Справа № 473/1811/16-к
УХВАЛА
іменем України
"03" червня 2016 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська Миколаївської області кримінальне провадження №0002723 за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янське Уршавського району Закарпатської області, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, інваліда ІІ групи, освіта вища, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 ,

- за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.121 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_4

потерпіла - ОСОБА_5

захисник - ОСОБА_6

особа. яка вчинила суспільно-небезпечне діяння - ОСОБА_3

законний представник - ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

08.11.2015 року біля 01 год. 30 хв. в с. Прибужани Вознесенського району Миколаївської області у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , на побутовому грунті, внаслідок непрязнених стосунків, виникла сварка. У ході сварки, ОСОБА_3 перебуваючи у кімнаті житлового будинку, з метою спричинення потерпілій ОСОБА_5 умисних тілесних ушкоджень, схопив ножиці, якими наніс декілька ударів в область грудної клітини. В результаті вказаних дій ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного порання грудної клітини по білягрудинній лінії зліва з пошкодженням міжреберної артерії, множинні непроникаючі колото-різані рани грудної клітини, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Факт вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння підтверджується наступними доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що з ОСОБА_3 співмешкає біля 3-х років. Напередодні вчинення злочину ОСОБА_3 декілька днів вживав спиртні напої. У вечірній час 07.11.2015 року за місцем її мешкання по АДРЕСА_3 між нею та ОСОБА_3 виникла сварка через ревнощі останнього. Після сварки пішла відпочивати у свою кімнату. Після цього в нічний час до неї в кімнату зайшов ОСОБА_3 і став наносити удари ножицями в область грудної клітини. З тілесними ушкодженнями вона знаходилась на лікуванні Вознесенської ЦРЛ.

Законний представник ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_3 є її сином. Приблизно з 2005-2006 років він страждає психічним захворюванням. Останні три роки він проживав разом з потерпілою ОСОБА_5 . Остання у вечірній час 08.11.2015 року зателефонувала їй і поскаржилась, що її побив ОСОБА_3 . У її сина раніше частково проявлялась агресивність, коли він вживав спиртні напої. В даний час він мешкає біля неї.

Відповідно до протоколів огляду місця події від 08.11.2015 року було оглянуто подвір"я домоволодіння, що розташовано по АДРЕСА_3 , кімнати житлового будинку за вказаною адресою, узбіччя біля річки Південний Буг, під час яких було виявлено та вилучено плями бурого кольору на паркані, на міжкімнатних дверях плями темно-бурого кольору, на рушнику, в коридорі житлового будинку, на простирадлі також виявлено плями бурого кольору; на узбіччі річки Південний Буг в с. Прибужани Вознесенського району - ножиці.

Згідно висновку судово-медичного експерта №588 від 18.11.2015 року у потерпілої ОСОБА_5 мали місце проникаюче колото-різане поранення грудної клітини по білягрудинній лінії зліва з пошкодженням міжреберної артерії, множинні не проникаючі колото-різані рани грудної клітини; враховуючи дані карти стаціонарного хворого, тілесні ушкодження виникли від дії предметів, які мають колюче-ріжучі властивості; проникаюче колото-різане поранення грудної клітини відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; колото-різані рани могли виникнути від удару, ударів гостряком браншів ножиць, що об"єктивно узгоджується з показаннями потерпілої ОСОБА_5 .

Таким чином, враховуючи викладені докази, ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Суд, враховуючи доводи учасників процесу, дослідивши зібрані та надані докази, оцінивши всі обставини провадження, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка на час вчинення суспільно-небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно до ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Досліджені докази підтвердили вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки ч.1 ст.121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіння, - у стані неосудності.

Факт неосудності ОСОБА_3 в момент вчинення ним суспільно небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КК України, підтверджується наступними доказами.

Відповідно до довідки головного лікаря Вознесенської ЦРЛ ОСОБА_3 знаходився на лікуванні в КУ "Вознесенська ЦРЛ" з 08.11.2015 року по 10.11.2015 року з діагнозом: "Епілепсія з рідкими поліморфними епінападами".

З метою визначення психічного стану ОСОБА_3 у кримінальному провадженні була проведена судова комплексна психоло-психіатрічна експертиза з участю лікаря нарколога. Згідно із висновком судово-психіатрічної експертизи №169 від 08.04.2016 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до скоєння і під час скоєння суспільно-небезпечного діяння страждав , а також на теперішній час страждає хронічним психічним захворюванням в формі епілептичної хвороби з середньою частотою судорожними пароксизмами, суперечними розладами свідомості, з помірно вираженими змінами особистості по епілептичному типу. В момент скоєння суспільно-небезпечного діяння 08.11.2015 року не міг віддавати звіт своїм діям і керувати ними. На теперішній час він також не може віддівати звіт в своїх діях і керувати ними. ОСОБА_3 підпадає під дію ч.2 ст. 19 КК України і потребує в застосуванні примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатрічну лікарню з суворим наглядом. У ОСОБА_3 виявлені порушення по органічному типу ("ригідний варіант") зі збільшенням порушень психічних якостей особистості (епілептоидно-гипотимний тип).

Таким чином, встановлена неосудність ОСОБА_3 на момент вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, так як він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними в період вчинення інкримінованого діяння.

Враховуючи обставини скоєння ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а також висновки судово-психіатричної експертизи, пояснення учасників процесу, поведінку ОСОБА_3 , яка передувала вчиненню суспільно - небезпечного діяння, суд вважає, що ОСОБА_3 відповідно до ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності та за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру .

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, вчинення ним діяння, пов"язане з посяганням на життя інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_3 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної і моральної шкоди на загальну суму 110204 гривні, прокурором про стягнення з останнього 1430 гривень, витрачених закладом охорони здоров"я на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення.

Обсудив цивільні позови, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Як встановлено під час судового засідання, ОСОБА_3 страждає хронічним психічним захворюванням, під час вчинення суспільно небезпечного діяння не міг віддавати звіт своїм діям і керувати ними, на теперешній час також не може віддавати звіт своїм діям і керувати ними.

Відповідно до ч.1 ст.1186 ЦК України шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її.завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. Крім того, законний представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 є пенсіонеркою, тобто не працездатна, суд враховує матеріальний стан ОСОБА_3 , в якого відсутнє майно.

Судові витрати на залучення експерта в сумі 1238,25 грн необхідно віднести за рахунок держави.

Долю речових доказів вирішити в поряду ст.100 КПК України.

Згідно ст.19, 92, 93, 94 КК України, керуючись ст.ст.372, 512-513, 516 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад з суворим наглядом.
Запобіжні заходи відносно ОСОБА_3 , передбачені ст.508 КПК України не застосувались.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 110 204 гривні - відмовити.

В задоволенні цивільного позову прокурора про стягнення з ОСОБА_3 1430 гривень, витрачених закладом охорони здоров"я на стаціонарне лікування потерпілої - відмовити.

Речові докази, а саме: ножиці, 4 пакунки зі змивами РБК, знищити; наволочку зі слідами РБК та простирадло зі слідами РБК, куртку зі слідами РБК, передані в кімнату зберігання речових доказів Вознесенського ВП ГУНП - передати потерпілій ОСОБА_5 як власнику майна.

Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський мськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: підпис: ОСОБА_1

Згідно оригіналу:суддя: