№ провадження 1-в/646/1320/2016

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.11.16 року м.Харків
Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника Диканівської виправної колонії ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції між Червонозаводським районним судом м. Харкова та Диканівською ВК (12) подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм, Харківської області, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, раніше судимого:
-28.04.2005 року Орджонікідзевським районним судом м.Харковаза ч.1 ст.309 КК України до 1 одного року позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст..75 КК України з іспитовим строком 1 рік,
-29.05.2014 року Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст..75 КК України з іспитовим строком 1 рік,
-18.07.2014 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі,
який відбуває покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 22.09.2014 року (з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 27.11.2014р. та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.05.2015р.) за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України, яким його засуджено до 4 років 3 місяців позбавлення волі,-
встановив:
До Червонозаводського районного суду м.Харкова звернулась адміністрація Диканівської ВК (№12) з вищевказаним поданням, яке узгоджене зі спостережною комісією у Червонозаводському районі м.Харкова та яким клопоче про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 як особи, яка сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.
В судовому засіданні представник колонії підтримав подання, пояснивши, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці. Засуджений не працевлаштований на виробництві колонії за станом здоров`я, але працює прибиральником службових приміщень без оплати праці та виконує роботи з благоустрою місць позбавлення волі. За своїми можливостями, які обмежені станом здоров`я, засуджений допомагає у таких роботах.
Засуджений також підтримав подання колонії, пояснивши, що він є інвалідом 3 групи, має ряд захворювань, у тому числі, епілепсію, які не дозволяють йому повноцінно працювати та займатися фізичною працею. На цей час він не працює, але займається роботами з благоустрою колонії, коли не перебуває на лікуванні у ВК (№100). Він усвідомив скоєне, визнає вину у скоєному.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти подання колонії, посилаючись на те, що засуджений ще не довів свого виправлення, а лише став на шлях виправлення, оскільки до недавнього часу характеризувався посередньо за час перебування у місцях позбавлення волі.
Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали подання та матеріали особової справи засудженого, приходить до таких висновків.
Вироком Київського районного суду м.Харкова від 22.09.2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України, та остаточно призначено покарання (з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 27.11.2014р. та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.05.2015р.) у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11.02.2016 року, ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 02.06.2014 року по 27.11.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, початок строку відбування покарання засудженим 02.06.2014 року, кінець строку 08.03.2018 року.

На момент розгляду подання, з урахуванням положення ч. 5 ст. 72 КК України, засуджений відбув 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців 1 (один) день, що більше, ніж 2/3 (дві третини) строку призначеного йому покарання; невідбута частина покарання складає 1 рік 3 місяці 29 днів.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Засуджений є інвалідом 3-ї групи, має ряд захворювань, у тому числі, на епілепсію.
Засуджений відбуває покарання у Диканівській виправній колонії УДПтСУ у Харківській області (№12) з 22.12.2014 р. по 17.03.2015р., з 16.04.2015р. по 15.09.2015р., з 18.09.2015р. по 29.04.2016р. та з 24.05.2016р. по теперішній час.
У характеристиці засудженого від 02.11.2016р., яка додана до подання, зазначено, що засуджений характеризується позитивно, за період відбування покарання в колонії норми, які визначають порядок, умови відбування покарання установи не порушував. Має два заохочення від адміністрації колонії. На виробництві не працевлаштований за станом здоров`я. Виконує встановлені законодавством вимоги персоналу колонії. Виконує роботи з самообслуговування. Має достатній рівень навичок з виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт», до їх реалізації ставиться з зацікавленістю, у вільний від роботи час займається самоосвітою, за характером цілеспрямований, врівноважений товариський. У відношенні до засуджених неконфліктний. У вищевказаному злочині вину визнає, розкаюється.
Разом з тим, в матеріалах особової справи засудженого міститься характеристика від 04.11.2015р., в якій зазначено, що ОСОБА_5 характеризується посередньо, встановлені законодавством вимоги виконує під контролем представників адміністрації.
При цьому в характеристиці від 04.11.2015р. зазначено, що ОСОБА_5 працевлаштований вантажником з погодинною оплатою праці, але будь-яких підтверджуючих цю обставину доказів суду не надано.
Сам засуджений та представник колонії в судовому засіданні пояснювали, що засуджений не працевлаштований у виправній колонії та за станом здоров`я не може виконувати важкі фізичні роботи.
Рішенням засідання комісії Диканівської ВК (№12) від 04.11.2016р. було відмовлено у переведені засудженого ОСОБА_5 до дільниці соціальної реабілітації при колонії, тому що він не стає на шлях виправлення.
В матеріалах особової справи міститься також характеристика на засудженого від 16.03.2016р., в якій зазначено суперечливі з огляду на вищевказану характеристику від 04.11.2015р. висновки про те, що засуджений за час відбування покарання в колонії характеризується позитивно.
Також у характеристиці на засудженого від 26.07.2016р., тобто яка надана станом лише за три місяці до розгляду цього подання, зазначено про те, що ОСОБА_5 характеризується посередньо, виконує роботи з самообслуговування, але ініціативи не проявляє, до виконання робіт з благоустрою установи виконання покарань відноситься посередньо, не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи.
Згідно з усіма вищевказаними характеристиками засуджений ОСОБА_5 під час перебування у Харківському СІЗО з 05.06.2013р. до 22.12.2014р., а також під час перебування у Темнівській ВК (№100) на лікуванні з 17.03.2015 по 16.04.2015, з 15.09.2015 по 18.09.2015, з 29.04.2015 по 24.05.2016 характеризувався посередньо.
Засуджений дійсно має два заохочення від адміністрації колонії 29.02.2016р. та 15.09.2016р., стягнень не має.
Але вищезазначені заохочення видані лише вперше за дев`ять місяців відбування засудженим покарання та самі по собі не можуть свідчить про стабільну сумлінну поведінку та сумлінне ставлення до праці
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, проаналізувавши докази у їх сукупності та взаємозв`яку, суд приходить до висновку, що засуджений на цей час не довів свого виправлення ставленням до праці та своєю поведінкою, а лише стає на шлях виправлення, що за умови подальшої стабільної позитивної поведінки та добросовісного ставлення до праці може бути підставою для вирішення питання про його умовно-дострокове звільнення у майбутньому.
На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні подання Диканівської виправної колонії (№12) УДПтСУ в Харківській області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1