Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
07 червня 2016 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000231 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корець Рівненської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , освіта середня-спеціальна, одруженого, працюючого приватним підприємцем, раніше не судимого, обвинуваченого за ч.1 ст.296 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_9 ,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Корецького районного суду Рівненської області від 04 лютого 2016 року відносно ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Корецького районного суду від 04 лютого 2016 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.296 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 750 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 12 750 грн.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 782 грн. 09 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 2000 грн. витрат на правову допомогу.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Фінансового управління Корецької РДА - КЗОЗ "Корецька центральна районна лікарня" Корецької районної ради Рівненської області кошти, які витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_7 від злочину в сумі 649 грн. 50 коп.
Як встановлено судом першої інстанції, 15 червня 2014 року, о 18 годині біля річки, неподалік ставка Коловертівської сільської ради поблизу с. Коловерти Корецького району Рівненської області, ОСОБА_10 грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинив хуліганство, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом по відношенню до ОСОБА_7 який ловив рибу у вказаній річці та по надуманій ним причині заборони її вилову, з мотивів явної неповаги до норм поведінки в суспільстві, зламав належні потерпілому на праві власності дві риболовецькі вудки.
Після чого, ОСОБА_5 продовжуючи свої хуліганські дії, по тій же надуманій ним причині, наніс не менше 20 ударів руками по голові та тулубу ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на лобі зліва та справа, в обох навколоочних ділянках, в склеру правого ока, на правому плечі, саден в ділянці правої та лівої вилиці, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, контузії обох очей середнього ступеня, субкон`юнктивального крововиливу обох очей, крововиливу в скловидне тіло правого ока, що відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Продовжуючи знущатись над потерпілим, ОСОБА_5 занурював голову потерпілого під воду, після чого, вийшовши на берег річки, наказав потерпілому їсти людські фекалії, які знаходились на березі, намагаючись при цьому руками нагнути голову ОСОБА_7 до фекалій, однак, зважаючи на опір потерпілого, не довів свого наміру до кінця.
Крім того, продовжуючи знущання над потерпілим, ОСОБА_5 змусив ОСОБА_7 стати на коліна та покласти руки на потилицю, що останній вимушений був виконати після нанесених йому побоїв та погроз повторити їх.
В поданій на вирок суду апеляційній скарзі обвинувачений не погоджуючись з рішенням суду вважає його незаконним та не обґрунтованим. Доводить, що коли потерпілого привезли до лікарні, він вказав, що його побили знайомі. Також зазначає, що суд першої інстанції повинен був повернути обвинувальний акт в цьому кримінальному провадженні, оскільки він не відповідає вимогам КПК України, так як в обвинувальному акті зазначено, що подія мала місце 15 червня 2014 року, тоді коли потерпілий та свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 на досудовому розслідування вказали, що події відбувались 18 червня 2014 року. Також вказує що органами досудового розслідування невірно встановлено місце вчинення злочину, за яким обвинувачується ОСОБА_5 . Крім того доводить, що хуліганські дії по відношенню до ОСОБА_7 не вчиняв. Та звертає увагу на розбіжності в показаннях свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , дані ними під час досудового розслідування, вважає, що останні його оговорили.
Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника щодо задоволення апеляційних вимог, доводи потерпілого та думку прокурора, щодо залишення вироку суду першої інстанції без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України в кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, за наведених у вироку обставинах ґрунтується на сукупності зібраних по справі доказах, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, яким суд дав належну оцінку.
Диспозиція ч.1 ст.296 КК України, за якою ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено вироком суду першої інстанції, передбачає відповідальність за хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про хуліганство» № 10 від 22.12.2006 року, За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та ін.
Згідно з показань потерпілого ОСОБА_7 , даними в суді першої інстанції, 15 червня 2014 року він разом з знайомими ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 на річці поблизу с. Коловерти Корецького району Рівненської області ловили рибу. Через деякий час почув шум та побачив ОСОБА_5 , останній нічого не кажучи почав наносити йому по тілу удари руками та ногами. В подальшому кинув в річку та намагався втопити. Після чого заставляв його з`їсти людські екскременти. В подальшому обвинувачений вишикував його та братів ОСОБА_16 в шеренгу та наказав їм вимкнути мобільні телефони та йти до столу за яким він відпочивав з друзями, де ОСОБА_5 заставляв потерпілого та ОСОБА_16 писати заяву, що вони ловили рибу сітками.
Аналогічні показання дали ОСОБА_12 та ОСОБА_15 .
З показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що 15 червня 2014 року ловлячи рибу разом з знайомими ОСОБА_12 та ОСОБА_15 на річці поблизу с. Коловерти Корецького району Рівненської області до нього підійшов ОСОБА_5 та спитав, що він тут робить, на що свідок відповів, що ловить рибу. Після чого ОСОБА_5 зламав йому вудки та кинув його в річку. Він чув як кричав ОСОБА_7 після чого ОСОБА_11 в тік і більше нічого не бачив.
Показання потерпілого ОСОБА_7 об`єктивно узгоджуються з протоколом огляду місця події від 11 листопада 2014 року, згідно якого подія мала місце біля ставка на території Коловертівської сільської ради, що має неофіційну назву «Чабани».
Доводи обвинуваченого на те, що свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 дали неправдиві показання та оговорили ОСОБА_5 не заслуговують на увагу, оскільки судом не встановлено підстав чи обставин, за яких вищевказані свідки могли свідомо оговорити ОСОБА_5 , останній же, під час апеляційного розгляду заперечив той факт, що з згаданими свідками був конфлікт, і що в них були підстави його оговорити.
Також суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо розбіжностей показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 даними ними під час досудового розслідування, а також не вірного встановленого місця злочину, оскільки ч.4 ст. 95 КК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. В суді першої інстанції потерпілий та свідки дали чіткі та послідовні показання про події, які мали місце 15 червня 2014 року, а саме, як ОСОБА_5 вчиняв насильство по відношенню до ОСОБА_7 з завданням останньому побоїв.
Обставини щодо вчинення хуліганських дій ОСОБА_5 по відношенню до ОСОБА_7 стверджені показаннями ОСОБА_7 , даними ним в суді першої інстанції, а також показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які підтвердили показання потерпілого та вказали, що саме ОСОБА_5 знущався над ОСОБА_7 та наносив йому тілесні ушкодження, а також тримав потерпілого в воді і заставляв його з`їсти людські екскременти. Крім того зазначили, що обвинувачений вишикувавши їх в шеренгу та наказав їм вимкнути мобільні телефони та йти до столу за яким він відпочивав з друзями, де ОСОБА_5 заставляв потерпілого та свідків писати заяву, що вони ловили рибу сітками.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України - хуліганство, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 є правильною.
За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними та не обґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, даними під час апеляційного розгляду, про відсутність в дія обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.
З огляду на викладене, заперечення обвинуваченого ОСОБА_5 щодо його непричетності до вчинення інкримінованого злочину, колегія суддів розцінює як позицію обвинуваченого щодо реалізації ним права на захист та намагання уникнути передбаченої законом відповідальності.
При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого та призначив покарання, яке є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Вирок Корецького районного суду Рівненської області від 04 лютого 2016 року відносно ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
С У Д Д І :
(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
З оригіналом згідно
Суддя ОСОБА_1