Справа № 640/4465/16-к
н/п 1-кс/640/2486/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" березня 2016 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
володільця майна - ОСОБА_4 ,
На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 18.03.2016 на майданчику центру контролю технічного стану автотранспортних засобів, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111-А, при дослідженні автомобіля марки "ВАЗ 2108", державний номер НОМЕР_1 під куруванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , було встановлено, що змінено блок деталей з номером кузова (номерна деталь права чаша амортезаційного стакану, задня стінка моторного відсіку).
Згідно висновку експертного дослідження №21/230/8350/35 від 18.03.2016. при огляді автомобіля марки «ВАЗ 2108» д.н.з. НОМЕР_1 було встановлено, що ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , змінений шляхом заміни блоку деталей з номером кузова (номерна деталь права чаша амортизаційного стакан, задня стінка моторного відсіку)
Оскільки автомобіль марки «ВАЗ 2108» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1986 р.в. та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого Ізюмським МРЕВ на ім`я ОСОБА_6 , з зазначенням номеру шасі (кузова) номер кузова НОМЕР_2 , зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, та у зв`язку з тим, що ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , змінений шляхом заміни блоку деталей з номером кузова (номерна деталь права чаша амортизаційного стакан, задня стінка моторного відсіку) та відповідно до ст. 290 КК України предметом вказаного кримінального правопорушення є шасі чи номерна панель, на яких заводським способом зроблені позначення номерів, тобто вказаний транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у п.3 ч.2 ст.167 КПК України, 18.03.2016, слідчим СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 був проведений огляд за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111-а, в ході якого вказані свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та автомобіль вилучено та поставлено на спец майданчик для тимчасово затриманих автотранспортних засобів Київського ВП ГУ НП в Харківській області за адресою: м. Харків вул. Алчевських 49.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , видано Ізюмським МРЕВ від 17.10.2000 даний автомобіль перебуває у власності ОСОБА_6 , заре/строваного за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході досудового розслідування встановлено, що вищевказаний автомобіль знаходився у володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , на підставі довіреності від 23.07.2014 виданої ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_4 , на ристування/володіння/розпорядження вказаним транспортним засобом строком дії до 01.03.2022, посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_8 під записом №1277.
Орган досудового розслідування зазначає, що з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи, що вилучений автомобіль марки «ВАЗ 2108» д.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , 1986 р.в. та свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , видано Ізюмським МРЕВ Харківської області від 17.10.2000 на ім`я ник ОСОБА_6 , заре/строваного за адресою: АДРЕСА_1 , з зазначенням номеру шасі (кузова) номер кузова НОМЕР_2 , зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, а також вказане майно буде використано у кримінальному провадженні в якості речових доказів, виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно, яке було вилучене 18.03.2016 в ході проведення огляду за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111-а.
В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.
В судому засіданні володілець майна ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просив не накладати арешт на його транспортний засіб та повернути автомобіль йому на відповідальне зберігання.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказі.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Таким чином, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказаний транспортний засіб шляхом заборони його відчуження, користування, розпорядження підлягає задоволенню.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, саме шляхом заборони його користування та розпорядження, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його пошкодження чи знищення.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
При цьому, слідчий суддя вважає не пропущеним строк звернення з даним клопотання, оскільки автомобіль «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 , вилучений в ході огляду місця події 18.03.2016 (п`ятниця), клопотання про арешт майна подано до суду не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, тобто 21.03.2016 (понеділок), як того вимагає ч. 5 ст. 170 КПК України.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ 2108» д.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , 1986 р.в. та свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , видано Ізюмським МРЕВ Харківської області від 17.10.2000 на ім`я ОСОБА_6 , заре/строваного за адресою: АДРЕСА_1 , з зазначенням номеру шасі (кузова) номер кузова НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майно - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання автомобіля марки «ВАЗ 2108» д.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , 1986 р.в. - спец майданчик для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси».
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1