Справа №487/2466/16-к 18.05.2016
Провадження № 11-сс/784/172/16 Категорія запобіжний захід
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві судове кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2016 року, якою
відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту терміном до 16.40 години 12.07.2016 року.
прокурор ОСОБА_6
підозрюваний ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 та застосовано до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту терміном до 16.40 год. 12.07.2016 року, що полягає у забороні залишати цілодобово фактичне місце проживання - квартиру АДРЕСА_1 .
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 , який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, задовольнивши клопотання прокурора про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу - тримання під вартою
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Прокурор вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Не погоджується з висновками слідчого судді про те, що органи досудового розслідування не навели виняткових і достатньо переконливих підстав, які дали б можливість вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 буде намагатись ухилятись від досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого чи свідків у даному кримінальному провадженні; що такий ризик, як можливість вчинення іншого злочину, може бути усунутий застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання; що є неприпустимим застосування щодо особи запобіжного заходу у виді домашнього арешту тільки на підставі тяжкості злочину, в якому підозрюється особа, та можливості вчинення ним іншого злочину.
Твердить: про неврахування слідчим суддею при обранні відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту терміном до 16 год. 40 хв., що підозрюваний може залишати територію свого домоволодіння та в не охоплений запобіжним заходом час може продовжувати злочину діяльність, оскільки відноситься до осіб, схильних до вчинення корисливих злочинів із застосуванням насильства;
що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що судом взагалі не проаналізовано, як не надано оцінки і тому факту, що останній вчинив тяжкий злочин із застосуванням насильства.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Приймаючи рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя прийшов до висновку: про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, тобто обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним даного злочину; про ненадання слідчим доказів, що підозрюваний ОСОБА_7 буде переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілого чи свідків у даному кримінальному провадженні; про існування ризику, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, але щоб цьому запобігти буде достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме - домашнього арешту.
При цьому слідчим суддею враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, сім`ю, тобто стійкі соціальні зв`язки, хворіє на туберкульоз.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Відповідно до вимог ч 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Метою застосування вказаного запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 за клопотанням слідчого, як вірно вказав слідчий суддя, є запобігання його спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та вчиняти інші злочини.
З матеріалів кримінального провадження вбачається існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. І хоча слідчим суддею і не вказано про врахування ним тяжкості вчиненого злочину, але це є очевидним з огляду на кваліфікацію цього злочину. А, крім того, тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, не може бути єдиною підставою для застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою.
А тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.
Слідчим суддею належним чином враховані передбачені ст. 178 КПК України обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме: що ОСОБА_7 є раніше судимим, має постійне місце проживання, сім`ю, тобто стійкі соціальні зв`язки, хворіє на туберкульоз, визнання ним вини; і вірно зазначено про доведення прокурором обставин, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, в тому числі і наявність лише одного з трьох заявлених у клопотанні ризиків.
При цьому слідчий суддя вірно вказав, що слідчим не надано доказів, що підозрюваний ОСОБА_7 буде переховуватись від органів досудового розслідування і суду, та незаконно впливати на потерпілого чи свідків у даному кримінальному провадженні.
Не надано таких доказів прокурором і апеляційному суду, а тому доводи апелянта і в цій частині є необґрунтованими.
Крім того, звертає на себе увагу невмотивованість клопотання слідчого в цій частині.
Посилання прокурора на конкретні обставини вчиненого підозрюваним ОСОБА_7 злочину не ґрунтуються на законі, оскільки вони не передбачені ст. 178 КПК України, а можуть впливати на міру покарання за вчинений злочин за результатами розгляду справи по суті, у відповідності до вимог ст. 65 КК України.
Крім того, прокурором в апеляційній скарзі не доведені обставини, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленого слідчим суддею ризику, тобто, обставина, передбачена п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.
Не доведені такі обставини прокурором і під час апеляційного розгляду.
Неспроможними є і доводи прокурора щодо незгоди з висновком суду щодо такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання, оскільки оскаржувана ухвала взагалі не містить зазначеного.
Є безпідставними твердження прокурора про неврахування слідчим суддею при обранні домашнього арешту терміном до 16.40 год., що підозрюваний може залишати територію свого домоволодіння та в не охоплений запобіжним заходом час продовжувати злочину діяльність, оскільки слідчим суддею застосований запобіжний захід до підозрюваного ОСОБА_7 у виді цілодобового домашнього арешту, а зазначення слідчим суддею вказаного прокурором часу відноситься до конкретизації моменту закінчення дії оскаржуваної ухвали, тобто, що застосований запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_7 діє до 12.07.2016 року до 16.40 год.
Таким чином, слідчий суддя дотримався вимог ст. ст. 177, 178, 194 КПК України щодо оцінки всіх обставин кримінального провадження в сукупності при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 .
З огляду на зазначене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і відсутні підстави для її скасування, про що просить апелянт.
Керуючись ст. ст. 407, 422, 424 , 532 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Залишити без змін ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2016 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 12.07.2016 року до 16.40 год.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуюча

Судді