Ухвала іменем україни 22 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
переглянула в судовому засіданні вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 03 червня 2015 року та вирок Апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року за касаційною скаргою захисника ОСОБА_8 щодо засудженого ОСОБА_7 .

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 03 червня 2015 року
ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
засуджено:

- за ч. 1 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено на нього обов`язки передбачені пунктами 3,4 ст. 76 КК України.
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат у провадженні.
Апеляційним судом м. Києва вирок місцевого суду скасовано в частині призначеного покарання та постановлено свій вирок від 14 вересня 2015 року, яким призначено ОСОБА_7 покарання:

- за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він в невстановлений досудовим слідством час, за невстановлених обставин, незаконно придбав у невстановленої особи наркотичний засіб метадон та незаконно зберігав його, з метою подальшого незаконного збуту.
Після чого, 13 травня 2014 року, в період часу з 15 год. 35 хв. до 15 год. 50 хв., на бул. Верховної Ради, 29 в м. Києві ОСОБА_7 незаконно збув ОСОБА_9 за 400 грн. наркотичний засіб метадон, масою 0,063 г.
Крім того, 21 травня 2014 року, в період часу з 18 год. 00 хв. до 18 год. 10 хв. за аналогічних обставин, повторно, незаконно збув ОСОБА_9 за 600 грн. наркотичний засіб метадон, масою 0,080 г.
Захисник у касаційній скарзі порушує питання про скасування судових рішень у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність просить кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК. Обґрунтовуючи свої вимоги захисник зазначає, що суд першої інстанції ухвалив незаконне рішення на підставі доказів зібраних з порушенням вимог кримінального процесуального закону та внаслідок провокації злочину з боку працівників міліції. Стверджує, що засуджений лише один раз передав наркотичний засіб. Вказує, що апеляційний суд не врахував наявних у матеріалах кримінального провадження даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та засудженого ОСОБА_7 , які підтримали касаційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 433 КПК до компетенції касаційного суду не належить перевірка обставин, зазначених у статтях 410, 411 КПК, щодо неповноти судового розгляду справи, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. У зв`язку з наведеним доводи захисника в цій частині у касаційному порядку перегляду не підлягають.

Оцінка доказів згідно зі ст. 94 КПК є виключною компетенцією суду, який постановив вирок, і ці вимоги закону судом першої інстанції дотримані у повному обсязі.

Доводи захисника про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновки про доведеність вини ОСОБА_7 у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів місцевий суд зробив на підставі зібраних у кримінальному провадженні та детально досліджених у судовому засіданні доказів, у їх сукупності та взаємозв`язку.

Зокрема, винуватість засудженого ОСОБА_7 ґрунтується на показаннях самого засудженого, який вину визнав у повному обсязі, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , про хід проведення оперативної закупки наркотичного засобу у ОСОБА_7 13 та 21 травня 2014 року.

Ці показання суд обґрунтовано поклав в основу обвинувального вороку, оскільки вони є послідовними, узгоджуються з іншими доказами по справі, наведеними у вироку, в тому числі, з протоколами оперативної закупки, даними актів огляду та помічення грошових купюр, висновками судово-хімічних експертиз, іншими доказами.
Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК, у ньому наведено докази, на яких грунтується висновок суду щодо вини ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК.

Із матеріалів провадження убачається, що оперативні закупки наркотичних засобів у ОСОБА_7 працівниками міліції проводились відповідно до закону «Про оперативно-розшукову діяльність» та згідно постанови прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину (т.1 а.с. 91-95), а тому доводи захисника про провокацію злочину з боку працівників міліції не заслуговують на увагу.

На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів належним чином обгрунтовані та вмотивовані.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами кримінального провадження не втановлено та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.

Апеляційний суд, переглядаючи вирок за апеляційною скаргою прокурора, дійшов правильного висновку про неправильне застосування положень ст.75 КК до ОСОБА_7 .

Разом з тим, призначивши до реального відбування, зокрема і за сукупністю злочинів, основного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, колегія суддів не в повній мірі врахувала положення статей 50, 65 КК та призначила надто суворе покарання ОСОБА_7 .

Із матеріалів справи та судових рішень слідує, що ОСОБА_7 вчинив тяжкі злочини і покарання йому повинно бути призначено у виді позбавлення волі. Але, враховуючи, що ОСОБА_7 раніше не судимий, перебуває у молодому віці, на утриманні має двох малолітніх дітей, працює, має постійне місце реєстрації, позитивно характеризується за місцем проживання, вину у вчинених злочинах визнав та щиро розкаявся, а також відсутність по справі наслідків від вчинених злочинів, оскільки вони вчинялися під контролем правоохоронних органів, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до засудженого положення ст.69 КК і призначити основне покарання ОСОБА_7 нижче від найнижчої межі, встановленої в санкціях ч.1 і ч.2 ст.307 КК.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Керуючисьвикладеним та статтями 433436, 438КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити, пом`якшивши йому покарання за ч.1 ст.307 КК із застосуванням ст.69 КК до 2 років 6 місяців позбавлення волі та за ч.2 ст.307 КК із застосуванням ст.69 КК до 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

На підставі ст.70 КК за сукупністю вищезазначених злочинів остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією всього майна.

У решті зазначений вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3