28.10.2016 Справа № 756/6831/15-к
Унікальний № 756/6831/15-к
Порядковий № 1-кп/756/77/16
В И Р О К
іменем України

28 жовтня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого у силу ст. 89 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимого :

- вироком Оболонського районного суду м. Києва від 21.01.2010 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

- вироком Оболонського районного суду м. Києва від 28.04.2011 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнений 28.07.2014 року з Холодногорської ВК № 18 по відбуттю строку покарання,

які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Органом досудового розслідування ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

27.12.2014 року, близько 17 години, ОСОБА_11 разом із ОСОБА_12 , який мав непогашену судимість за злочин проти власності, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходились біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 , де побачили ОСОБА_10 , який намагався пройти повз них до своєї квартири, що розташована у вказаному вище під`їзді.

У цей момент у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виник спільний злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном ОСОБА_10 . ОСОБА_11 підійшов до ОСОБА_10 та відкрито викрав з внутрішньої кишені куртки останнього грошові кошти у сумі 170 гривень, при цьому ОСОБА_12 з метою подолання опору потерпілого, утримував його за плече. Після чого, ОСОБА_10 , якого перестали утримувати, зайшов до під`їзду, піднявся на ліфті до своєї квартири АДРЕСА_4 , що знаходиться на 5-му поверсі, де намагався за допомогою ключів відкрити вхідні двері до своєї квартири, у цей час ОСОБА_11 та ОСОБА_12 піднялись до квартири потерпілого по сходах. ОСОБА_11 вирвав з рук ОСОБА_10 ключі від квартири та передав їх ОСОБА_12 , який відкрив ключами вхідні двері до квартири потерпілого, при цьому ОСОБА_11 з метою подолання опору тримав потерпілого. Потрапивши до квартири АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_10 , ОСОБА_11 заштовхнув його до приміщення, від чого той впав на підлогу. Знаходячись у квартири потерпілого ОСОБА_10 обвинувачені розподілили ролі, згідно яких, ОСОБА_11 направився до кухні, де з холодильника відкрито викрав продукти харчування загальною вартістю 200 гривень та бронзову ікону «Микола Угодник», яка для потерпілого матеріального значення не має. У цей час ОСОБА_12 повторно відкрито викрав з шафи коридору 2 блоки сигарет марки «Магна», загальною вартістю 220 гривень, з підвіконня кімнати мобільний телефону марки «Самсунг Е2530», вартістю 200 гривень.

Заволодівши вказаним вище майном ОСОБА_11 та ОСОБА_12 залишили місце злочину, завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 790 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_12 вину не визнав, дав наступні показання. 27 грудня 2014 року, ввечері, він разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_10 зайшли до під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 , у якому вони проживають. Він та ОСОБА_10 піднялися на ліфті на п`ятий поверх. ОСОБА_12 подзвонив у двері своєї знайомої ОСОБА_13 , яка є сусідкою ОСОБА_10 . Проте останньої вдома не було. ОСОБА_12 попросив у ОСОБА_10 сигарети. У цей час до них з третього поверху сходами піднявся ОСОБА_11 , який попросив у ОСОБА_10 олії для зажарювання. Потерпілий запросив їх до своєї квартири, відкрив двері до загального коридору, однак, у зв`язку із тим, що він знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння не зміг сам відкрити ключами вхідні двері до своєї квартири. У цей час до них підійшла сестра ОСОБА_12 , яка прийшла до ОСОБА_13 . Дізнавшись про відсутність останньої, сестра пішла.

ОСОБА_10 у квартирі запропонував ОСОБА_11 пошукати на кухні олію, а ОСОБА_12 указав на тумбу, що знаходилась у кімнаті, сказавши, що там є сигарети.

ОСОБА_12 , відкривши тумбочку, побачив там декілька пачок сигарет, а тому, з дозволу ОСОБА_10 , взяв дві пачки, одну собі, другу ОСОБА_11 .

Після чого ОСОБА_12 пішов до кухні, де знаходився ОСОБА_11 , а ОСОБА_10 залишився у кімнаті.

ОСОБА_11 відкрив холодильник, звідки взяв кусок сала вагою приблизно 0,5 кг. ОСОБА_12 був упевнений у тому, що ОСОБА_10 дозволив взяти продукти. Після чого вони пішли додому, а потерпілий зачинив за ними двері.

Обвинувачений стверджує про те, що у нього нормальні відносини із ОСОБА_10 , останній часто приводив до себе компанії, вони разом відпочивали, вживали алкоголь. Крім того, ОСОБА_12 повідомив, що вони із ОСОБА_11 були тверезі, а натомість ОСОБА_10 у стані сильного алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_12 заперечує застосування до потерпілого будь-якого насильства, заволодіння речами останнього проти його волі. Вважає, що ОСОБА_10 обмовляє його із-за неприязних відносин із ОСОБА_11 .

З приводу мобільного телефону, який начебто був ним викрадений з квартири ОСОБА_10 , ОСОБА_12 пояснив, що того ж вечора до них додому приїхала його однокласниця ОСОБА_14 . Вона повідомила, що знайшла у під`їзді мобільний телефон, який віддала їм, щоб вони передали його власнику. У подальшому ОСОБА_12 , переконавшись у тому, що телефон несправний, здав його до ломбарду. Про те, що він належить ОСОБА_10 йому було невідомо.

Обвинувачений ОСОБА_11 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, повідомив про те, що такі події взагалі не відбувалися.

27.12.2014 року він гуляв з дружиною, із ОСОБА_12 , ОСОБА_10 не спілкувався. Ввечері піднявся на п`ятий поверх, де проживає ОСОБА_10 , який на той момент знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння. Квартиру потерпілому допомогла відкрити сусідка, оскільки він не міг це зробити самостійно через сп`яніння. В квартиру разом із потерпілим зайшли ОСОБА_12 і сусідка, у якій він до цього був. ОСОБА_11 до квартири ОСОБА_10 спочатку не заходив, а потім його хтось покликав і він зайшов. Він побачив як потерпілий спить і вони всі разом, зачинивши за собою двері, пішли додому. У подальшому обвинувачений стверджував, що в квартиру а ні він, а ні ОСОБА_12 , принаймні у його присутності, не заходив. За словами ОСОБА_11 до потерпілого він силу не застосовував, з його квартири нічого не брав, у тому числі й продукти харчування. Вважає, що ОСОБА_10 його обмовляє на прохання дільничного інспектора, який намагається притягнути до відповідальності як порушника громадського порядку, із-за того, що ОСОБА_11 голосно вмикає музику. Із потерпілим у нього нормальні стосунки, жодних конфліктів між ними не було. На думку ОСОБА_11 , дільничний скористався похилим віком ОСОБА_10 та тим, що останній вживає алкогольні напої. Стверджує, що потерпілий не усвідомлює наслідки своїх дій, а тому обмовляє його, показання дає зі слів співробітників міліції.

Потерпілій ОСОБА_10 дав показання про те, що протягом тривалого часу проживає у будинку АДРЕСА_3 . ОСОБА_11 та ОСОБА_12 знає більше 20 років, вони є його сусідами, проживають у його під`їзді на третьому поверсі. З обвинуваченими стосунки не підтримує. ОСОБА_12 може охарактеризувати з позитивного боку. ОСОБА_11 , за словами потерпілого, людина непогана, але неврівноважена. ОСОБА_11 веде антисоціальний образ життя, зловживає алкоголем, у стані сп`яніння декілька разів вчиняв протиправні дії щодо ОСОБА_10 , відкрито викрадав його речі.

Черговий раз це відбулося 27 грудня 2014 року, близько шостої години вечора, потерпілий повертався додому. Біля під`їзду знаходились ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Коли ОСОБА_10 наблизився до них, ОСОБА_11 кивком вказав на нього ОСОБА_12 , після того як потерпілий зайшов до під`їзду, вони вдвох заломили йому руки за спиною, розстебнули одяг, забрали ікону і гроші у сумі 170 гривень. ОСОБА_10 , не вступаючи з ними у словесний конфлікт, піднявся до своєї квартири, де відкрив двері до загального коридору (тамбуру) ключем. У цей час на поверсі з`явились ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які піднялися пішки. Вони знову заламали йому руки, відкрили двері до квартири та штовхнули його у середину. Від падіння йому стало погане, проте він побачив, що ОСОБА_11 побіг до кухні, а ОСОБА_12 почав шукати щось у кімнаті та коридорі. Потерпілий прийшов до тями, коли двері за ними зачинилися. ОСОБА_10 пішов за мобільним телефоном, який заряджався на підвіконні у кімнаті, проте його не знайшов. Перевіривши холодильник, він побачив, що вони забрали все м`ясо, яке він купив для святкування Нового року. Згодом з`ясував, що вони також викрали два блоки сигарет «Магна», ікону. Після пограбування потерпілий декілька днів не виходив на вулицю, оскільки боявся зустрітися із нападниками.

ОСОБА_10 вказує, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 перебували у стані сп`яніння, але не алкогольного, оскільки запах від них він не відчував.

На підтвердження вини обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм злочину, сторона обвинувачення посилається на наступні докази, досліджені судом.

- показання свідка ОСОБА_13 , яка в ході допиту у суді повідомила, що є сусідкою потерпілого ОСОБА_10 . Стосунків з ним дружніх не підтримує, спілкується при зустрічі. Того дня, коли ОСОБА_10 пограбували свідка не було вдома, про події дізналася від дільничного інспектора. ОСОБА_13 повідомила, що ОСОБА_10 алкогольними напоями не зловживає, про те, що він водить до себе компанії їй невідомо. За весь час одного разу бачила його у стані алкогольного сп`яніння. Із обвинуваченими ОСОБА_13 також знайома, оскільки вони сусіди, товариські відносини із ними не підтримує. Про те, що між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 склалися неприязні стосунки їй невідомо, потерпілий їй не скаржився.

- показаннями свідка ОСОБА_15 сестри обвинуваченого ОСОБА_12 , яка повідомила суду, що проживає у тому ж під`їзді на третьому поверсі. Вона знає сусіда ОСОБА_10 , який постійно зловживає алкоголем, спить біля ліфта. 27 грудня 2014 року ввечері, ОСОБА_15 зайшла до під`їзду, і почула, що на п`ятому поверсі хтось гучно розмовляє. Вона піднялася на п`ятий поверх, де побачила п`яного ОСОБА_10 , який висловлювався нецензурно, та хитаючись, не міг потрапити ключем до замку. Осторонь від нього стояли її брат та ОСОБА_11 , які до нього силу не застосовували. ОСОБА_15 подзвонила в двері ОСОБА_13 , а потім зрозумівши, що останньої немає в дома пішла.

- протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_15 від 28.04.2015 року (том 1 а.с. 154 - 156), в ході якого свідок повідомила, що 27.12.2014 року безпосередньо бачила як ОСОБА_11 та ОСОБА_12 стояли біля квартири ОСОБА_10 , при цьому ОСОБА_11 кричав на останнього та його штовхав. Побоюючись бути свідком бійки ОСОБА_15 пішла.

- протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_12 від 28.04.2015 року (том 1 а.с. 207 - 209), в ході якого підозрюваний повідомив, що 27.12.2014 року близько 17 години у його присутності ОСОБА_11 обшукував ОСОБА_10 . Після чого вони втрьох пішли до квартири потерпілого за сигаретами. Двері до квартири відкрив підозрюваний у зв`язку із тим, що ОСОБА_10 був у стані сп`яніння. У квартирі ОСОБА_12 на очах потерпілого забрав сигарети, що викликало обурення останнього, та телефон марки «Самсунг». У той час ОСОБА_11 був на кухні, де доставав з холодильника продукти харчування та складав їх до пакету.

- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка повідомила про те, що вона була присутньою під час проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_12 . Експеримент відбувався у будинку АДРЕСА_3 , де підозрюваний показав на під`їзд, де він вчинив злочин. Потім провів їх на поверх, де проживає потерпілий, пояснив, як він на прохання потерпілого відкрив двері ключами, до приміщення кухні одразу пішов його приятель, який відкрив холодильник. Сам ОСОБА_12 зайшов до кімнати, де побачив мобільний телефон, який забрав собі. Свідок стверджує, що ОСОБА_12 під час слідчої дії перебував у стані після вживання алкогольних напоїв, про що вона зрозуміла відчуваючи від нього характерний запах, при цьому він адекватно себе поводив, сам розповідав та показував. В подальшому будучи допитаною додатково свідок повідомила, що приймала участь у тривалому слідчому експерименті, для чого її викликали декілька разів. У зв`язку із тим, що пройшов тривалий проміжок часу деталей дій, у яких вона приймала участь, свідок не пам`ятає.

- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка повідомила, що була присутня при проведенні слідчого експерименту, в ході якого чоловік та жінка в під`їзді будинку АДРЕСА_3 показували, як заходили до квартири. Свідок вказує, що ці дві особи були у стані алкогольного сп`яніння, проте обидва щось розповідали. Зміст їх розповіді ОСОБА_17 не пам`ятає. Після складання протоколу, їй його прочитали і вона його підписала.

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 від 18.03.2015 року (том 1 а.с. 120 - 123). У ході якого ОСОБА_10 повідомив обставини вчинення відносно нього злочину ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які відповідають його показаннями у суді.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.02.2015 року ( том 1 а.с. 118), відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 у присутності понятих упізнав на знімку № 3 чоловіка на ім`я ОСОБА_18 , який 27.12.2014 року разом із товаришем відкрито викрали у нього 170 гривень та мобільний телефон марки «Самсунг». На фотознімку № 3 зображений ОСОБА_11

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 20.02.2015 року (том 1 а.с. 119), відповідно до якого ОСОБА_10 у присутності понятих упізнав на знімку № 2 чоловіка на ім`я ОСОБА_19 , який 27.12.2014 року разом із товаришем відкрито викрали у нього 170 гривень та мобільний телефон марки «Самсунг». На фотознімку № 2 зображений ОСОБА_12

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.04.2015 року (том 1 а.с. 213 - 217), відповідно до якого за участю захисника у присутності понятих підозрюваний ОСОБА_11 відтворив обставини 27.12.2014 року. Зазначив про те, що того дня близько 17 години він разом із ОСОБА_10 біля магазину, розташованого неподалік від їх будинку, вживали спиртні напої. Після чого пішли разом додому, проте точно згадати він не може оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. По дорозі додому зустріли ОСОБА_12 . У підїзді ОСОБА_10 запросив їх із ОСОБА_12 до себе випити, вони піднялися на п`ятий поверх, де ОСОБА_10 сам передав ключі ОСОБА_12 , щоб той відкрив двері до квартири. Коли увійшли, потерпілий разом із ОСОБА_12 пішли до кімнати, а ОСОБА_11 зайшов до кухні, відкрив холодильник, звідки забрав всі продукти, у тому числі і декілька шматків м`яса. Після чого вони із ОСОБА_12 пішли з квартири ОСОБА_10

- листом ЗТ «Скарбниця» від 10.02.2015 року (том 1 а.с. 245), у якому вказано, що ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою : АДРЕСА_2 , 29.12.2014 року здав до ломбарду мобільний телефон марки «Самсунг Е2530» ІМЕІ НОМЕР_1 .

- копією товарного чека від 27.01.2013 року про купівлю мобільного телефону марки «Самсунг Е2530» за 360 гривень (том 1 а.с. 41);

- довідками про вартість викраденого майна станом на 27.12.2014 року: двох кілограмів м`яса свинини та половини голови свині разом 200 гривень (а.с. 42), мобільного телефону марки «Самсунг Е2530» з урахуванням зносу з момент його покупки 27.01.2013 року 200 гривень (а.с. 40), однієї пачки сигарет марки «Магна» без фільтру 5 гривень 50 копійок (а.с. 39).

Дії обох обвинувачених, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням у житло, а обвинуваченого ОСОБА_12 за додатковою кваліфікуючою ознакою як повторність таких дій, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України.

Проте, суд не може погодитися із позицією обвинувачення щодо наявності у діях обвинувачених такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення у житло. Оскільки під проникнення у житло слід розуміти незаконне вторгнення до нього будь-яким способом.

При цьому суд враховує роз`яснення Верховного Суду України, що містяться у Постанові № 10 від 06.11.2009 року, у п. 22 якої зазначено, що викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення у житло, якщо умисел на викрадення майна в особи виник під час перебування в цьому приміщенні.

Тобто суд має з`ясувати з якою метою особа опинилася у житлі та коли у неї виник умисел на заволодіння майном.

В обґрунтування обвинувачення ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у відкритому заволодінні майном ОСОБА_20 із проникненням до житла останнього, органом досудового розслідування покладені лише показання потерпілого. Будь-яким іншим доказом наявність вказаної кваліфікуючої ознаки доведена не була.

У зв`язку із чим, суд, враховуючи положення ч. 4 ст. 17 КПК України, приходить до висновку про відсутність у діях обвинувачених такої кваліфікуючої ознаки.

При цьому у судовому засіданні, незважаючи на позицію обвинувачених, доведений факт відкритого заволодіння ними майном ОСОБА_20 за попередньою змовою.

Враховуючи обов`язок оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приймає до уваги, що саме сукупність досліджених у судовому засіданні доказів доводять вину ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Судом надано оцінку показанням ОСОБА_20 щодо дій обвинувачених в його квартирі, показанням ОСОБА_12 , який повідомив, що заволодів майном потерпілого, зокрема сигаретами, показанням свідка ОСОБА_15 , яка підтвердила факт перебування обвинувачених разом із ОСОБА_20 , коли він відчиняв двері своєї квартири, а також іншим доказам дослідженим у судовому засіданні.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_11 , оскільки вони суперечать показанням всіх інших допитаних осіб, матеріалам кримінального провадження, крім того неодноразово ним змінювалися в ході судового розгляду.

З метою перевірки версії обвинуваченого ОСОБА_12 , за клопотанням сторони захисту, була допитана ОСОБА_14 , яка повідомила про те, що є подругою ОСОБА_12 та його сестри. У кінці грудня 2014 року, за запрошенням сестри ОСОБА_12 , свідок приїхала до них в гості. Близько 20 години вона зайшла до під`їзду, де на підлозі на першому поверсі знайшла мобільний телефон. Цей телефон вона принесла до квартири ОСОБА_12 , там і залишила. Пояснила, що знайдений телефон був марки «Самсунг».

Проте, суд критично ставиться до показів даного свідка, враховуючи, що про такі обставини та наявність свідка цих обставин ОСОБА_12 не було повідомлено а ні під час відкриття матеріалів досудового розслідування, а ні в ході судового розгляду на відповідній стадії при визначенні обсягу та порядку дослідження доказів. Крім того, не залишається поза увагою суду, що ОСОБА_14 є близькою знайомою ОСОБА_12 .

Твердження адвоката ОСОБА_21 про недопустимість доказів як таких, що отримані судом всупереч вимогам КПК України з урахуванням їх надання суду під час підготовчого судового засідання, тобто із порушенням вимог 291 КПК України, відповідно до якої надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється, не є таким, що ґрунтується на вимогах закону. Відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховної Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій унаслідок істотного порушення прав та свобод громадян.

Оскільки стороною захисту не вказано яким чином при долученні матеріалів кримінального провадження, зібраних в ході досудового розслідування, під час підготовчого провадження до обвинувального акту, призвело до істотного порушення прав та свобод обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , суд не має правових підстав для визнання таких доказів недопустимими.

При цьому суд акцентує увагу на те, що завдяки приєднанню, відповідно до положень ст. 317 КПК України, до обвинувального акту матеріалів досудового провадження, були захищені права обвинуваченого ОСОБА_12 , адвокат якого отримав можливість ознайомитись із доказами, зібраними в ході досудового розслідування.

Також не ґрунтується на вимогах закону посилання адвоката ОСОБА_21 на порушення порядку допиту свідків, наслідком чого є недопустимість даних доказів. Слід зауважити про обов`язок суду контролювати хід допиту свідків для уникнення зайвого витрачання часу.

Таким чином, проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_11 у відкритому викраденні чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб (грабіж), а ОСОБА_12 у вчиненні тих же дій повторно, у зв`язку із чим кваліфікує їх дії за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки вони охоплюються диспозицією саме цієї частини статті.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_12 встановлено, що він є особою раніше судимою, до затримання не працював, неодружений, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

При призначенні покарання ОСОБА_12 суд враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, особу винного та обставину, що обтяжує покарання, якою у даному випадку, згідно зі ст. 67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк, який на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним протиправних дій у майбутньому.

При призначенні покарання такого виду, суд має врахувати, що даний злочин був вчинений ОСОБА_12 через незначний час після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про відсутність критичного ставлення обвинуваченого до свої дій та їх наслідків та неможливість виправлення без реального відбуття покарання, у зв`язку із чим підстав для застосування ст. 75 КК України судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_11 встановлено, що він є особою раніше не судимою у силу ст. 89 КК України, до затримання не працював, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку лікаря психіатра не перебуває, проте знаходиться під диспансерним наглядом лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується посередньо.

При призначенні покарання ОСОБА_11 суд враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, особу винного та обставину, що обтяжує покарання, якою у даному випадку, згідно зі ст. 67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк, який на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним протиправних дій у майбутньому.

При призначенні покарання такого виду, суд приймає до уваги особу обвинуваченого, який вважається не судимим. Крім того, не залишається поза увагою суду та обставина, що після зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт своєю поведінкою протягом трьох місяців ОСОБА_11 довів можливість виправлення без відбування покарання.

У зв`язку із чим суд вважає правильним, не зважаючи на позицію обвинуваченого щодо невизнання ним вини, яка, на думку суду, викликана не усвідомленням протиправності своїх дій з урахуванням сусідських побутових відносин із потерпілим, застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з іспитовим строком, із покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 3, 4 ст. 76 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_12 у виді позбавлення волі, з метою запобігання настання ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили, змінити обраний йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою. При цьому суд враховує обставини, визначені у п.п. 2, 3, 5, 6, 8, 9 ст. 178 Кодексу, та окремо звертає увагу на те, що обвинуваченим ОСОБА_12 були порушені умови обраного запобіжного заходу, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Змінити обраний ОСОБА_12 запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши останнього під варту у залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з 28.10.2016 року, зарахувавши у його строк попереднє ув`язнення.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_12 попереднє ув`язнення у період з 15.05.2015 року до 15.07.2016 року та з 28.10.2016 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_11 обов`язки :

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_11 у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою : АДРЕСА_1 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1