Провадження № 1 КП-200-460-16
В И Р О К
іменем УКРАЇНИ
26 липня 2016 року Бабушкінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Дніпро угоду про примирення від 26.06.2016, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоселівка, Криничанського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, працюючого різноробом у приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який не має судимості відповідно ст.89 КК України,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001983 від 28.04.2016, -
ВСТАНОВИВ:
27 квітня 2016 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись біля гаражного кооперативу «Пресс 1», який розташований по вул.Пресовій, 33 у м.Дніпропетровську, побачив раніше незнайомих йому ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які стояли біля одного з гаражів вказаного гаражного кооперативу. Після чого, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків ОСОБА_5 , без застосування фізичної сили, наказав потерпілому ОСОБА_4 сісти з ним у автомобіль марки «КІА» білого кольору д/н НОМЕР_1 .

Знаходячись на задньому сидінні в салоні автомобіля, зліва від потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , під час руху по вул.Героїв Сталінграду у м.Дніпропетровську, реалізуючи раптово виниклий умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, розуміючи, що його дії є очевидними для ОСОБА_4 та громадян, які знаходились в автомобілі, із зовнішньої кишені куртки потерпілого ОСОБА_4 витягнув грошові кошти у сумі 300 грн. та універсальну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , після чого поклав викрадене до кишені своїх брюк.

Потім ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, зупинив автомобіль біля банкомату «ПриватБанка», розташованого біля буд.36 по вул.Героїв Сталінграду в м.Дніпропетровську, та зняв з вищевказаної кредитної картки грошові кошти у розмірі 400 грн. 00 коп., які належали ОСОБА_4 , комісія банку за банківську операцію складала 24 грн.00 коп. Після цього ОСОБА_4 зняті кошти поклав до кишені своїх брюк, а картку «ПриватБанка» повернув ОСОБА_4 , заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 724 грн. 00 коп.

Після чого ОСОБА_5 з викраденими коштами з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ними на власний розсуд.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися у відкритому викраданні чужого майна (грабіж), кваліфікуються за ч.1 ст.186 КК України.
26 червня 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 була укладена угода про примирення. В угоді сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.186 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить - 1700 грн.

У суді обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, визнав повністю та пояснив, що він дійсно скоїв зазначений злочин при обставинах встановлених в ході досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження. Він добровільно, без насильства та примусу заключив угоду з потерпілим про примирення та завдана його діями шкода відшкодована частково. Умови, зміст укладеної між ним та потерпілим ОСОБА_4 угоди про примирення та наслідки його невиконання йому повністю зрозумілі. Йому цілком зрозумілі його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про примирення він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України. Він згоден з призначенням йому покарання, зазначеного в угоді та просив суд затвердити угоду про примирення.
Потерпілий ОСОБА_4 у суді просив затвердити укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про примирення, оскільки він дійсно добровільно, без насильства та примусу заключив угоду з обвинуваченим про примирення та вони примирилися, обвинувачений частково у сумі 524 грн. відшкодував завдану йому шкоду. Умови, зміст укладеної між ним та обвинуваченим угоди про примирення та наслідки її невиконання йому повністю зрозумілі. Він згоден з призначенням ОСОБА_5 покарання зазначеного в угоді про примирення.
Прокурор у суді не заперечував проти затвердження укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угоди про примирення.
Вислухавши обвинуваченого, потерпілого, прокурора, суд приходить до висновку, що укладена між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угода про примирення підлягає затвердженню з наступних підстав.
Згідно ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої і середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), правильно кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України.
ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
ОСОБА_5 , як в ході досудового розслідування так і в суді свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю та підтвердив обставини його вчинення викладені в обвинувальному акті, які об`єктивно підтверджуються дослідженими судом у судовому засіданні доказами кримінального провадження:
- протоколом огляду від 27.04.2016, відповідно якого було оглянуто картку «Універсальна» ПриватБанку № НОМЕР_2 , яку добровільно надав потерпілий ОСОБА_4 (а.с.4);
- роздруківкою руху коштів на карті НОМЕР_3 , відповідно якого 27.04.2016 з картки була знята готівка у сумі 400 грн. та сплачена комісія за операцію у сумі 24 грн. (а.с.16);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.05.2016 та фототаблицею до нього, відповідно якого потерпілий ОСОБА_4 впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 , як особу яка 27.04.2016 відкрито заволоділа його коштами (а.с.19-22);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.06.2016, відповідно якого обвинувачений ОСОБА_5 на місті розказав та показав, як він відкрито заволодів коштами потерпілого ОСОБА_4 (а.с.49-53).
Зазначена угода про примирення укладена та підписана сторонами добровільно, без насильства та примусу. Форма, зміст та порядок укладення зазначеної угоди відповідають вимогам ст.ст.469, 471, 473 КПК України.
Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_5 згідно ст.89 КК України вважається особою, що не має судимості, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в скоєному злочину щиро розкаюється, частково відшкодував потерпілому завдану шкоду, працює.
Укладена угода про примирення не суперечить вимогам КПК та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено, сторони між собою примирилися, таким чином підстави для відмови в затвердженні зазначеної угоди, встановлені ст.474 КПК України, відсутні.
Керуючись ст.ст.368, 370, 371, 475 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
Затвердити укладену 26 червня 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про примирення.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, та призначити йому покарання, узгоджене сторонами в угоді про примирення від 26 червня 2016 року, за ч.1 ст.186 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Речовий доказ: картку ПриватБанку № НОМЕР_2 , яка передана на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , вважати повернутою власнику.
На вирок суду з підстав, передбачених ст.394 КПК України, може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

У випадку невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Суддя

Бабушкінського районного суду ОСОБА_1

м.Дніпропетровська