Справа № 359/4585/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/835/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 07.07.2016

УХВАЛА
Іменем України
07 липня 2016 року Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Київської області та прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2016 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любарці Бориспільського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, засуджено:

- за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_8 визначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

на підставі ст. 92, 93, 94 КК України застосовано до ОСОБА_8 примусовий захід медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, здійснення якого покладено на медичну службу кримінально-виконавчої установи;
стягнуто в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди: на користь ОСОБА_9 2 400 грн.; на користь ОСОБА_7 3 300 грн.; на користь ОСОБА_10 5000 грн.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Любарці Бориспільського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 25.02.2011 за ч. 3 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі, 10.07.2014 на підставі ст. 81 КК України звільнений від відбування покарання умовно достроково,
засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту ОСОБА_8 частину покарання за попереднім вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2011 року та визначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і сто двадцять днів.
стягнуто в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди на користь ОСОБА_10 3000 грн.;
вирішене питання про речові докази.

Відповідно до вироку, в період часу з кінця січня по 11.02.2015 року у вечірній час доби (точний час та дата не встановлені) ОСОБА_8 , знаходячись в с. Любарці Бориспільського району, з метою вчинення крадіжки чужого майна, проник до будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , звідки таємно здійснив крадіжку майна, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 2 400 грн.
Також, 15.02.2015 року близько 19 години, ОСОБА_8 знаходячись в с. Тарасівка Бориспільського району з метою вчинення крадіжки чужого майна, проник до будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно здійснив крадіжку майна, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1 850 грн.
Також, ОСОБА_8 у невстановлений судом день та час, приблизно на початку лютого 2015 року, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, проникли до господарського приміщення домоволодіння АДРЕСА_1 , звідки таємно здійснили крадіжку майна, що належало ОСОБА_10 , чим завдали останньому матеріальну шкоду на суму 6 790 грн.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Київської області просив вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що суд безпідставно визнав обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_8 - рецидив злочину, оскільки за ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує. Разом з тим, за вимогами ст. 377 КПК України, судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Відповідно до обвинувального акта дії ОСОБА_8 та ОСОБА_8 за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_10 вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинена повторне, за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням у приміщення.

Однак, судом визнано правильною кваліфікацією дій обвинувачених за вказаним епізодом за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднана з проникненням у житло, без наведення мотивів зміни кваліфікуючої ознаки злочину із проникненням у приміщення. Просив вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Бориспільської місцевої прокуратури просив вирок суду змінити в частині призначеного покарання щодо ОСОБА_8 . Не оспорюючи доведеність вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів, вважає, що вирок щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_8 є незаконним і таким, що підлягає зміні, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своїх доводів указав на те, що судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 70 КК України, двічі призначене покарання ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України. Просив вирок змінити в частині призначеного покарання відносно ОСОБА_8 . На підставі ст. ст. 92, 93 94 КК України застосувати до ОСОБА_8 примусовий захід медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, здійснення якого покласти на медичну службу кримінально виконавчої установи.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу заступника прокурора області підтримав у повному обсязі, а апеляційну скаргу прокурора Бориспільської місцевої прокуратури підтримав частково, просив вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції;

потерпілу ОСОБА_7 , яка питання про задоволення апеляційних скарг заступника прокурора області та прокурора Бориспільської місцевої прокуратури віднесла на розгляд суду;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга заступника прокурора Київської області підлягає до задоволення, а апеляційна скарга прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 обвинувачувався і був засуджений за злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України по трьох епізодах злочинних діянь, а саме:

в період із січня по 11.02.2015 року щодо майна ОСОБА_9 , 15.02.2015 року щодо майна ОСОБА_7 та на початку лютого 2015 року щодо майна ОСОБА_10 .

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначаючи покарання у межах установленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Аналіз указаних правових норм указує на те, що покарання повинно призначатися за вчинений злочин відповідно до санкції відповідної статті, чи частини статті.

В порушення цієї норми закону, суд двічі призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за однією і тією ж самою статтею Особливої частини КК України. Призначивши таким чином покарання, суд першої інстанції допустив порушення п. 2 ч. 4 ст. 371 КПК України, яка регламентує вимоги до резолютивної частини обвинувального вироку в частині призначення покарання. У зв`язку із вказаним, вирок щодо ОСОБА_8 не може визнаватися законним та обґрунтованим, а тому він підлягає у цій частині скасуванню. Із урахуванням того факту, що судом першої інстанції ОСОБА_8 за однією статтею двічі були призначені покарання однакові за видом, але різні за розміром без наведення відповідних мотивів, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості виправити помилку шляхом зміни рішення в частині покарання, оскільки мотивів такого призначення, в тому числі і щодо розміру покарання, судом у вироку не наведено.

Ці обставини указують на необхідність призначення у цьому провадженні нового судового розгляду у суді першої інстанції у процесі якого необхідно врахувати наведене. Окрім того, у випадку ухвалення у цьому провадженні обвинувального вироку, підлягають врахуванню доводи апеляційних скарг щодо визнання рецидиву злочину обставиною, що обтяжує покарання, та об`єкту із якого проводилось таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 . Оскільки обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_8 тісно пов`язані між собою, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок у повному обсязі.

Підстав для зміни щодо обвинувачених запобіжного заходу колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області задовольнити .

Апеляційну скаргу прокурора Бориспільської місцевої прокуратури задовольнити частково.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_8 - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів передбачених, ч. 3 ст. 185 КК України у Бориспільському міськрайонному судді Київської області із стадії підготовчого судового засідання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_8 залишити без змін тримання під вартою.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)