18.03.2016 Справа № 756/3674/16-к
№ 756/3674/16-к
№ 1-кс/756/479/16
У Х В А Л А
18 березня 2016 року слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 , погоджене процесуальним керівником у справі - прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 , про арешт майна,
в с т а н о в и в:
У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання й просив для об`єктивного з`ясування дійсних фактичних обставин справи клопотання задовольнити.
Заслухавши думку прокуророа, вивчивши клопотання та додані до нього копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, якщо арешт здійснюється з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 18 лютого 2016 року внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Таким чином, з метою забезпечення збереження даного майна, яке було визнано речовим доказом, з метою не допущення приведення до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, на яке було направлено кримінальне правопорушення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню,слідчий суддя приходить до висновку стосовно необхідності задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170-173, 309, 395 КПК України,
у х в а л и в:
Клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 , погоджене процесуальним керівником у справі - прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 , про арешт майна задовольнити.
Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 .
Слідчому СВ Оболонського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 забезпечити збереженість майна на яке накладено арешт.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя