Провадження № 1-в/461/387/16
У Х В А Л А
28.10.2016 року Галицький районний суд м. Львова
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту нерухомого майна ,-
В С Т А Н О В И В :
у провадженні суду знаходилось кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України.
ОСОБА_5 звернулась до суду із заявою про скасування арешту з нерухомого майна покликаючись на те, що ухвалою слідчого - судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_7 від 03.07.2015 року, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належитьь їй на праві власності. Вказане житлове приміщення належать їй на підставі Договору купівлі продажу від 06.05.2015 року посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , зареєстрований в реєстрі за №222. Право власності ОСОБА_5 зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказує на неправомірне накладення арешту на майно належне на законних підставах, а тому просить його скасувати.
В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 вимоги клопотання підтримав, з підстав викладених у фабулі клопотання, просить його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання та пояснив, що вирок суду вступив у законну силу, арештована квартира не перебувала у власності засудженої ОСОБА_6 ,однак, така набута незаконно внаслідок шахрайських дій. Разом з тим, визнає, що договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна не оспорювався і на даний час є чинний.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, і згідно ч.1 ст.131 КПК України застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Як вбачається із матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу від 06.05.2015 року посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , зареєстрований в реєстрі за №222. Право власності ОСОБА_5 зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , 06.05.2015 року, номер запису про право власності: 9584092, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 .
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).
Відповідно до ч.7 ст.319 ЦК України, діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ч.ч.1-2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно вироку Галицького районного суду м.Львова від 22.02.2016 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України та призначити покарання: за ч.4 ст.358 КК України - один рік обмеження волі; за ч.4 ст.190 КК України - п`ять років позбавлення волі, з конфіскацією майна. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_6 призначено - п`ять років позбавлення волі, з конфіскацією майна. ОСОБА_6 за ч.3 ст.358 КК України виправдано. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання із випробуванням та встановити їй іспитовий термін два роки. Згідно ст.76 КК України покладено на засуджену ОСОБА_6 обов`язок періодично реєструватись в кримінально-виконавчій інспекції та повідомляти про зміну місця роботи та проживання. На підставі ст.77 КК України конфіскацію майна ОСОБА_6 не призначено.
Однак, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, не вирішено питання арештованого в ході досудового слідства майна.
У відповідності до Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про знаття арешту з майна» «За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (дані КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок».
В п. 14 ч.1 ст. 537 КПК України зазначено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Відповідно до ч. 1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням інших осіб, які мають право звертатись до суду з клопотанням про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання про вирішення питання, пов 'язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питання, передбаченого п. 14 ч.1 ст. 537 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З врахуванням наведеного , суд приходить до висновку про скасування арешту нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, 539 КПК України, суд ,-
Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту нерухомого майна - задовольнити.
Скасувати арешт квартири АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 10305150.
Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 07.07.2015 року за № 10305150 про арешт квартири АДРЕСА_1 .

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області.
Суддя ОСОБА_1 .