБА_9 від потерпілого. Після удару також підбіг до обвинуваченого, щоб завадити йому.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_20 до нього з викруткою в грудях прибіг потерпілий ОСОБА_11 зі словами «Саня спасай!»

На машині відвіз ОСОБА_11 з викруткою в грудях до лікарні, викрутка була стара, добротна.

Свідок ОСОБА_21 суду показав, що він працює лікарем хірургом Цюрупинської ЦРЛ. Під час його чергування в лікарню доставили потерпілого ОСОБА_11 з викруткою в грудях, якому одразу зробили рентген і почали готувати до операції для її видалення. Було прийнято рішення викликати на допомогу спеціаліста із ХОКЛ. Під час операції виявили, що викрутка не досягла серця, застряла поряд з аортою і пошкодила кровоносну судину, котру своєю металевою частиною і притиснула, що і зупинило кровотечу. Потерпілого доставили в стані алкогольного сп`яніння, тому після операції були ускладнення через те, що у нього розвинувся алкогольний психоз.

Покази зазначених осіб узгоджуються з іншими матеріалами провадження, а саме: протоколом слідчого експерименту від 03.06.2014 року за участю свідка ОСОБА_13 , який показав на місці і розповів про обставини нанесення ОСОБА_9 удару викруткою в груди ОСОБА_11 , що співпадають з показами даними під час судового розгляду.

Висновком експерта судово-медичної експертизи №148 від 11.07.2014 року, згідно якого у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді колотого поранення передньої половини грудної клітини, проникаючого у плевральну порожнину, з пошкодженням правої легені, що утворилися від колючої дії гострого предмета, не виключено 19.05.2014 року і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Протоколом огляду від 19.05.2014 року у приміщенні Цюрупинської ЦРЛ вилученої викрутки з пластиковою рукояткою жовто-чорного кольору встановлено, що довжина металевої частини 15 см. із приплюснутими краями із слідами на ній плям світло-бурого кольору, схожими на кров, загальна довжина викрутки 37 см., яку визнано речовим доказом та долучено до кримінального провадження постановою слідчого від 19.05.2014 року (а.п.23-24).

Висновком судово-цитологічної експертизи №61/ц від 18.06.2014 року, згідно якого сліди крові та клітинні елементи крові на наданій на дослідження викрутці можуть походити від потерпілого ОСОБА_11 ..

Згідно з висновком судово-імунологічної експертизи №97 від 06.06.2014 року походження крові, виявленої і вилученої під час огляду місця події на тампоні- змиві, від потерпілого ОСОБА_17 не виключається.

Винуватість ОСОБА_9 у вчиненні замаху на умисне вбивство ОСОБА_11 підтверджується рядом і інших перевірених судом та наведених у вироку доказів, яким надана належна оцінка.

Висновок суду першої інстанції про направленість умислу ОСОБА_9 на умисне вбивство ОСОБА_11 є обґрунтованим. Такий висновок ґрунтується на сукупності фактичних обставин справи, зокрема вибір обвинуваченим знаряддя злочину викрутки з довжиною металевої частини 15 см. із приплюснут ими краями, локалізації удару - нанесення сильного удару в праву половину грудної клітини потерпілому, де знаходяться ряд життєво важливих органів серце, легені, аорта, що і спричинило ушкодження легень, втручання в дії обвинуваченого очевидців злочину та своєчасне надання потерпілому медичної допомоги. Сукупність цих обставин, та послідуюче усвідомлення обвинуваченим своїх дій давали суду підстави дійти висновку, що обвинувачений ОСОБА_9 діяв з прямим умислом на вбивство ОСОБА_11 , а саме, що він усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі.

Відповідно до частини першої ст.15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Згідно з частиною другої статті 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Судом першої інстанції вірно оцінено критично покази обвинуваченого про його шоковий стан та відсутність у нього викрутки, оскільки як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_9 будь яких хворобливих розладів психіки не мав, а також надав покази, що був спокійний і після нецензурної лайки з боку потерпілого на його адресу знайшов викрутку в будинку, що вказує на те що він в цей час усвідомлював свої дії та міг керувати ними. До того ж, відповідно до показів потерпілого ОСОБА_11 в будинку жодних гострих знарядь не було, а свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_13 вказали на те що, бачили як ОСОБА_9 наніс викруткою удар ОСОБА_11 та не підтвердили його покази, що він знайшов викрутку на столі в кімнаті.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги обвинуваченого про безпідставність покладення в основу вироку показів потерпілого та спотворення показів свідка ОСОБА_13 , а також про відсутність доказів, що викрутка була принесена саме обвинуваченим.

Твердження апеляційної скарги, що обвинуваченим нанесено лише один випадковий удар ситуативного характеру без усвідомлення локалізації його нанесення, є також безпідставними, так як будова та розміри викрутки, механізм нанесення удару, його сила та подальша поведінка обвинуваченого, а саме його звернення до потерпілого «Ну, що досить?», зникнення відразу після цього з місця злочину і залишення без допомоги потерпілого вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_9 усвідомлював, що наніс не випадковий удар в область життєво важливих органів та був впевнений у досягненні його кінцевого результату.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого, на те, що він скоїв злочин у стані афекту, перевірені судом апеляційної інстанції під час проведення комплексної судової психолого-психіатричної експертизи та не знайшли свого підтвердження, так відповідно до її висновку №196 від 21.04.2016 року обвинувачений ОСОБА_9 під час вчинення інкримінованого йому злочину у стані афекту не перебував, визнаний осудним.

Правильно проаналізувавши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_9 у вчиненні ним за викладених обставин злочину, передбаченого ч.2 ст.15- ч.1 ст.115 КК України.

Дії ОСОБА_9 за вказаними статтями і частинами кримінального закону кваліфіковані правильно.

Тому доводи в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості його засудження за цим кримінальним законом позбавлені підстав.

Вирішуючи питання про міру покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції, призначивши обвинуваченому покарання в мінімальних межах санкції ч.1 ст.115 КК України, згідно з вимогами ст.65 КК України, врахував як характер та суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, так і дані, що характеризують особу, обтяжуючі обставини, а також прохання потерпілого який не наполягав на більш суворій мірі покарання.

На думку колегії суддів призначене судом покарання ОСОБА_9 відповідає вимогам ст.65 КК України, є достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування чи зміну вироку щодо ОСОБА_9 по справі не встановлено.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_9 немає.

Крім того з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати пов`язані з проведенням комплексної судової психолого-психіатричної експертизи в сумі 1771 грн., що підтверджується довідкою

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.404,405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 січня 2015 року щодо ОСОБА_9 - без змін.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати пов`язані з проведенням комплексної судової психолого-психіатричної експертизи в сумі 1771 грн.

На підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19 травня 2014 року по 02 квітня 2015 року та з 12 березня 2016 року по 15 червня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набуває законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_9 , який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді: (три підписи)
З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_3