Справа №480/2286/16-к 29.11.2016
Провадження: № 11-кп/784/904/16 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: умовно-дострокове звільнення від ОСОБА_1
відбування покарання Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2016 року,

якою відмовлено у задоволенні його клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ялти, АР Крим, громадянина України, з загальною середньою освітою, не одруженого, раніше судимого:
1). 03.04.2007 року Ялтинським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі; звільнений умовно-достроково 29.01.2010 року на 1 рік 2 місяці 4 дні;

2). 13.12.2011 року цим же судом за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі;

3). 31.01.2012 року цим же судом за ч. 3 ст. 185, 70 ч. 4 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі;

учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_7
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Ухвалою суду в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відмовлено.
В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт зазначає, що рішення районного суду не ґрунтується на фактичних обставинах справи. Вказує, що він страждає на лівосторонній дитячій церебральний параліч, у зв`язку з чим і не може працювати, має лише одне стягнення в 2014 році, яке погашене, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, відбув 2/3 призначеного судом покарання. З урахуванням цього, як він вважає, є підстави для умовно-дострокового звільнення його від відбування покарання.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
При розгляді клопотання про умовно-дострокове звільнення останнього від відбування покарання, судом першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_6 за період відбування покарання в Ольшанській виправній колонії не має заохочень та стягнень.
Відповідно до рішень адміністративної комісії Ольшанської виправної колонії від 23.10.2013, 30.10.2014, 31.08.2015 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено в застосуванні ст. 81, 82 КК України, через те, що він не довів свого виправлення.
Згідно даних характеристики, затвердженої начальником виправної колонії, засуджений ОСОБА_6 характеризується посередньо, не працевлаштований, у зв`язку з небажанням працювати, не завжди дбайливо ставиться до майна установи, не завжди виконує передбачені законом вимоги установи.
Зважаючи на сукупність вказаних обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що на час розгляду клопотання, засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвал и, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення ухвали без змін, дослідивши матеріали судового провадження та особової справи засудженого ОСОБА_6 , обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто, єдиною і достатньою підставою умовно - дострокового звільнення ( крім відбуття визначеної в законі частини строку покарання) є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбуття покарання.

Вироком Ялтинського міського суду АР Крим від 31.01.2012 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185, 70 ч. 4 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку 13.12.2011 року, кінець строку 10.04.2017 року з урахуванням змін ст. 72 КК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що засуджений ОСОБА_6 за період відбування покарання в не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 неодноразово судимий за тяжкі злочини, умовно-достроково звільнявся від відбування покарання, проте висновків не зробив, і знов вчинив тяжкі злочини.

Відповідно до характеристики від 23.09.2016 року за час відбування кримінального покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_6 характеризується посередньо, заохочень не мав, однак 11.11.2014 року мав стягнення за зберігання заборонених предметів, за що поміщався на 8 діб в ДІЗО, не працевлаштований у зв`язку з небажанням працювати, не завжди виконує передбачені законом вимоги установи, у злочині розкаюється, підтримує соціально-корисні зв`язки з родичами. До майна установи ставить недбайливо, допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці, безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою територій, участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає (а.с.п. 6).

Тому доводи засудженого про те, що йому необґрунтовано відмовлено в умовно - достроковому звільненні від відбування покарання на думку апеляційного суду є неспроможними, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що він встав на шлях виправлення і до нього можливо застосувати положення ст. 81 КК України.

Більш того, 29.11.2016 року, як вбачається із довідки Ольшанської виправної колонії від 29.11.2016 року про проведення бесіди виховного-профілактичного характеру ОСОБА_6 винесена догана за порушення режиму утримання.

Апеляційний суд вважає необгрунтованими доводи засудженого ОСОБА_8 про те, що суд першої інстанції при вирішенні питання про його умовно - дострокове звільнення не врахував його стан здоров`я, оскільки, дана обставина не є підставою для застосування до осіб умовно - дострокового звільнення від відбування покарання.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 424, 532, 537, 539 КПК України, суд

П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: