Справа № 203/1161/16-к
Провадження № 1-кп/0203/180/2016
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.03.2016 м. Дніпропетровськ

Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000204 від 10.03.2016 року стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянин України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , обіймаючи посаду заступника голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації, за попередньою змовою групою осіб, умисно вчинив викрадення та незаконне позбавлення волі Голови Держземагенства України ОСОБА_6 , який того дня перебував у м. Дніпропетровську, за наступних обставин.

Так, 14.08.2014, під час відвідування ОСОБА_6 . Дніпропетровського клінічного військового госпіталю по АДРЕСА_2 , до нього підійшла невстановлена слідством особа, яка назвалась представником заступника голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації ОСОБА_4 , та запросила ОСОБА_6 на зустріч до ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 , погодившись на запрошення невстановленої слідством особи, на автомобілі «Тойота Кемрі» д.н.з. НОМЕР_1 , близько 10 години 14.08.2014 прибув до приміщення Дніпропетровської обласної державної адміністрації за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Кірова, 1 де його зустріли невстановлені слідством особи та провели до службового кабінету заступника голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації ОСОБА_4 .

Під час перебування у службовому кабінеті ОСОБА_4 між ним та ОСОБА_6 виник конфлікт у зв`язку з розбіжностями у політичних та життєвих поглядах, у ході якого ОСОБА_6 намагався покинути кабінет ОСОБА_4 . Проте ОСОБА_4 , не бажаючи, щоб ОСОБА_6 залишав приміщення облдержадміністрації, спільно з невстановленими особами, досудове розслідування щодо яких здійснюється в окремому кримінальному провадженні, за попередньою змовою вчинили протиправні дії, спрямовані на перешкоджання ОСОБА_6 вільно залишити зазначене приміщення шляхом примусового утримування ОСОБА_6 у кабінеті ОСОБА_4 та суміжних приміщеннях на сьомому поверсі будівлі облдержадміністрації.

ОСОБА_4 спільно з невстановленими особами, досудове розслідування щодо яких здійснюється в окремому кримінальному провадженні, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, протягом однієї години силоміць утримували ОСОБА_6 у службовому кабінеті та приймальні ОСОБА_4 , перешкоджаючи йому вільно залишити приміщення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, незаконно позбавивши волі останнього.

Лише після прибуття до облдержадміністрації керівників правоохоронних органів Дніпропетровської області, приблизно об 11 годині невстановлені слідством особи дозволили ОСОБА_6 залишити приміщення Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

Після виходу з Дніпропетровської обласної державної адміністрації, ОСОБА_6 одразу направився та особисто звернувся із заявою до Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про вчинення ОСОБА_4 та іншими особами злочину відносно нього.

У подальшому, після того як ОСОБА_4 , та невстановлені особи, досудове розслідування яких здійснюється в окремому кримінальному провадженні, дізнались про те, що ОСОБА_6 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину, у них виник спільний злочинний умисел на його викрадення та незаконне позбавлення волі, у зв`язку з чим вони, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою схилення ОСОБА_6 до відмови від поданої до Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області заяви стосовно неправомірних дій ОСОБА_4 та невстановлених слідством осіб, вчинили його викрадення за наступних обставин.

Так, цього ж дня, приблизно о 15 годині, перебуваючи неподалік приміщення Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Плеханова, 34, невстановлені особи, досудове розслідування щодо яких здійснюється в іншому кримінальному провадженні, будучи одягнутими у камуфляжну форму без розпізнавальних знаків і маски «балаклави» на обличчях, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням фізичної сили схопили ОСОБА_6 , силоміць помістивши до салону автомобіля на якому приїхали, чим вчинили його викрадення, та всупереч його волі доставили до приміщення Дніпропетровської обласної державної адміністрації по проспекту Кірова, 1 в м. Дніпропетровську.

У подальшому, ОСОБА_4 спільно з невстановленими особами, досудове розслідування щодо яких здійснюється в окремому кримінальному провадженні, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне позбавлення волі ОСОБА_6 , умисно протиправно утримували його у приміщенні Дніпропетровської обласної державної адміністрації за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Кірова, 1.

Лише після надання ОСОБА_6 обіцянки відмовитись від поданої ним до Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області заяви щодо неправомірних дій ОСОБА_4 та інших осіб, близько 16 години цього ж дня, тобто 14.08.2014, ОСОБА_6 було звільнено з приміщення Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у незаконному позбавленні волі та викраденні людини, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України.
В ході досудового розслідування 10.03.2016 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 , була укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає себе винним у незаконному позбавленні волі та викраденні людини, тобто ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб, яке кваліфікується за ч.2 ст.146 КК України, а також сторони підтверджують істотні для даного кримінального провадження обставини, відшкодування збитків та відсутність цивільного позову.
Крім того зазначеною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання строком на 1(один) рік 6 (шість) місяців.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.146 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз.1, 4 п.1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Разом з цим потерпілий пояснив, що йому зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ч.1 ст.473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та КК України, кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди сторони угоди, визначена відповідно до положень Загальної частини КК України та в межах санкції ч.2 ст.146 КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 із призначенням останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст.ст. 122, 124, 314, 315, 373, 374, 468-475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , укладену 10.03.2016 року затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.146 КК України та призначити йому узгоджене покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину.

Відповідно до ч.1 ст.473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу; для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційний суд Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1