Справа №0216/ 139/640/16-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2016 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю сторін провадження:
процесуального прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_2
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
25 травня 2016 року у вечірній час ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у с. Перекоринці Мурованокуриловецького району Вінницької області, зайшов на територію домогосподарства ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , де шляхом вільного доступу через незамкнені вхідні двері пройшов у приміщення літньої кухні та, маючи умисел на заволодіння чужим майном, викрав із сумочки належні ОСОБА_5 паспорт громадянина України, пенсійне посвідчення, посвідчення до медалі «Медаль материнства» та дві пластикові картки ПАТ КБ «ПриватБанк».
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_2 за вчинене діяння було направлено до суду 18 липня 2016 року з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 357 КК України.
Під час судового розгляду 06 грудня 2016 року прокурор змінила обвинувачення, зокрема, дії обвинуваченого по викраденню пластикових карток ПАТ КБ «ПриватБанк» кваліфікувала за ч. 1 ст. 357 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у викраденні документів у ОСОБА_5 визнав повністю. Заявив, що повністю розуміє змінене обвинувачення, не вважає його таким, що збільшене і просив закінчувати справу розглядом в судовому засіданні 06 грудня 2016 року без надання строку для підготовки до зміненого обвинувачення. Суду ОСОБА_2 показав: 25 травня 2016 року у вечірній час він, уже перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння і знаходячись біля будинку ОСОБА_5 у с. Перекоринці, вирішив знайти і викрасти в її будинку спиртне. З цією метою він зайшов на територію домоволодіння, зайшов у незачинену літню кухню. Не знайшовши горілки, він забрав із сумки ОСОБА_5 її паспорт, пенсійне посвідчення, посвідчення до медалі та дві пластикові банківські картки на ім`я ОСОБА_5 і пішов додому. Наступного дня його розбудила ОСОБА_5 , запитала про крадіжку документів. У себе він знайшов лише паспорт потерпілої, а інші документи вона сама знайшла на дорозі по шляху його слідування від неї додому. Кається у скоєному.
З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, а також клопотання обвинуваченого, враховуючи думку учасників судового провадження, в тому числі клопотання потерпілої про розгляд справи за її відсутності (а.с. 20), за відсутності заперечень та сумнівів, переконавшись у добровільності позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Дослідження доказів було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують його особу.
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
За результатами судового розгляду кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати:
- по факту викрадення пластикових платіжних карток ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 - за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційних документів;
- по факту викрадення у ОСОБА_5 паспорта громадянина України, пенсійного посвідчення та посвідчення до медалі «Медаль материнства» - за ч. 3 ст. 357 КК України як незаконне заволодіння паспортом та іншими важливими особистими документами.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, зокрема, що відповідно до класифікації злочинів, визначеної ст. 12 КК України, вчинені ним діяння є злочинами невеликої тяжкості; особу винного, який за місцем свого проживання характеризується позитивно, як такий що в громадських місцях і побуті поводить себе добре і відносно якого не надходило скарг на адресу сільської ради (а.с. 43); обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття у скоєному злочині, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше (а.с. 41), обставину, що від вчиненого ним злочину не настало будь-яких негативних наслідків, та що потерпіла не має до нього притензій матеріального чи морального характеру і просила суворо його не карати (а.с. 20).
До обставин, що обтяжують покарання для обвинуваченого суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
На підставі викладеного, суд, дотримуючись загальних засад призначення покарання, зокрема, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що необхідним та достатнім для вправлення і перевиховання обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, буде призначення за вчинені злочини найменш тяжкого покарання, передбаченого санкціями інкримінованих частин статті, у виді штрафу. Розмір штрафу суд вважає за правильне визначити: за ч. 1 інкримінованої статті 30 НМДГ, а за ч. 3 40 НМДГ.
З врахуванням обставин справи та сукупності пом`якшуючих покарання обставин, суд вважає за правильне на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_2 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
З огляду на обране для обвинуваченого покарання, обставини, що досудовим слідством запобіжний захід щодо ОСОБА_2 не обирався, суд не вбачає потреби в обранні запобіжного заходу щодо обвинуваченого на цьому етапі судового розгляду.
На підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України визнані у справі речовими доказами викрадені документи слід залишити у власності потерпілої.
Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд
ОСОБА_2 визнати винним за ч. 1 та ч. 3 ст. 357 КК України. Призначити ОСОБА_2 покарання:
-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 гривень;
-за ч. 3 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 680 гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_2 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - штраф у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
Речові докази повернути потерпілій ОСОБА_5 .
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.
Суддя: ________________