1-кс/381/726/16
381/4367/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2016 року слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 за участю прокурора Фастівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , а також за участю представників скаржника ГО Всеукраїнський Рух «Сила права»- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянув скаргу ГО Всеукраїнський Рух «Сила права на бездіяльність прокурора Фастівської місцевої прокуратури,
Перевірив надані матеріали скарги та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників процесу.
в с т а н о в и в :
ГО Всеукраїнський Рух «Сила права», яка діє в інтересах ОСОБА_6 , подала до суду скаргу на бездіяльність прокурора Фастівської місцевої прокуратури посилаючись на те, що громадська організація звернулась до Фастівської місцевої прокуратури з заявою про вчинення кримінального правопорушення суддею Фастівського міськрайонного суду ОСОБА_7 , яке містить ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.375 КК України, а саме постановлення суддею завідомо неправосудної ухвали. Прокурором Фастівської місцевої прокуратури зазначене повідомлення не внесено до ЄРДР, а від прокуратури надійшла відповідь від 21.10.2016 року про відсутність підстав для внесення таких відомостей в ЄРДР. Скаржник вважає, що є наявною бездіяльність прокурора, просить суд зобовязати Фастівську місцеву прокуратуру внести відповідні відомості до ЄРДР відповідно до ст..214 КПК України та розпочати досудове розслідування.
Представники скаржника вимоги скарги підтримали та просили суд скаргу задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала.
Відповідно до ст.303 КПК України, передбачено категорія рішеннь, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на оскарження.
Так, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення тощо.
Відповідно до ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.
Як вбачається з наданих до скарги письмових матеріалів, заявнику ГО «Всеукраїнський рух «Сила права» було повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей по заяві від 05.10.2016 року до ЄРДР, про що направлено письмову відповідь від 21.10.2016 року № 4361 вих.16.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів скарги ГО Всеукраїнський рух «Сила права» звернулась з повідомленням в інтересах ОСОБА_6 до Фастівської місцевої прокуратури Київської області про вчинення кримінального правопорушення суддею Фастівського міськрайонного суду ОСОБА_7 .
Зі змісту заяви від 05.10.2016 року вбачається, що суддя ОСОБА_7 при надходженні в його провадження цивільної справи за заявою ОСОБА_6 про встановлення факту її вимушеного переселення із окупованої частини території Луганської області внаслідок збройної агресії РФ, 07.07.2016 року постановив ухвалу про повернення справи через порушення правил підсудності, а 08.07.2016 року відкрив провадження по даній справі та призначив до судового розгляду.
Зазначені ухвали представники скаржника не долучили до матеріалів даної скарги.
Відповідно до п.1 ст.214 КПК України, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобовязаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України.
Виходячі з норм КПК України в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають реєстрації не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Підставою вважати заяву чи повідомлення про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях обєктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозвязку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Як вбачається з поданого заявником до Фастівської місцевої прокуратури повідомлення він вважає, що при прийняті суддею ОСОБА_7 процесуальних рішень, при надходженні цивільної справи, його дії підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України (службове підроблення) та ч.1 ст.375 КК України (постановлення завідомо неправосудної ухвали).
Разом з тим, ч.2 ст.126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканості суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється. Без згоди Вищої ради правосуддя суддю не може бути затримано або утримувано під вартою чи арештом до винесення обвинувального вироку судом, за винятком затримання судді під час або відразу ж після вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину. Суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.
Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 24.06.1999 року, 20.03.2002 року, 01.12.2004 року, 11.10.2005 року, 18.06.2007 року, 22.05.2008 року, 03.06.2013 року підтвердив викладені ним правові позиції щодо гарантій незалежності суддів з урахуванням міжнародних стандартів, закріплених у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року ратифікованій Верховною Радою України 17.07.1997 року та інших міжнародних документів.
Так, відповідно до п.1, п.2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється у Конституції або законах країни. Судові органи вирішують передані їм справи безпосередньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.
Незалежність та недоторканість суддів гарантують статті 126 і 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Законом України Про судоустрій і статус суддів визначені умови виконання професійних обовязків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечуються реалізація конституційних гарантій самостійності суді та незалежності суддів.
Зокрема ст.6 вказаного Закону встановлено заборону втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації в будь-який формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.
Відпвідно до ст.48 зазначеного Закону передбачено засоби забезпечення незалежності суддів, до яких належить в тому числі особливий порядок притягнення до відповідальності, недоторканість, імунітет, заборону втручання у здійснення правосуддя, відповідальність за неповагу до суду чи судді, тощо.
Реалізація зазначених правових гарантій здійснення правосуддя є необхідною передумовою належного виконання судом своїх конституційних функцій із забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина, утвердження і забезпечення яких є головним обовязком держави.
Статтею 92 Закону України Про судоустрій і статус суддів передбачені підстави дисциплінарної відповідальності судді.
Органами, що здійснюють дисциплінарне провадження щодо судді є Вища кваліфікаційна комісія суддів України - щодо суддів місцевих та апеляційних судів.
З огляду на це, будь-які незаконні втручання або вплив на суд чи суддів, хоч би від кого вони виходили та яку мету переслідували, є неприпустимими і мають одержувати належну правову оцінку.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що подана скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.214,303,304,306 КПК України, ЗУ «Про судоустрій і статус судді», ст..126 Коституції України,
у х в а л и в :
В задоволенні скарги Громадської організації « Всеукраїнський Рух «Сила права» на бездіяльність прокурора Фастівської місцевої прокуратури - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1