УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали заяви захисника ОСОБА_2 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , про незаконне затримання та тримання під вартою та звільнення з під-під варти в порядку ст.206 КПК України,

ВСТАНОВИВ :

27 липня 2016 року до Шевченківського районного суду м. Києва, в порядку ст. 206 КПК України, надійшла заява адвоката ОСОБА_2 , який є захисником підозрюваного ОСОБА_3 , в якій заявник посилається на незаконне утримання в ізоляторі тимчасового тримання ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 та просить зобов`язати детектива Національного бюро 3-го підрозділу детективів головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 негайно доставити ОСОБА_3 до слідчого судді для розгляду даної заяви та негайно звільнити ОСОБА_3 з-під варти.

Обґрунтовуючи заяву, адвокат ОСОБА_2 зазначає, що він є захисником ОСОБА_3 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні №0000014 від 22 грудня 2015 року, яке знаходиться в провадженні НАБУ.

26 липня 2016 року ОСОБА_3 затримано детективом Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 на підставі ст. 208 КПК України та станом на 27 липня 2016 року він утримується в ІТТ ГУ НП у м. Києві, що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Косогірний, 7, без рішення суду та без надання медичної допомоги, якої він потребує негайно за станом здоров`я.

Вважає затримання та тримання під вартою ОСОБА_3 незаконними, також вважає незаконним застосування до ОСОБА_3 при затриманні фізичної сили та спецзасобів.

Вивчивши зміст заяви, додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Так, у відповідності до ст. 206 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язки щодо захисту прав людини.

Приписами зазначеної статті визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

При цьому частиною другою статті 206 КПК України закріплені умови при наявності яких здійснюється з`ясування підстав позбавлення волі певної особи з її доставкою до слідчого судді, а саме: якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, тобто позбавлена свободи за відсутності для того правових підстав.

Частина 1 ст. 9 КПК України передбачає, зокрема, що слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Таким чином, слідчий суддя, як і інші службові особи органів державної влади має діяти виключно в межах наданої компетенції.

Відповідно до ч.1 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчинені злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Статтею 211 КПК України передбачено, що строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесят двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу, а затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Згідно ч.1 ст. 186 КПК України передбачено, що клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

При цьому, ч.2 ст.193 КПК України передбачено право підозрюваного давати пояснення щодо будь-яких обставин його затримання та тримання під вартою безпосередньо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Вивчивши заяву та долучені до неї документи, слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва не вбачає підстав для доставки ОСОБА_3 до суду для з`ясування підстав позбавлення його волі.

Як вбачається з матеріалів заяви, ОСОБА_3 було затримано 26 липня 2016 року, о 07 годині 25 хвилин, отже станом на дату звернення до слідчого судді із заявою не минув час протягом якого підозрюваний повинен бути звільненим або доставлений до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, на час надходження до Шевченківського районного суду м. Києва заяви адвоката ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 -27 липня 2016 року, слідчим суддею не встановлено обставин, які б викликали у нього обґрунтовані сумніви з приводу того, що останній утримується під вартою без відповідних на те підстав, та підлягає доставці до суду і звільненню з-під варти саме в порядку ст. 206 КПК України, оскільки строк,передбачений ст.211 КПК України, з моменту його затримання (26 липня 2016 року) не закінчився.

КПК України не містить спеціальної норми, яка б передбачала порядок оскарження до слідчого судді затримання особи, а в той же час з даного питання підозрюваний має право надавати пояснення під час розгляду слідчим суддею клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, на даний час не вбачаю підстав для доставки ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення його свободи, та задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 186, 193, 206, 309, 532 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

У доставці до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва для з`ясування підстав затримання та позбавлення свободи ОСОБА_3 та задоволенні заяви захисника ОСОБА_2 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , про незаконне затримання та тримання під вартою та звільнення з під-під варти в порядку ст.206 КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1