справа № 208/7879/15-к
провадження № 1-кп/208/160/16
УХВАЛА
23 вересня 2016 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7

ОСОБА_8

при вирішенні клопотання щодо зміни запобіжного заходу по кримінальному провадженню за обвинувальним актом, що надійшов до суду з прокуратури Заводського району м. Дніпродзержинська по обвинуваченню ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Під час судового розгляду до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ВСТАНОВИВ:
У судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою на домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 , заборонивши ОСОБА_6 залишати вказане житло з 20 год.00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, та поклавши на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

В обґрунтування клопотання захисником зазначено, що на даний момент відсутні будь-які передбачені КПК України підстави для подальшого тримання підзахисного під вартою. Поводження з особою, вина якої у вчинені кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою. Особа, яка обвинувачується у вчинені злочину, завжди повинна бути звільнена з-під варти до суду, якщо тільки держава не може довести, що є відповідні і достатні причини, щоб виправдати триваюче тримання під вартою. Подальше існування обґрунтованої підозри у скоєнні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою продовження тримання особи під вартою. Але зі спливом певного часу обґрунтована підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами. Суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовження строку тримання під вартою.

При неодноразовому продовженні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ( останній раз 18 серпня 2016 року), прокурором жодного разу не було навіть названо ( не говорячи вже про їх обґрунтування) жодного ризику,які б давали суду достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду незаконно впливати на потерпілу або свідків, будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інший злочин та інш, не доведено існування обставин, які б свідчили що жоден інший більш м`який запобіжний захід не може запобігти заявленим ризикам. Прокурором жодного разу не надано доказів, які б доводили, що існує обґрунтована підозра у вчинені ОСОБА_6 кримінального провадження, в якому він обвинувачується. Відсутні докази, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України, а саме того, що він має намір чи вчиняв спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, та інш. Тишина характеризується позитивно, має родину. Судом допита більшість свідків обвинувачення. Жоден з допитаних на теперішній час свідків не підтвердили пред`явлене обвинувачення, навпаки, спростовують його, має незадовільний стан здоров`я

Обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_8 підтримали клопотання захисника ОСОБА_7 .

У судовому засіданні прокурор вважає запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без змін тримання під вартою. оскільки ризики, визначені ст.. 177 КПК України не зменшилися, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу немає, лише тримання під вартою може запобігти ризику уникнути покарання у разі визнання обвинуваченого винним. ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, існує обґрунтована підозра, щодо стану здоров`я не мається офіційного звернення Сізо щодо неможливості утримання обвинуваченого під вартою.

Вислухавши клопотання, думку всіх учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з положенням ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, двомісячний строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 спливає 15.10.2016 року.

До спливу продовженого строку надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу.

При вирішенні вказаного питання судом приймалось до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від слідства і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання на строк до 15 років позбавлення волі, а тому, не зважаючи на всі позитивні характеристики, наведені захистом, не зважаючи на наявність у обвинуваченого неповнолітньої дитини, міцних соціальних звьязків і ряду захворювань, суд вважає наявними ризик, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, зможе вчинити спроби переховуватись від суду, з огляду на покарання, яке йому загрожує у випадку встановлення судом його винності.

Суд заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисників обвинуваченого, приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно залишити без змін, оскільки ризики, передбачені ст..177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_6 такого запобіжного заходу як взяття під варту, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що враховувалися суддею при обранні ОСОБА_6 заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не має, ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, обвинувачений не допитаний.

Відтак, суд вважає відмовити захисникам ОСОБА_7 ОСОБА_9 , обвинуваченому ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про заміну запобіжного заходу

на більш м`який, оскільки на думку суду жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст.. ст.177,178,183,197, 315,316,331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

суддя ОСОБА_2

суддя ОСОБА_3