Провадження №11-кп/792/452/16 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області в складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження № 0005754 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 14 квітня 2016 року, -
В с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 14 квітня 2016 року

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, раніше судимого:
- 24.12.2007 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України на 8 років позбавлення волі.

05.06.2014 року звільненого з місць позбавлення волі на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році»,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 5 місяців арешту.

За вироком суду, 28 вересня 2015 року близько 16 год. ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, біля магазину «Ланс» на зупинці громадського транспорту «Педагогічна академія», що на вул. Проскурівського підпілля, 127/1 у м. Хмельницькому, під час словесного конфлікту, на ґрунті особистих неприязних відносин, за допомогою невстановленого слідством предмета, схожого на ніж, умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 один удар спереду назад по передній частині шиї, спричинивши потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, просять вирок суду змінити та призначити останньому покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства. На їх думку, судом не враховано те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, правопорушення скоїв внаслідок спровокованих та неправомірних дій потерпілого.

Акцентують увагу, що обвинувачений став на шлях виправлення, на даний час лікується від наркозалежності, працює на фактичних заробітках та має намір відшкодувати спричинену потерпілому шкоду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, думку прокурора, потерпілого та його законного представника, які просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин та перевірка їх доказами у справі проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам справи, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах та не оскаржується в апеляційній скарзі, як і не оспорюється кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначене ОСОБА_10 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Зокрема, судом при призначенні ОСОБА_10 покарання взято до уваги суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, яке є злочином невеликої тяжкості.
Суд також фактично визнав пом`якшуючою покарання обставиною те, що сам злочин був спровокований діями групи осіб в якій в тому числі і перебував потерпілий.

Разом з тим, місцевий суд, враховуючи суспільну небезпечність кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_10 , яке характеризується підвищеною суспільною небезпекою, оскільки скоєне за допомогою ножа, який раніше судимий, з попередніх судимостей жодних висновків не зробив, нове, умисне правопорушення вчинив незадовго після звільнення з місць позбавлення волі, де відбував тривалий строк покарання, беручи до уваги систематичність вчинення кримінально-карних діянь, за наявності обставин, що обтяжують покарання, враховуючи думку потерпілого та його законного представника, які просять виключно суворо покарати ОСОБА_10 , правильно призначив йому покарання у виді ізоляції від суспільства реально.
За таких обставин колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_10 , при даних конкретних обставинах провадження та особі обвинуваченого, який спричинених злочином збитків не відшкодував, порозуміння ні з потерпілим, ні з його законним представником не досяг, є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону.
При цьому судом були враховані ті обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого та його захисника.

А тому колегія суддів не може погодитись з твердженнями обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника про призначення явно несправедливого покарання внаслідок його суворості.
Ті обставини, що ОСОБА_10 визнав вину, має хвору дружину та намір відшкодувати спричинені злочином збитки, в даному випадку не є підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням, або призначення більш м`якого покарання, оскільки це не спростовує встановлених судом обставин і висновків та не дає підстав вважати, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання. Лікуватися ж у разі необхідності він може в умовах ізоляції від суспільства.
Наявність як у ОСОБА_10 , так і у його дружини, дієздатних, повнолітніх батьків дають можливість забезпечити належний догляд останній у разі необхідності, а тому ці обставини не можуть бути безумовною підставою для звільнення обвинуваченого від покарання.
Більше того, належних та об`єктивних доказів, які б стверджували обставини працевлаштування ОСОБА_10 стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду. Такі обставини ґрунтуються виключно на твердженнях обвинуваченого та його захисника, які є прямо зацікавленими особами, що не можна визнати належними та допустимими доказами.

З аналогічних підстав, на переконання колегії суддів ті обставини, що компанія неповнолітніх, в якій знаходився потерпілий, спровокувала конфлікт з обвинуваченим, не можуть бути безумовною підставою для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, оскільки маючи реальну можливість уникнути конфлікту, ОСОБА_10 цього не зробив, а перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за допомогою ножа спричинив потерпілому тілесні ушкодження, на зауваження, в тому числі працівників поліції, які прибули на місце події, заспокоїтися не реагував, а продовжував протиправну поведінку.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку у межах апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника не вбачається.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 14 квітня 2016 року щодо ОСОБА_10 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого та його захисника ОСОБА_9 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді /підписи/
З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2