ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2016 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене в ЄРДР 09.02.2016р. за № 0000337, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ур. с.Відрадне Запорізького р-ну Запорізької обл., громадянки України, освіта середня-технічна, заміжня, не працює, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинила умисне корисливе кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

На підставі цивільно-правового договору №369 від 02.10.2015р., а в подальшому згідно з наказом про прийом на роботу №КПК/К-7-к від 04.01.2016р. ОСОБА_4 в період часу з 03.10.2015р. по 26.01.2016р. виконувала обов`язки продавця друкованої продукції КП «Преса», будучи матеріально відповідальною особою, згідно з договорами про повну матеріальну відповідальність від 02.10.2015р. та 04.01.2016р.

В зазначений період часу, ОСОБА_4 , знаходячись на своєму робочому місці, а саме в приміщенні кіоску №126 «Преса» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Новгородська,5, виконуючи обов`язки продавця друкованої продукції КП «Преса», здійснювала реалізацію ввірених їй товарно-матеріальних цінностей, отриманих нею згідно з видатковими накладними № 20378 від 01.10.2015р., № 20042 від 01.10.2015р., № 20114 від 01.10.2015р., № 20244 від 01.10.2015р., № 20358 від 01.10.2015р., № 19967 від 01.10.2015р., № 20138 від 02.10.2015р., № 20467 від 02.10.2015р., № 20597 від 02.10.2015р., №20764 від 03.10.2015р., № 20944 від 06.10.2016р., № 20853 від 06.10.2015р., № 21184 від 07.10.2015р., № 21082 від 07.10.2015р., № 21255 від 08.10.2015р., № 21358 від 08.10.2015р., № 21516 від 08.10.2015р., № 21291 від 08.10.2015р., № 21746 від 08.10.2015р., № 21464 від 08.10.2015р., № 21821 від 08.10.2015р., № 21395 від 08.10.2015р., № 21621 від 08.10.2015р., № 21636 від 08.10.2015р., № 22111 від 10.10.2015р., № 22202 від 10.10.2015р., № 22033 від 10.10.2015р., № 22293 від 13.10.2015р., № 22657 від 15.10.2015р., № 22614 від 15.10.2015р., 22645 від 15.10.2015р., № 22474 від 15.10.2015р., № 22952 від 15.10.2015р., № 23029 від 15.10.2015р., № 22439 від 15.10.2015р., 22847 від 15.10.2015р., 23206 від 17.10.2015р., 23360 від 20.10.2015р., № 23283 від 20.10.2015р., № 23439 від 21.10.2015р., № 23527 від 21.10.2015р., № 23579 від 21.10.2015р., № 23740 від 21.10.2015р., № 24209 від 22.10.2015р., № 23805 від 22.10.2015р., № 23880 від 22.10.2015р., 23844 від 22.10.2015р., № 23946 від 22.10.2015р., № 24289 від 23.10.2015р., № 24459 від 23.10.2015р., № 23916 від 23.10.2015р., № 24536 від 24.10.2015р., № 24650 від 27.10.2015р., № 24895 від 28.10.2015р., № 25000 від 29.10.2015р., № 24965 від 29.10.2015р., № 25246 від 29.10.2015р., № 25038 від 29.10.2015р., № 25510 від 30.10.2015р., № 25426 від 30.10.2015р., № 25321 від 30.10.2015р., № 25272 від 30.10.2015р., № 25217 від 30.10.2015р., № 20696 від 03.10.2015р., № 21008 від 07.10.2015р., № 21622 від 08.10.2015р., № 21885 від 08.10.2015р., № 22722 від 15.10.2015р., № 22587 від 15.10.2015р., № 22907 від 15.10.2015р., № 23653 від 21.10.2015р., № 24399 від 23.10.2015р., № 24804 від 28.10.2015р., № 25611 від 03.11.2015р., № 25887 від 04.11.2015р., № 25733 від 04.11.2015р., № 25962 від 05.11.2015р., № 26032 від 05.11.2015р., № 26209 від 05.11.2015р., № 25977 від 05.11.2015р., № 26289 від 05.11.2015р., № 26474 від 06.11.2015р., № 26569 від 06.11.2015р., № 26068 від 06.11.2015р., № 26398 від 06.11.2015р., № 26642 від 07.11.2015р., № 26740 від 07.11.2015р., № 26903 від 10.11.2015р., № 26846 від 10.11.2015р., № 27105 від 11.11.2015р., № 27178 від 12.11.2015р., № 27212 від 12.11.2015р., № 27247 від 12.11.2015р., № 27398 від 12.11.2015р., № 27502 від 12.11.2015р., № 27779 від 13.11.2015р., № 27318 від 13.11.2015р., № 27947 від 17.11.2015р., № 27884 від 17.11.2015р., № 28124 від 18.11.2015р., № 28366 від 19.11.2015р., № 28306 від 19.11.2015р., № 28271 від 19.11.2015р., № 28577 від 19.11.2015р., № 28295 від 19.11.2015р., № 28062 від 19.11.2015р., № 28681 від 20.11.2015р., № 28491 від 20.11.2015р., № 28741 від 20.11.2015р., № 28820 від 20.11.2015р., № 28991 від 24.11.2015р., № 28929 від 24.11.2015р., № 29071 від 25.11.2015р., № 29143 від 26.11.2015р., № 29436 від 26.11.2015р., № 29283 від 26.11.2015р., № 29350 від 26.11.2015р., № 29363 від 26.11.2015р., № 29596 від 27.11.2015р., № 25817 від 04.11.2015р., № 27028 від 11.11.2015р., № 26967 від 11.11.2015р., № 27674 від 14.11.2015р., № 28200 від 18.11.2015р., № 29177 від 26.11.2015р., № 29843 від 01.12.2015р., № 29764 від 01.12.2015р., № 29907 від 02.12.2015р., № 30208 від 03.12.2015р., № 30122 від 03.12.2015р., № 30047 від 03.12.2015р., № 30280 від 03.12.2015р., № 30266 від 03.12.2015р., № 30374 від 04.12.2015р., № 30420 від 04.12.2015р., № 30544 від 08.12.2015р., № 30622 від 08.12.2015р., № 30715 від 09.12.2015р., № 30879 від 10.12.2015р., № 30923 від 10.12.2015р., № 31043 від 10.12.2015р., № 30845 від 10.12.2015р., № 31072 від 10.12.2015р., № 31242 від 11.12.2015р., № 31483 від 15.12.2015р., № 31354 від 15.12.2015р., № 31631 від 16.12.2015р., № 31876 від 17.12.2015р., № 31695 від 17.12.2015р., № 31928 від 17.12.2015р., № 31729 від 17.12.2015р., № 31780 від 17.12.2015р., № 31995 від 17.12.2015р., № 32113 від 18.12.2015р., № 32400 від 22.12.2015р., № 32475 від 22.12.2015р., № 32259 від 22.12.2015р., № 29980 від 03.12.2015р., № 30981 від 10.12.2015р., № 31043 від 16.12.2015р., № 32329 від 23.12.2015р., № 32559 від 23.12.2015р., № 32557 від 23.12.2015р., № 32697 від 23.12.2015р., № 32673 від 24.12.2015р., № 32766 від 24.12.2015р., № 33043 від 24.12.2015р., № 32834 від 24.12.2015р., № 32800 від 24.12.2015р., № 32969 від 24.12.2015р., № 33243 від 25.12.2015р., № 33382 від 29.12.2015р., № 33602 від 30.12.2015р., № 33528 від 30.12.2015р., № 33650 від 30.12.2015р., № 33683 від 30.12.2015р., № 33743 від 31.12.2015р., загальна вартість яких станом на 26.01.2016р. складала 21478,97 грн.

Однак, ОСОБА_4 , виконуючи обов`язки продавця друкованої продукції КП «Преса» в приміщенні кіоску №126 «Преса» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Новгородська,5, та будучи матеріально відповідальною особою, в період часу з 03.10.2015р. по 26.01.2016р., діючи умисно, з корисливих мотивів, не внесла частину виручки від реалізації товарно-матеріальних цінностей на рахунок КП «Преса» та привласнила ввірені їй грошові кошти в сумі 14144,22 грн., чим завдала КП «Преса» матеріальну шкоду на вказану суму. Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні вину в скоєнні даного кримінального правопорушення визнала повністю, підтвердила обставини скоєння кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорює їх, від дослідження в судовому засіданні доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування відмовилася. Цивільний позов визнає повністю. Також пояснила, що вчинила даний злочин у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, дійсно забирала собі частину виручених грошових коштів, на рахунок підприємства їх не перераховувала, мала намір повернути, але не встигла, оскільки була проведена ревізія, в ході якої виявилена нестача. В скоєному щиро кається, просить суворо не карати. На даний час не працює, мешкає з чоловіком та повнолітнім сином, які мають неофіційні підробітки.

Представник потерпілої особи КП «Преса» ОСОБА_6 в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить заявлений цивільний позов задовольнити в повному обсязі.
З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а тому визнання обвинуваченою своєї вини, на думку суду, є цілком виправданим.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачена ОСОБА_4 привласнила чуже майно, яке було їй ввірене, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.191 КК України, у вчиненні якого суд визнає її винуватою.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка одружена, має постійне місце мешкання, де проживає разом з чоловіком та сином, раніше не судима, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться.

В якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, суд не встановив.

На підставі викладеного, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень суд вважає покарання у вигляді обмеження волі, яке слід обрати в мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч.1 ст.191 КК України.

Суд вважає неможливим призначити обвинуваченій покарання у вигляді штрафу та виправних робіт, які також передбачені санкцією вказаної статті, оскільки обвинувачена ОСОБА_4 не працює, постійного джерела доходу немає.

Доводи захисника обвинуваченої про призначення обвинуваченій покарання із застосуванням ст.69 КК України суд знаходить безпідставними, оскільки підставою для застосування вказаної норми є наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого обвинуваченою діяння. Однак доказів на підтвердження наявності таких обставин стороною захисту не надано.

При призначенні покарання обвинуваченій суд врахував її щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, і з урахуванням цього дійшов до висновку про призначення покарання у вигляді обмеження волі в мінімальному розмірі.

В той же час, з урахуванням усіх обставин справи, даних про особу обвинуваченої, позиції прокурора, суд вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі, якщо вона протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Враховуючи, що матеріальна шкода настала від протиправних дій обвинуваченої, визнана нею, її розмір підтверджений належним чином, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 на користь КП «Преса» 13 818,10грн., задовольнивши цивільний позов КП «Преса» про відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі.
Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, та призначити їй покарання за даною статтею у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі, якщо вона протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь КП «Преса» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 13 818,10грн. (тринадцять тисяч вісімсот вісімнадцять гривень 10 копійок).
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору.

Суддя ОСОБА_1

13.04.2016