Провадження № 1-в/537/1131/2016
Справа № 1615/4126/2012
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2016 року м. Кременчук
Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області клопотання засудженого ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням, відповідно до якого просить ухвалити рішення, яким скасувати арешт нерухомого майна, зареєстрованого 15.08.2012 року Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження 12873270.

Клопотання обґрунтовує тим, що вироком Крюківського районного суду м.Кременчука від 19.09.2012 року його визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст.175 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді 1 (одного) року виправних робіт з позбавленням права обіймати будь які посади пов`язані з нарахуванням на виплатою заробітної плати працівникам на підприємствах, установах, організаціях будь якої форми власності строком на 1 рік, з відбуванням покарання за місцем роботи та із проведенням відрахувань із суми заробітку в доход держави у розмірі 15 %.

В ході досудового слідства по вказаній кримінальній справі старшим слідчим прокуратури м.Кременчука ОСОБА_7 була винесена постанова про накладення арешту на все належне йому нерухоме майно.

При постановленні вироку питання щодо скасування арешту майна судом не вирішувалось і наявність такого арешту обмежує його право користування та розпорядження майном.

В судовому засіданні ОСОБА_4 клопотання підтримав з підстав, що в ньому зазначені та пояснив, що потерпілими по кримінальній справі до нього цивільні позови не пред`являлись.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечила, оскільки мається рішення суду про стягнення на її користь із Кременчуцької приватної загальноосвітньої школи «Ада» заборгованості по заробітній платі і ця заборгованість виникла внаслідок дій ОСОБА_4 , який був директором школи, а тому вважає, що до виплати заборгованості підстави для зняття арешту з майна відсутні. Також пояснила, що особисто до ОСОБА_4 вона з цивільним позовом не зверталась.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечувала.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 до судового засідання із розгляду клопотання не з`явились з невідомих суду причин.

Суд, з урахуванням вимог ст..411 КПК України в ред..1960 року, вважає за можливе розглянути заяву у відсутність потерпілих, що не з`явились.

Вислухавши пояснення засудженого та його захисника, пояснення потерпілої ОСОБА_6 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Вироком Крюківського районного суду м.Кременчука від 19.09.2012 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст.175 ч.1 КК України та призначено йому покарання у вигляді 1 (одного) року виправних робіт з позбавленням права обіймати будь які посади пов`язані з нарахуванням на виплатою заробітної плати працівникам на підприємствах, установах, організаціях будь якої форми власності строком на 1 рік, з відбуванням покарання за місцем роботи та із проведенням відрахувань із суми заробітку ОСОБА_4 в доход держави у розмірі 15 %.

В ході досудового слідства по вказаній кримінальній справі, постановою старшого слідчого прокуратури м.Кременчука ОСОБА_7 від 15.08.2012 року, з метою забезпечення цивільних позовів, було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_4 де б воно не знаходилось.

Як вбачається із матеріалів вказаної кримінальної справи, як в ході досудового слідства так і в ході судового розгляду кримінальної справи, потерпілими чи іншими особами цивільні позови до ОСОБА_4 не пред`являлись та судом, при постановленні вироку, рішення про стягнення з ОСОБА_4 коштів на користь потерпілих чи інших осіб не приймалось та не приймалось рішення про конфіскацію майна засудженого.

Відповідно до п.9 розділу ХІ КПК України в ред..2012 року запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Згідно ст..409 КПК України в ред..1960 року, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконання вироку вирішується судом, який постановив вирок.
Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що як встановлено судом санкція ч.1 ст..175 КК України, за якою засуджено ОСОБА_4 , не передбачає покарання у вигляді конфіскації майна та вказаним вироком суду ОСОБА_4 покарання у вигляді конфіскації майна не призначалось, як в ході досудового розслідування так і під час судового розгляду вказаної кримінальної справи цивільні позови до ОСОБА_4 не пред`являлись та відповідно судом, при постановленні вироку, цивільні позови до ОСОБА_4 не задовольнялись, а наявність арешту майна ОСОБА_4 перешкоджає останньому у встановленому законом порядку розпоряджатись належним йому майном, то суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 409, 411 КПК України в ред..1960 року, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, який накладений постановою старшого слідчого прокуратури м.Кременчука Полтавської області ОСОБА_7 від 15.08.2012 року та на її виконання на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Кременчук Полтавської області.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом семи діб з моменту її проголошення.

Суддя: