ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 23 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
при секретарі ОСОБА_7
Вироком Подільського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року засуджено
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого у м. Луганськ, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Апеляційного суду Київської області від 27 грудня 2006 року за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років,
- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він, 18 березня 2015 року, приблизно о 06 годині 30 хвилин, перебуваючи неподалік будинку 6-А, на вул. Н.Ужвій у м. Києві, побачив незнайомого йому раніше ОСОБА_8 вирішив відкрито викрасти чуже майно, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Так, ОСОБА_6 , діючи з корисливих спонукань спільно з невстановленою особою, підійшов до ОСОБА_8 та вдарив останнього в область тулуба, в результаті чого потерпілий впав на землю, а ОСОБА_6 заволодів його сумкою чорного кольору в якій знаходився планшет «Леново», вартістю 975,00 грн та паспорт громадянина України і передав останнє невстановленій особі. Після вчиненого, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втік. Але, в результаті проведення оперативних заходів, у цей же день був затриманий працівниками ПС Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним, що характеризують особу засудженого, просить як вирок місцевого, так і ухвалу апеляційного суду скасувати, провадження закрити у зв`язку з не встановленням достатній доказів для доведення винуватості і вичерпання можливостей їх отримання.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора,захисника, пояснення засудженого, перевіривши матеріали провадження і обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Вимогами ст. 94 КПК України передбачено, що, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
У касаційній скарзі захисник у тому числі оскаржує встановлені районним судом фактичні обставини кримінального провадження, посилається на неповноту судового розгляду, що було предметом перевірки апеляційного суду.
Суд касаційної інстанції, з огляду на вимоги ст. 433 КПК України, не перевіряє судові рішення щодо неповноти й однобічності досудового розслідування та судового слідства, а також невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а виходить з обставин, встановлених судом.
Доводи захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду отримали оцінку судом апеляційної інстанції.
У касаційному порядку ці доводи не перевіряються.
Згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, що мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно ст. 87 КПК України недопустимими, зокрема, є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитись від давання показань та відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит; отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Місцевий суд звернув увагу на послідовні, логічні і змістовні покази потерпілого ОСОБА_8 , який прямо вказав, що сумку з планшетом забрав у нього Часовніков, які узгоджуються з показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , матеріалами справи, і які суд вважає належними, допустимими і достовірними.
Доводи касаційної скарги захисника про недоведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 186 КК України, спростовуються логічними і послідовними показами потерпілого, свідків, які підтверджуються сукупністю досліджених доказів і які суд вважає правдивими. Крім того, ці покази стверджуються даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18.03.2015 року, де потерпілий ОСОБА_8 заявив, що впізнає за зовнішніми рисами обличчя ОСОБА_6 , як особу, яка відкрито заволоділа його сумкою із застосуванням насильства, за адресою: м. Київ, вул. Н.Ужвій 6А, в якій знаходились планшет «Леново» та паспорт; даними протоколу огляду місця події від 18.03.2015 року; висновком експерта № 844 від 24.03.2015 року; висновком експерта № 155 тв від 08.04.2015 року та інш.

Оцінивши здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК чинним кримінальним законодавством. Зміст вироку суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України.
Розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 суд апеляційної інстанції дотримався вимог ст. 419 КПК України, дослідив усі письмові докази, які містяться у справі, проаналізував доводи апеляційних скарг щодо незаконності вироку суду першої інстанції, дав на них відповіді, мотивувавши своє рішення належним чином.
З уваги на таке, судові рішення щодо ОСОБА_6 є законними і обґрунтованими, призначене покарання справедливим, а відтак касаційна скарга задоволенню не підлягає. Матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення інших вимог закону, які були би підставами для зміни або скасування судових рішень.
З урахуванням наведеного, керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Подільського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2