Справа № 152/225/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2016 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участі секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018,

по обвинуваченню громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, засудженого вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 1 лютого 2016 року за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України) до двохсот годин громадських робіт,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

учасники кримінального
провадження:
сторона обвинувачення:
прокурор ОСОБА_4 ,
сторона захисту:
обвинувачений ОСОБА_3 ,
інші учасники:
потерпіла ОСОБА_5 ,
у с т а н о в и в:
8 березня 2015 року, біля 15 години 40 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи у будинку своєї бабусі ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_2 , спілкуючись у кухні з ОСОБА_5 , помітив, що з зовнішньої кишені куртки ОСОБА_5 випав мобільний телефон, чого остання не помітила. У цей момент у ОСОБА_3 виник умисел на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_5 .

Після того, як ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 вийшла з приміщення кухні, ОСОБА_3 , скориставшись відсутністю власника та інших осіб, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав мобільний телефон «Нокіа 3600 Slide» вартістю 500 гривень, у якому знаходилася сім-карта мобільного оператора зв`язку «Київстар» вартістю 5 гривень та залишив місце вчинення злочину.

Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 505 гривень.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, зокрема, що у березні 2015 році, точної дати та часу він не пам`ятає, перебуваючи у літній кухні своєї бабусі по АДРЕСА_2 , спілкуючись з ОСОБА_5 , він помітив, як із кишені останньої випав мобільний телефон, у цей момент обвинувачений вирішив його викрасти. Коли бабуся та потерпіла вийшли з кухні, ОСОБА_3 підняв телефон з підлоги та, поклавши його до кишені штанів, вийшов з літньої кухні. Наступного дня викрадений телефон він продав за 100 гривень, які витратив на власні потреби. На даний час телефон повернуто потерпілій. Про вчинене він дуже шкодує та попросив його суворо не карати.

Ураховуючи те, що обвинувачений, прокурор та потерпіла у судовому засіданні не оспорюють усі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд цього провадження щодо усіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших обставин у кримінальному провадженні, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу та стосуються речових доказів.

Отже, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується негативно, раніше судимий.

Обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_3 , є визнання ним вини та щире каяття, а також те, що шкода, завдана злочином, повністю відшкодована, що підтвердила у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 . Обставин, обтяжуючих покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченим, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують та відсутності обтяжуючих покарання обставин, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт строком двісті годин.

Окрім того, зважаючи на те, що ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності за злочин, вчинений до ухвалення 1 лютого 2016 року щодо нього вироку Шаргородським районним судом Вінницької області, яким він був засуджений до двохсот годин громадських робіт за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у червні 2015 року, суд вважає за необхідне на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати до покарання за цим вироком покарання, призначене вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 1 лютого 2016 року.

Отже, остаточно до відбування ОСОБА_3 слід призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 1 лютого 2016 року у виді двохсот сорока годин громадських робіт.

Призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов не заявлено, процесуальних витрат у провадженні немає.

Долю речового доказу належить вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Підстав для обрання запобіжного заходу немає.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком двісті годин.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком покарання за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 1 лютого 2016 року у виді громадських робіт, і до відбування ОСОБА_3 остаточно призначити покарання у виді громадських робіт строком двісті сорок годин.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речовий доказ: мобільний телефон «Нокіа 3600 Slide» залишити у власника ОСОБА_5 .

Згідно зі статтями 392-395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Згідно зі статтею 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1