АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 610/1071/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1321/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.289 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області ОСОБА_8 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 11 березня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком затверджено угоду між потерпілою ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем

с.Морозівка Балаклійського району Харківської області, громадянином

України, з професійно-технічною освітою, за спеціальністю слюсаря

КВПіА, не одруженим, офіційно не працевлаштованим, в силу ст.89 КК

України не судимим, зареєстрованим та проживаючим за адресою:

АДРЕСА_1 ,

якого визнанано винним у вчинені злочину, передбаченим ч.1 ст. 289 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до ст.76 КК України на нього покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в сумі 245 грн. 52 коп.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним в тім, що 24.02.2014 року в денний час, в м.Балаклія Харківської області діючи з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, видаючи себе за покупця, не маючи коштів на придбання, шляхом обману отримав від ОСОБА_9 автомобіль ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1 , вартістю 13049 гривень, незаконно заволодів ним, розпорядившись на власний розсуд.

Угоду між підозрюваним і потерпілою про примирення досягнуто 12.02.2016 року, до надходження обвинувального акту до суду, за умовами якої підозрюваний забов`язався відшкодувати завдану потерпілій матеріальну шкоду у розмірі 17000 гривень до 31 грудня 2016 року.

При затвердженні угоди про визнання винуватості суд керувався вимогами ст.ст. 473-476, 469 КПК України, які вважав дотриманими при прийнятті рішення про затвердження угоди.

Заступник прокурора Харківської області не погодившись з вироком суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить про скасування вироку та направлення кримінального провадження до органу досудового розслідування для здійснення розслідування в загальному порядку.

В обгрунтування доводів вказує на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило ухвалити законне та обгрунтоване рішення. При цьому зазначає, що відповідно до ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення може бути укладена тільки у випадках, коли кримінальне правопорушення завдає шкоди приватним інтересам, інтересам фізичної особи, тощо, і не зачіпає публічні інтереси. Тому при затвердженні судом угод про примирення має враховуватись специфіка об`єкта посягання під час вчинення злочинів, де основним безпосереднім об`єктом є публічні інтереси, а спричинена конкретним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт. Укладання угоди в таких провадженнях, на думку апелянта, не допускається. Протиправними діями ОСОБА_7 спричинена шкода потерпілій ОСОБА_9 проте, ця шкода є лише проявом посягання на основний обєкт суспільні відносини, які забезпечують безпеку дорожнього руху, з огляду на що вважає, що укладання угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

При цьому посилається на п.19 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» про те, що затвердження угод не допускається у справах про злочини передбачені розділом XI КК України, «злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту», за виключенням кримінальних проваджень, розпочатих у формі приватного обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив про задоволення апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційних вимог прокурора, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при затверджені угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_7 , яка поступила до органу досудового розслідування Балаклійського відділення поліції Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області 12 лютого 2016 року по кримінальному провадженню за ч.1 ст.289 КК України щодо підозрюваного ОСОБА_7 , істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку суду, не допустив.

На підставі ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного звинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

При перевірці обгрунтованості доводів апеляційної скарги про необхідність врахування при затвердженні угод специфіки об`єкта посягання, в даному випадку посягання на суспільні відносини, що забезпечують безпеку руху, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при затвердженні угоди у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, розглянув справу з дотриманням вимог ст.ст. 471, 474 КПК України та загальних засад кримінального провадження.

Суд першої інстанції з достатньою повнотою забезпечив з`ясування обставин справи у відповідності до загальних положень судового розгляду кримінального провадження на підставі угод про примирення. Як встановлено судом, вчинений ОСОБА_7 злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст.471 КПК України, в якій зазначені формулювання обвинувачення, правова кваліфікація дій, розмір заподіяної потерпілій шкоди, порядок та строк її відшкодування, узгоджене сторонами покарання, згода сторін на його призначення та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, передбачені ст.473 КПК України наслідки укладення та затвердження угоди, та наслідки невиконання, передбачені ст.476 КПК України, в тому числі наслідки за умисне невиконання угоди, що передбачає притягнення особи до кримінальнолї відповідальності за ч.1 ст.389-1 КК України.

При таких обставинах суд належним чином переконався у добровільності укладення угоди між потерпілою та обвинуваченим, виніс вирок, який відповідає вимогам ст.475 КПК України.

Оскільки прийняте судом рішення являється законним та обгрунтованим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора. В даному випадку, за фактичними обставинами справи внаслідок протиправних дій підозрюваного завдано шкоду особистим інтересам потерпілої ОСОБА_9 , а не суспільним чи публічним /зокрема немайновим/, подана апеляційна скарга не містить достатньо переконливого правового обгрунтування заявлених вимог, з посиланням на відповідні норми закону, тому відхиляється.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 11 березня 2016 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

_____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_4