Єдиний унікальний номер 185/3597/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Павлограда кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002764 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, з середньою освітою, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
13.10.2015 року приблизно о 09.30 годині обвинувачений ОСОБА_5 в світлий час доби, керуючи технічно справним автомобілем марки «Москвич-412», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Горького с.Богданівка Павлоградського району зі сторони шахти «Самарська» в напрямку м.Тернівка зі швидкістю 60 км/год. та маючи намір рухатись далі у вказаному напрямку, під час зближення з мопедом марки «Дельта» робочим об`ємом 49.9 куб.см під керуванням водія ОСОБА_4 , що рухався в зустрічному напрямку шахти «Самарська» на відстані 0.5 м від правого краю бічної частини дороги зі швидкістю 40 км/год., в районі будинку №166, розташованого по вул. Горького с.Богданівка Павлоградського району, в результаті обгону мопеда невстановленим автомобілем під керуванням невстановленої особи, який здійснив виїзд на полосу руху автомобіля під керуванням обвинуваченого, та при його виявлені повернувся на першочергову смугу руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, маючи об`єктивну можливість виявити у межах видимості у напрямку свого руху водія мопеда ОСОБА_4 , не врахував дорожню обстановку при виборі безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого транспортного засобу та безпечно керувати ним, не маючи будь-яких перешкод технічного та фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я водія, не переконався в безпеці подальшого руху, застосував гальмування під час якого не впорався з керуванням автомобіля марки «Москвич-412», здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення задньою правою бічною частиною автомобіля з лівою бічною частиною мопеда марки «Дельта» під керуванням водія ОСОБА_4 . Своїми діями обвинувачений ОСОБА_5 грубо порушив вимогу п. 12.1 Правил дорожнього руху України, в якому вказано: «при виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
Порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди та з наступними наслідками.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому вертлюжної впадини зліва, закритого вивиху голівки лівого стегна, забійної рани та гематоми середньої третини лівої гомілки по передній поверхні та забійної рани в лобній області над переніссям, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день).
Допитаний обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, визнав повністю, судові пояснив, що дійсно 13.10.2015 року приблизно о 10.00 годині він рухався на автомобілі «Москвич», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Горького с.Богданівка Павлоградського району з шахти «Самарська» в напрямку м.Тернівки. Попереду в зустрічному напрямку рухався мопед марки «Дельта», наближаючись до цього мопеда його виїхав обганяти автомобіль марки «Жигулі», виїхавши на його смугу руху. Він, злякавшись, став гальмувати, його автомобіль стало крутити та винесло на смугу зустрічного руху, де відбулось зіткнення задньою правою частиною його автомобіля та мопеда. Він одразу вийшов з машини та побачив потерпілого, який лежав на узбіччі та не міг піднятись. Він викликав поліцію, хтось з присутніх викликав швидку, потерпілого забрала швидка. В скоєному щиро кається, просить вибачення у потерпілого. Позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 26898.67 гривень визнає в повному обсязі, щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 30000 гривень то вважає можливим виплатити суму 15000 гривень.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 13.10.2015 року вранці збирався на рибалку, проїжджаючи с.Богданівку Павлоградського району в нього зламався мопед, сусід приїхав та допоміг з ремонтом мопеда. Розпочавши рух по вулиці, він побачив, як на нього боком сунеться легковий автомобіль, і щоб уникнути зіткнення він повернув праворуч, проте в цей момент зіткнення відбулось, більше він нічого не пам`ятає. З місця пригоди його забрала швидка, на стаціонарному лікуванні він перебував більше одного місяця, йому робили декілька операцій, навіть поставили металеву пластину. В наступний час він пересувається лише за допомогою костилів, відчуває нестерпний біль. Позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 26898.67 гривень підтримує в повному обсязі, зі стягненням моральної шкоди, яку визнає обвинувачений, у розмірі 15000 гривень, погоджується. При призначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.
Крім повного визнання своєї провини і свідчень, винність ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочину підтверджується і іншими фактичними доказами провадження, які всіма учасниками судового розгляду визнані, ніким не оспорюються, у відповідності зі ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільними їх дослідження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження та розмір цивільного позову в апеляційному порядку.
Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини підтверджені наявними в провадженні доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає фактичні обставини провадження та розмір цивільного позову доведеними.
До них відносяться: витяг з кримінального провадження №002764 /а.п.63/, рапорт чергового поліції від 13.10.2015 року /а.п.64/, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.10.2015 року /а.п.65-74/, довідка з КЗ «Павлоградська міська лікарня №4» ДОР» про стан потерпілого /а.п.78/, висновок результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 13.10.2015 року стосовно обвинуваченого /а.п.79/, постанова про визнання речових доказів /а.п.80/, розписка про зберігання речових доказів /а.п.81/, висновок експерта судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_4 №400/52 від 18.12.2015 року /а.п.82-84/, протокол проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого від 09.03.2016 року /а.п.85-87/, висновок судової автотехнічної експертизи №5/10.1-235 від 21.03.2016 року /а.п.90-92/.
Сукупність доказів, що узгоджуються між собою дають суду підстави кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 286 ч.1 КК України, - як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесення його до категорії злочинів невеликої тяжкості, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансері не перебуває, а також враховує повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину та каяття у вчиненому.
Обставинами, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину та каяття у вчиненому.
Обставин, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.
За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який не судимий, працює, має на своєму утриманні двох малолітніх дітей, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, пом`якшуючих його покарання обставин, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізолювання від суспільства та призначає йому покарання в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України без застосування додаткового покарання.
Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 не обиралась.
Під час проведення досудового розслідування проводилась судова автотехнічна експертиза, згідно довідки Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України на проведення криміналістичної експертизи було витрачено 703.68 гривень /а.п.89/. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.
Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 винний у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставинах, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної криміналістичної експертизи у розмірі 703.68 гривень.
Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України:
- автомобіль марки «Москвич 412», державний номерний знак НОМЕР_1 , переданий на відповідальне збереження обвинуваченому ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили залишити останньому по приналежності;
- мопед марки «Дельта», переданий на відповідальне збереження потерпілому ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили залишити останньому по приналежності.
Потерпілим в рамках кримінального провадження заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 26898.67 гривень, що понесені на лікування потерпілого та витрат на поновлення мопеду, та моральної шкоди в розмірі 30000 гривень, завданих злочином, які необхідно стягнути з обвинуваченого. В підтвердження завданих матеріальних збитків потерпілою стороною надано квитанції про сплату вартості ліків, що були витрачені на лікування потерпілого у розмірі 20670.77 гривень та висновок спеціаліста щодо збитків, пов`язаних з пошкодженням мопеда у розмірі 5427.90 гривень.
У відповідності вимог ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.
Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 винний у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин і в результаті його злочинних дій потерпілому ОСОБА_4 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 26898.67 гривень, що підтверджується матеріалами провадження, а також, враховуючи наявність правових підстав, передбачених ст.1166 ЦК України для покладання відповідальності за завдану шкоду саме на обвинуваченого, суд дійшов висновку, що такі цивільні позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені документально і підлягають задоволенню у розмірі 26898.67 гривень у відповідності ст. 127-129 КПК України, шляхом стягнення з обвинуваченого.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка їх спричинила у разі її винуватості.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» зі змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 у пункті 9 Постанови орієнтує суди, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, психічних та інших/, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого.
Враховуючи конкретні обставини справи, характер і обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_4 , час, протягом якого він знаходився на лікуванні, наслідки завданих тілесних ушкоджень, матеріальний стан сторін, наявність на утриманні обвинуваченого двох малолітніх дітей та непрацездатної дружини, а також суд враховує принцип розумності і справедливості, і з урахуванням всього цього вважає можливим стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 , як винної особи, яка завдала тілесних ушкоджень потерпілому, на користь останнього моральну шкоду у розмірі 15000 гривень.
Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, і призначити покарання у виді штрафу у розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень, без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Речові докази:
- автомобіль марки «Москвич 412», державний номерний знак НОМЕР_1 , переданий на відповідальне збереження обвинуваченому ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили залишити останньому по приналежності;
- мопед марки «Дельта», переданий на відповідальне збереження потерпілому ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили залишити останньому по приналежності.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану в результаті злочину, у розмірі 26898.67 гривень, та моральну шкоду, завдану в результаті злочину, у розмірі 15000 гривень.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави вартість проведеної криміналістичної експертизи експертами Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України у розмірі 613.80 гривень.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду відповідно до ч. 2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1