Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 388/1023/16-к
УХВАЛА
Іменем України

03.10.2016 м. Долинська

Суддя Долинського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання захисників про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 24 травня 2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новгородки Новгородківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, не працює, неодружений, учасник бойових дій, з вищою освітою, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Вершино-Кам`янка Новгородківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, не працює, неодружений, з професійно-технічною освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Долинського районного суду Кіровоградської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявив підтримане обвинуваченим ОСОБА_4 , обвинуваченим ОСОБА_5 , захисником ОСОБА_6 клопотання про повернення обвинувального акта з тих підстав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки у ньому не міститься формулювання обвинувачення, а зазначено про те, що обвинувачені підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Захисник ОСОБА_6 додав, що обвинувальний акт повинен бути повернений прокурору, оскільки у ньому окрім попередньо зазначеного також не міститься формулювання того, хто саме з обвинувачених та яким чином наносив удари ОСОБА_8 , кількість цих ударів несених кожним обвинуваченим, їх механізм, локалізацію, тобто зазначене в обвинувальному акті формулювання про спричинення тілесних ушкоджень є неконкретним.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали судового провадження, дійшов до такого висновку.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Вимоги до обвинувального акта визначено положеннями ст. 291 КПК України.
Тобто, виходячи з вищевикладеного, підставою для повернення обвинувального акта прокурору, є виключно його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

За змістом ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувачення формулюється в обвинувальному акті, що є відповідним процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Вимоги до обвинувального акта, відрізняються від вимог до письмового повідомлення про підозру тим, що в обвинувальному акті формулюється не зміст підозри, а зміст обвинувачення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після зазначення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Обвинувальний акт, як одна із форм завершення досудового розслідування повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Таким чином, обвинувальний акт це - обґрунтоване відповідно до норм права і сукупністю досліджених доказів твердження органу досудового розслідування і прокурора про вчинення певною особою конкретного кримінально - караного діяння, яке створює умови для реалізації повноважень учасниками процесу з метою подальшого вирішення кримінальної справи по суті в судовому порядку і можливого покарання обвинуваченого, винність якого хоча й обґрунтована, проте залишається версією обвинувачення в силу презумпції невинуватості і свободи оцінки доказів.
Тобто, обвинувальним актом встановлюються межі кримінальної відповідальності особи та гарантується можливість реалізації прав особи, як обвинуваченого.
До того ж, відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення та відповідно до обвинувального акта.
Однак, як убачається з матеріалів судового провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить чіткого формулювання обвинувачення. Обвинувальний акт не відображає того, хто з обвинувачених та яким чином наносили тілесні ушкодження ОСОБА_8 , кількість ударів нанесених кожним обвинуваченим, область нанесення цих ударів кожним обвинуваченим, а відповідно до цих обставин висновку про те, що саме спільні конкретні дії обох обвинувачених призвели до наслідків, що настали.

Значення обвинувального акта полягає у тому, що прокурор, на підставі вказаного процесуального документа вчиняє кримінальне переслідування особи від імені держави, а при доведеності вини обвинуваченого, суд на підставі цього ж документа застосовує державний примус, тому такий документ повинен відповідати вимогам чинного закону та не мати недоліків, що можуть поставити під сумнів прийняте від імені держави рішення.

Отже, як видно зі змісту обвинувального акта складеного щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з урахуванням системного змісту норм кримінального процесуального права, суд уважає, що викладені в обвинувальному акті відомості фактично становлять лише зміст письмового повідомлення про підозру, відповідно до вимог ст. 277 КПК України, а не зміст обвинувачення, згідно вимог ст. 291 КПК України.
Слід зазначити, що обвинувальний акт, що буде чітко сформульований, за своїм змістом та обсягом пред`явленого обвинувачення сприятиме всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню всіх обставин кримінального провадження, та його судового розгляду в розумні строки і в межах висунутого обвинувачення.
Суд не бачить також підстав для обговорення в підготовчому судовому засіданні питання про можливість усунення недоліків обвинувального акта прокурором шляхом зміни обвинувачення на наступних стадіях провадження, оскільки прокурор згідно ст. 338 КПК України може змінити обвинувачення в суді і скласти новий обвинувальний акт не для його приведення до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, а виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення, при цьому суд враховує також відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді.
З огляду на вищезазначене, обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні підлягає поверненню прокурору, оскільки не відповідає вимогам закону, тобто змісту ст. 291 КПК України.
За змістом ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2016 року щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 застосовано запобіжні заходи у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, а саме до 17 жовтня 2016 року.
Беручи до уваги ті факти, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121КК України, цей злочин є тяжким за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, обвинувачений не має місця роботи, неодружений, не має дітей, а відтак міцних соціальних зв`язків, за місцем останнього проживання проживав без реєстрації, раніше вчиняв злочин судимість за який тепер погашена, а тому є ризики вважати, що може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків обвинувачення, вчинити інший злочин. Враховуючи попередньо зазначені обставини, той факт, що будь-хто з осіб, які заслуховують на довіру особисто за обвинуваченого не поручилися, ОСОБА_4 не працює, відповідно не зможе виконати умови запобіжного заходу у виді застави, особисте зобов`язання не відповідає тяжкості вчиненого злочину, зважаючи на наслідки, що настали у результаті вчинення злочину у виді смерті людини, сукупність зазначеного, суд вважає, що до обвинуваченого неможливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, а тому є підстави для продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121КК України, цей злочин є тяжким за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, обвинувачений не має місця роботи, неодружений, не має дітей, а відтак міцних соціальних зв`язків, а тому є ризики вважати, що може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків обвинувачення. Враховуючи попередньо зазначені обставини, той факт, що будь-хто з осіб, які заслуховують на довіру особисто за обвинуваченого не поручилися, ОСОБА_5 не працює, відповідно не зможе виконати умови запобіжного заходу у виді застави, особисте зобов`язання не відповідає тяжкості вчиненого злочину, зважаючи на наслідки, що настали у результаті вчинення злочину у виді смерті людини, сукупність зазначеного, суд вважає, що до обвинуваченого неможливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, а тому є підстави для продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

Згідно вищезазначеного, підлягає продовженню обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 1 грудня 2016 року включно.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Повернути прокурору Новгородківського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 24 травня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 1 грудня 2016 року включно.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 1 грудня 2016 року включно.

Ухвала у частині повернення прокурору обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.
Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченим.

Суддя ОСОБА_1