Справа № 357/6975/14-к
1-кп/357/476/14
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2014 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 , , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області, громадянина України, освіта середня, інвалід 3 групи, працюючого різноробочим в ПП «Росьбуддеталь», раніше не судимого, зареєстрований і проживає за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
19 квітня 2014 р. близько 14 години ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Таращанській від вул. Тімірязєва в м. Біла Церква Київської області, у напрямку до с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області, в районі розташування будинку № 155 по вул. Таращанській в м. Біла Церква Київської області, порушив вимоги п.2.3.б Правил дорожнього руху України, згідно якому: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху України, згідно, якому: «Сигнали світлофора мають такі значення: е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух», проявив неуважність, виїхав на регульований світлофорами пішохідний перехід на заборонений йому рух червоний сигнал світлофора, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6 , який переходив проїжджу частину дороги на дозволений пішоходам рух зелений сигнал світлофора та мав перевагу в русі, рухаючись при цьому з права наліво по ходу руху вказаного автомобіля, допустивши наїзд на пішохода.

В результаті вказаної ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закриті переломи правої стегнової кістки, обох кісток правої голінки, лівої великої гомілкової кістки, лівої виличної кістки, верхньої щелепи зліва з переходом на зовнішню стінку лівої орбіти, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3.б, 8.7.3.е Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із скоєною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчинені злочину щиро розкаюється і дав покази, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку.

По суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_4 пояснив, що він 19 квітня 2014 р. близько 14 години, керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , повертаючись від дівчини додому та рухаючись по вул. Таращанській від вул. Тімірязєва в м. Біла Церква Київської області, у напрямку до с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області, в районі будинку № 155 по вул. Таращанській в м. Біла Церква Київської області, порушив вимоги пунктів 2.3.б, 8.7.3.е Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, виїхав на регульований світлофорами пішохідний перехід на червоний сигнал світлофора, не надав дорогу пішоходу, який переходив проїжджу частину дороги на зелений сигнал світлофора, допустивши наїзд на пішохода. Згідний з тим, що внаслідок ДТП, яка сталася з його вини пішоходу ОСОБА_6 завдані тілесні ушкодження у вигляді: закриті переломи правої стегнової кістки, обох кісток правої голінки, лівої великої гомілкової кістки, лівої виличної кістки, верхньої щелепи зліва з переходом на зовнішню стінку лівої орбіти, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Про вчинене шкоду. Зібрані по справі докази визнає, та їх не оспорює. Кваліфікацію його дій не оспорює. Цивільний позов визнає частково, але на яку конкретно суму сказати не може.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, надані суду під час судового провадження прокурором, долучені до обвинувального акта, які є матеріалами кримінального провадження кримінальною справою, визнані обвинуваченим ОСОБА_4 у повному обсязі і ним не заперечуються та не оспорюються, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, вони з ініціативи прокурора і згоди обвинуваченого, представника потерпілого, яким попередньо були роз`яснені положення ст. 349 ч.3 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались, про це судом винесена ухвала.

Судом враховуючи часткове визнання обвинуваченим позову винесено ухвалу про дослідження висновку експерта № 178/д від 15.05.2014 р., на чому наполягав у суді представник потерпілого, як доказ в обґрунтування заявленого потерпілим позову про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 100000 грн.

Визнавальні покази обвинуваченого в ході судового засідання, підтверджуються, доказами, що містяться у кримінальному провадженні, які подані прокурором і повністю з ними узгоджуються, тому його покази суд визнає достовірними.

Судом досліджений висновок експерта № 178/д від 15.05.2014 р., згідно якому потерпілому ОСОБА_6 проведено декілька операцій у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, ОСОБА_6 завдані тілесні ушкодження у вигляді: закриті переломи правої стегнової кістки, обох кісток правої голінки, лівої великої гомілкової кістки, лівої виличної кістки, верхньої щелепи зліва з переходом на зовнішню стінку лівої орбіти, кров у правому колінному суглобі, рана в лобній області зліва, синець на повіках лівого ока, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ст. 286 ч.1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обираючи вид та міру покарання суд, керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує вид та межі покарання, установлені в санкції частини статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений за формою вини, ступенем тяжкості вчинив злочин невеликої тяжкості з необережності.

ОСОБА_4 раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнаються: щире каяття, є інвалідом 3 групи.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За місцем проживання і роботи ОСОБА_4 характеризується позитивно.
На обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, не судимий, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, приходить до висновку що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування основного покарання, установленого в санкції частини за вчинений злочин, тобто відповідно до ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробування, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому, передбаченого санкцією ч.1 ст. 286 КК України позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, обставини вчиненого злочину: а саме порушення ОСОБА_4 декількох норм ПДРУ, допущені порушення ПДРУ безпосередньо на пішохідному переході, наслідки у виді спричинення тілесних ушкоджень здоров`ю потерпілого, що свідчить, на думку суду, про грубе нехтування водієм ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього руху України, приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 додаткового покарання.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових злочинів.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 100000 грн., суд на підставі ст.ст. 23,1166,1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 127-129 КПК України, вважає, що він підлягають задоволенню частково. При цьому суд зазначає, що обвинувачений позов потерпілого ОСОБА_6 визнав частково без конкретного розміру.

При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди ОСОБА_6 , суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 причинив скоєнням злочину з необережності потерпілому ОСОБА_6 фізичний біль та страждання у зв`язку із ушкодженням здоров`я, душевні страждання пов`язані із протиправною поведінкою щодо нього самого. Суд також враховує перенесені потерпілим декілька операцій у зв`язку із отриманими при ДТП ушкодженнями здоров`я та безпосередньо пов`язані з цим глибину і тривалість фізичних та душевних страждань, тривалість вимушеного для відновлення здоров`я лікування, матеріальне становище обвинуваченого, вимоги розумності і справедливості. При цьому суд вважає, що розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 50000 грн. відповідає вимогам розумності і справедливості, з урахуванням того, що обвинувачений є працездатним та у теперішній час працює.

Речові докази відсутні.

Витрати на залучення експерта в розмірі 367 грн. 08 коп., слід стягнути із обвинуваченого.

В ході досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК Украины, суд,-

У х в а л и в: :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 ч.1 п. 2,3,4 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Додаткове покарання призначене ОСОБА_4 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік, підлягає виконанню самостійно і реально.

Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особисте зобов`язання, з дією останнього до набрання вироком законної сили.

Зобов`язати ОСОБА_4 на строк до набрання вироком законної сили, виконувати передбачені ст. 194 КПК України обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою у визначені місце, день, час;

- повідомляти суд про зміну місця проживання.

Контроль за виконанням ОСОБА_4 запобіжного заходу - особисте зобов`язання, на період до набрання вироком законної сили, покласти на прокурора ОСОБА_3 відповідно до вимог ч. 3 ст. 179 КПК України.

Позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь Держави витрати на залучення експерта у розмірі 367 (триста шістдесят сім) грн. 08 коп.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя Білоцерківського
міськрайонного суду
Київської області ОСОБА_1