АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 667/3549/14-к
Номер провадження : 11-кп/791/83/16 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.382 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року квітня місяця 12 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

З участю прокурора: ОСОБА_5

Секретаря: ОСОБА_6

Обвинувачених: ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Захисника: ОСОБА_9

Потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Представника потерпілого: ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні у залі Апеляційного суду Херсонської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015,за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 06 листопада 2015 року щодо :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долинське, Чаплинського району Херсонської області, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, освіта вища, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, працюючого юрисконсультом СП «ОстВестКонсалтінг», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, освіта вища, одруженого, маючого на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, працюючого директором ТОВ «Інвестор», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не судимого,
в с т а н о в и л а :

Цим вироком : ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.382 КК України та його виправдано;

ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.382 КК України та його виправдано.

У своєму вироку суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність належних доказів на підтвердження об`єктивної та суб`єктивної сторін злочину інкримінованого обвинуваченим, а тому відповідно до п.3 ч.1 ст.373 КПК України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягають виправданню.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він перебуваючи на посаді директора підприємства Українсько-німецького ТОВ «Техтекс», будучи службовою особою, яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, керуючись у своїй діяльності Конституцією України, Кодексом Законів про працю України, іншими нормативно-правовими документами і законодавчими актами України та Статутом підприємства, в порушення вимог ч.5 ст.124, п.9 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», де зазначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими для виконання всіма юридичними і фізичними особами на території України, в період з червня 2013 року до 06.12.2013 року, маючи можливість в зазначений період часу виконати рішення суду по виплаті заборгованості по заробітній платі та компенсації за невиплату заробітної плати, так як підприємство не було визнано банкротом, займалося виробничою діяльністю,здійснювало обов`язкові платежі, хоча при цьому мав реальну можливість її виплатити, оскільки, згідно довідки ДПІ у м. Херсоні від 11.12.2013 року по деклараціям з податку на додану вартість УН ТОВ «Техтекс» з березня 2013 року по 11.12.2013 року задекларовано загальний обсяг постачання у сумі 3 317 700 грн., безпідставно не виконав рішення суду в повному обсязі, тобто не виплатив грошові кошти та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати ОСОБА_11 на загальну суму 34 765,35 грн. (виконавчий лист №667/5292/13-ц від 21.01.2013 року), ОСОБА_13 на загальну суму 21 480,75 грн. (виконавчий лист №667/5508/13-ц від 06.08.2013 року), ОСОБА_14 на загальну суму 29 753,30 грн. (виконавчий лист № 667/3792/12 від 01.07.2013 року), ОСОБА_15 на загальну суму 19 755,32 грн. (виконавчий лист №667/370 від 01.07.2013 року), ОСОБА_10 на загальну суму 28 580,86 грн. (виконавчий лист №667/3787/13 від 13.06.2013 року), ОСОБА_16 на загальну суму 11 600,18 грн. (виконавчий лист №667/3794/13 від 12.07.2013 року), ОСОБА_17 на загальну суму 29 432,27 грн. (виконавчий лист №667/3791/13-ц від 12.07.2013 року), ОСОБА_18 на загальну суму 31 257,66 грн. (виконавчий лист №667/3795/13 від 13.06.2013 року), а всього на суму 206 625,69 грн.

Також, згідно обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він, перебуваючи на посаді директора підприємства Українсько-німецького ТОВ «Авіа-про», будучи службовою особою, яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, керуючись у своїй діяльності Конституцією України, Кодексом законів про працю України, іншими нормативно-правовими документами і законодавчими актами України та Статутом підприємства, в порушення вимог ч.5 ст.124, п.9 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», де зазначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими для виконання всіма юридичними і фізичними особами на території України в період з березня 2013 року до 06 грудня 2013 року, маючи можливість у зазначений період часу виконати рішення суду по виплаті заборгованості по заробітній платі та компенсації за невиплату заробітної плати, так як підприємство не було визнано банкротом, займалося виробничою діяльністю, здійснювало обов`язкові платежі, хоча при цьому мав реальну можливість її виплатити, оскільки згідно довідки ДПІ у м. Херсоні від 11.12.2013 року задекларовано загальний обсяг постачання у сумі 5 081 200 грн. безпідставно не виконав рішення суду в повному обсязі, тобто не виплатив грошові кошти та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати ОСОБА_19 на загальну суму 29 257,16 грн. (виконавчий лист №2114/9555/12 від 10.01.2013 року та №667/5672 від 30.09.2013 року), ОСОБА_20 на загальну суму 21 656,8 грн. (виконавчий лист №2114/10842 від 20.05.2013 року), ОСОБА_21 на загальну суму 16 767,46 грн. (виконавчий лист №2114/8045/12 від 23.10.2012 року), ОСОБА_22 на загальну суму 5 134,82 грн., (виконавчий лист №667/5512/13-ц від 09.09.2013 року та № 667/1720/13 від 16.05.2013 року), ОСОБА_23 на загальну суму 2 912,44 грн. (виконавчий лист №667/5673 від 03.09.2013 року), ОСОБА_24 на загальну суму 17 314,06 грн. (виконавчий лист №2114/1099/12 від 21.10.2013 року), ОСОБА_25 на загальну суму 6 323,06 грн. (виконавчий лист №667/5671/13 від 29.10.2013 року) а всього на загальну суму 99 257,91 грн.

В апеляційній скарзі прокурор вважає вирок суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

У порушення вказаних вимог суд першої інстанції не надав жодної оцінки доказам відповідно до вимог ст.94 КПК України, а лише перерахував їх та зазначив у мотивувальній частині вироку, що суду не надано належних, допустимих та достовірних доказів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається наявність в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_7 прямого умислу на невиконання рішень суду.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час допиту у судовому засіданні не заперечували проти того, що підприємства протягом 2013 року продовжували отримувати сировину, випускати та реалізовувати продукцію, а також сплачувати заробітну плату працівникам, розраховуватися за спожиті комунальні послуги, послуги митниці та зобов`язання за податками.

Судом не надана належна оцінка показам потерпілих, свідка ОСОБА_26 та обвинувачених, а також не взято до уваги письмові докази, які мають суттєве значення та могли істотно вплинути на висновок суду.

Крім того, прокурором у судовому засіданні було заявлено клопотання про витребування судом матеріалів зведених виконавчих проваджень № 40468804 по виконанню виконавчих документів про стягнення заборгованості по заробітній платі з УН ТОВ «Техтекс» та № 40500327 по виконанню виконавчих документів про стягнення заборгованості по заробітній платі з УН ТОВ «Авіа-Про» та дослідження у судовому засіданні матеріалів, які містяться у них та свідчать про ухилення керівників підприємств від виконання рішень суд, а саме: договір б/н від 25.02.2013 між УН ТОВ «Авіа-про» та ТОВ «Інвеста», відповідно до якого УН ТОВ «Авіа-про» продало ТОВ «Інвеста» майно на загальну суму 972 771,00 грн., договір б/н від 15.07.2013 про те, що УН ТОВ «Авіа-про» продало ТОВ «Онлайн-про» майно на суму 773 638,00 грн., договори аренди вказаними підприємствами основних засобів тощо. Проте, вказане клопотання прокурора судом було безпідставно відхилене.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.411 КПК України невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема, має місце в тому випадку, коли висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а також якщо суд не взяв до уваги ті докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Просить:

- на підставі п.5 ч.2 ст.396, ч.3 ст.404 КПК України повторно допитати свідка обвинувачення державного виконавця ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні ОСОБА_26 з підстав викладених в апеляційній скарзі, витребувати з ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні матеріали зведеного виконавчого провадження № 40468804 по виконанню виконавчих документів про стягнення заборгованості по заробітній платі з УН ТОВ «Техтекс» та № 40500327 по виконанню виконавчих документів про стягнення заборгованості по заробітній платі з УН ТОВ «Авіа-Про» та дослідити їх; дослідити матеріали кримінального провадження, які були долучені стороною обвинувачення до обвинувального акту в порядку ст.317 КПК України, а саме: довідки, надані керівниками УН ТОВ «Техтекс» та УН ТОВ «Авіа-Про» про доходи підприємства за період з березня по грудень 2013 року, лист ДПІ у м. Херсоні від 11.12.2013 про доходи підприємств тощо.

- вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 06.11.2015 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч.2 ст.382 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі одної тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17000 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на 3 роки; ОСОБА_8 визнати винним за ч.2 ст.382 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі одної тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17000 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на 3 роки.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора та залишити вирок суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляції, думку прокурора, який підтримав апеляцію, ОСОБА_12 представника потерпілої ОСОБА_15 та потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 які також підтримали апеляцію прокурора, обвинувачених та захисника ОСОБА_9 , які просили вирок суду залишити без змін, заслухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях та останнє слово обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованість вироку виходить із його відповідності фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зазначені обставини повинні бути підтвердженні показаннями, речовими доказами, документами, висновками експертів.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч. 4 ст. 370 КПК України, вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В ч. 1 ст. 410 КПК України зазначено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Так, у ході судового провадження стороною обвинувачення заявлено клопотання про витребування судом матеріалів зведених виконавчих проваджень № 40468804 по виконанню виконавчих документів про стягнення заборгованості по заробітній платі з УН ТОВ «Техтекс» та № 40500327 по виконанню виконавчих документів про стягнення заборгованості по заробітній платі з УН ТОВ «Авіа-Про» та дослідження у судовому засіданні матеріалів, які містяться у них та на думку прокурора свідчать про ухилення керівників підприємств від виконання рішень суд, а саме: договір б/н від 25.02.2013 між УН ТОВ «Авіа-про» та ТОВ «Інвеста», відповідно до якого УН ТОВ «Авіа-про» продало ТОВ «Інвеста» майно на загальну суму 972 771,00 грн., договір б/н від 15.07.2013 про те, що УН ТОВ «Авіа-про» продало ТОВ «Онлайн-про» майно на суму 773 638,00 грн., договори аренди вказаними підприємствами основних засобів тощо.

Дослідження матеріалів зведених виконавчих проваджень на думку колегії суддів є важливим для об`єктивного та всебічного дослідження обставин злочину, оскільки на думку прокурора вони свідчать про ухилення керівників підприємств від виконання рішень суду.

Згідно з п. 15 ст. 7, ст. 22 КПК однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості. При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Проте, вказане клопотання прокурора судом було безпідставно відхилене.

Відповідно п. 4 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Суд вказуючи у вироку що в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відсутній прямий умисел на невиконання рішень суду при цьому не бере до уваги що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час допиту у судовому засіданні не заперечували проти того, що підприємства протягом 2013 року продовжували отримувати сировину, випускати та реалізовувати продукцію, а також сплачувати заробітну плату працівникам, розраховуватися за спожиті комунальні послуги, послуги митниці та зобов`язання за податками.

Судом не надана належна оцінка показам потерпілих, свідка ОСОБА_26 та обвинувачених, а також не взято до уваги письмові докази, які мають суттєве значення та могли істотно вплинути на висновок суду.

На думку апеляційного суду, зазначене є істотними порушенням вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції, що відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України є однією з підстав для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Крім того предметом злочину за ст.382 КК України є судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), який постановлений: судом будь-якої юрисдикції (загальної чи спеціалізованої); судом будь-якої інстанції (першої, апеляційної чи касаційної); судом із будь-якої категорії судових справ (цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних) і набрав законної сили.

Об`єктивна сторона злочину полягає в одному із таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як невиконання судового акта або перешкоджання їх виконанню і саме з цього моменту злочин визнається закінченим та набуває триваючого характеру.

Невиконання судового акта це бездіяльність, що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

В обвинувальному акті, затвердженому прокурором, щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 взагалі не зазначено які саме судові рішення невиконанні, чим порушено право обвинувачених на захист.

За обвинувальним актом: «обвинуваченні не виконали рішення суду в повному об`ємі», де при цьому не вказано в якому саме об`ємі повинні були виконати і в якому не виконали, що також свідчить про неконкретність обвинувачення.

За таких обставин колегія суддів, не вирішуючи питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, вважає, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню, оскільки суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, , 405, 407, 412, 415, 419 КПК України колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.
Вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 06 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд у Херсонському міському суді Херсонської області, зі стадії підготовчого судового засідання.

Міру запобіжного заходу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.
Судді: (три підписи)