Справа № 592/9562/15-к
Провадження № 1-кп/592/94/16
УХВАЛА

05 вересня 2016 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання - ОСОБА_2 , з участю прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження № 0004826 з обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:
У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор вважає, щоє всі підстави для продовження строку тримання обвинувачених під вартою, оскількизаявлені ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді та на підставі яких був обраний цей запобіжний захід на даний час не зменшились, ще не допитані всі свідки, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вважають, щоне має підстав для продовження строку тримання їх під вартою.
Захисники обвинувачених вважають, що є підстави для заміни запобіжних заходів з тримання під вартою на інші, не пов`язані з позбавленням волі, а саме домашній арешт, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 хворіє на ряд хронічних захворювань і, перебуваючи в слідчому ізоляторі, не отримує необхідну медичну допомогу, а обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання та на утриманні малолітню дитину; проживає разом із матір`ю інвалідом ІІ групи, яка потребує постійної сторонньої допомоги.
Суд вважає доцільним продовжити тримання обвинувачених під вартою, а клопотання сторін захисту не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Так, ухвалою слідчого судді від 15.09.2015 р. обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на строк до 28.10.2015 р.
Ухвалою слідчого судді від 08.09.2015 р. обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на строк до 02.11.2015 р.
27.10.2015 р. під час підготовчого судового засідання суд продовжив дію запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на строк до 24.12.2015 р. включно.
11.12.2015 р. під час судового розглядусуд продовжив дію запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою обвинувачених на строк до 08.02.2016 р. включно.
Ухвалою суду від 04.02.2016 р. строк тримання обвинувачених під вартою був продовжений на два місяці, до 03.04.2016 р. включно.
23.03.2016 р. суд продовжив дію запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою обвинувачених на строк до 21.05.2016 р. включно.
Ухвалою суду від 16.05.2016 р. строк тримання обвинувачених під вартою був продовжений на два місяці, до 14.07.2016 р. включно.
11.07.2016 р. суд продовжив дію запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою обвинувачених на строк до 08.09.2016 р. включно.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Враховуючи, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 спливає 08.09.2016 р., судове провадження не може бути завершене до спливу цього строку, оскільки на даний час судом не допитані ще два свідки, а сторонами кримінального провадження не надавались та не досліджувались письмові докази; жодних підстав для зміни обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який на даний час не має і учасниками процесу докази на підтвердження цих підстав суду надані не були; заявлені ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді та на підставі яких був обраний цей запобіжний захід на даний час не зменшились; обставина зазначена стороною захисту стосовно захворювань обвинуваченого не є підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки чинним законодавством передбачений порядок надання медичної допомоги ув`язненим особам й у випадку не надання такої допомоги співробітниками слідчого ізолятору, обвинувачений має право оскаржити їхні дії до суду; крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину з корисливих мотивів, за який передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк понад чотири рокита який був скоєний ним в період не знятої та не погашеної у встановленому законом порядку судимості за вчинення умисних тяжких злочинів; його вік і те, що він не працює. Вказані факти дають достатні підстави вважати, що його дії, як і сам ОСОБА_5 , як особа, представляють підвищену суспільну небезпеку, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_5 може залишити місце проживання, переховуватися від судуз метою уникнути взагалі відповідальності за скоєне; вчинити інше кримінальне правопорушення,зокрема, здобувати собі, як ніде не працююча особа, матеріальні засоби для існування; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, через що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінкита не буде запобігати ризикам, визначеним у ч. 1 ст. 177 КПК Українита зазначеним в ухвалі слідчого судді про застосування запобіжного заходу від 08.09.2015 р., а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити ОСОБА_5 на строк до 03.11.2016 р. включно.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, той факт, що органами досудового розслідування він обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, за який законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк понад чотири роки, його вік і те, що він не працює. Вказані факти дають достатні підстави вважати, що його дії, як і сам ОСОБА_4 , як особа, представляють підвищену суспільну небезпеку, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 може залишити місце проживання, переховуватися від суду з метою уникнути взагалі відповідальності за скоєне; вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, здобувати собі, як ніде не працююча особа, матеріальні засоби для існування; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, через що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки. Крім того, на даний час судом ще не допитані два свідки, а сторонами кримінального провадження не надавались та не досліджувалисьписьмові докази. З огляду на викладене, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, з урахуванням відомостей про особу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 та не буде запобігати ризикам, зазначеним в ухвалі слідчого судді про застосування запобіжного заходу від 15.09.2015 р., тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити ОСОБА_4 на строк до 03.11.2016 р. включно.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 331, 350 КПК України, суд, -
постановив:
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, на строк два місяці до 24 год. 03 листопада 2016 року.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Суми, на строк два місяці до 24 год. 03 листопада 2016 року.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення по суті справи.

Суддя ОСОБА_1