Справа № 526/446/16-к
Провадження № 1-кп/526/59/2016

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2016 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Гадячі кримінальне провадження на підставі угоди зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000146 від 25.02.2016 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гадяч

Полтавської області, громадянина України, освіта середня,

не працюючого, зареєстрованого за адресою

АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не

судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в :

У кінці жовтня 2015 року ОСОБА_4 перебуваючи на території «Восковощинного заводу» в м.Гадяч, біля ангару знайшов гранату РГД-5 із запалом до неї. Знаючи як користуватися гранатою він забрав її із собою та постійно зберігав у себе вдома у квартирі АДРЕСА_3 з метою в подальшому використати її на риболовлі для глушіння риби.

29.01.2016 року після скоєння нападу на ОСОБА_6 , ОСОБА_4 прийшов додому, забрав дану гранату та приніс її у кімнату № НОМЕР_1 гуртожитку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , де проживає його знайомий ОСОБА_7 , заховавши її у свій рюкзак, який там знаходився.

30.01.2016 року, в ході проведення огляду житлової кімнати АДРЕСА_5 , в особистих речах ОСОБА_4 , а саме в рюкзаку, працівниками Гадяцького відділу поліції було виявлено та вилучено металевий предмет, за зовнішніми ознаками схожий на ручну гранату РГД-5 та запал до неї, яку останній зберігав без передбаченого Законом дозволу.

Згідно висновку судової вибухотехнічної експертизи №1315 від 22.02.2016 року, виявлений та вилучений з рюкзака ОСОБА_4 металевий предмет, є корпусом гранати РГД-5 та уніфікованим запалом ручних гранат УЗРГМ-2. Корпус гранати РГД-5 без запалу (засобу підриву) є зарядом вибухової речовини (тротилу) у міцному корпусі. Запал УЗРГМ-2 належить до засобів підриву. Корпус гранати РГД-5 (заряд вибухової речовини в корпусі), споряджений запалом УЗРГМ-2 (засобом підриву), складають гранату РГД-5, яка належить до категорії бойових припасів.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, що виразились в носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.263 ч.1 КК України.

25 лютого 2016 року, між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000146 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості , укладену 25 лютого 2016 року, між прокурором та обвинуваченим, відповідно до якої ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Сторони узгодили покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України, з урахуванням того, що він вину у вчиненому визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та на підставі ст. 75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки із застосуванням ст. 76 ч. 3, 4 КК України, відповідно до якої покласти на нього наступні обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в вкримінально-виконавчу інспекцію.

Наслідки укладання та затвердження даної угоди згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України оговорені сторонами.

У підготовчому судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний, характер обвинувачення та його суть зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди з ним узгоджено та є цілком зрозумілим, виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання він може виконати реально, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України визнав повністю.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості укладену між обвинуваченим та прокурором вважаючи, що умови угоди не суперечать вимогам кримінально-процесуального закону.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди, дотримані вимоги Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає до затвердження, виходячи з наступного.

Статтею 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною четвертою ст. 469 цього Кодексу угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Пунктом першим ч. 3 ст. 314 КПК України встановлено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості, а частиною другою ст. 474 цього Кодексу встановлено, що розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє те, що він має право на судовий розгляд під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, а також має права визначені пунктом першим ч. 4 ст. 474 КПК України та розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема: про характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та що він цілком розуміє свої права передбачені ч. 4 ст. 474 цього Кодексу.

Вислухавши сторони кримінального провадження, зокрема обвинуваченого , який пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, оцінюючи викладені обставини провадження у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України, суд приходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно ст. 475 КПК України, у випадку якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 469, 472 - 475 КПК України, суд ,-

з а с у д и в:

Угоду про визнання винуватості від 25 лютого 2016 року по кримінальному провадженню №0000146 від 25.02.2016 року, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 затвердити.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 ( три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 п.3, п.4 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

Речові докази: гранату РГД-5, що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання зброї Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області передати до ГУНП в Полтавській області для знищення.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Головуюча: підпис

Копія: вірно

Суддя Гадяцького

районного суду ОСОБА_1