Ухвала
іменем україни
31 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою заступника прокурора м. Києва на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 1 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України,

засуджено:

за ч.1 ст. 122 КК України на 1 рік позбавлення волі;

за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

за ч.1 ст.296 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Заявлені по справі цивільні позови задоволено в повному обсязі. Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 3000 грн. моральної шкоди, а на користь ОСОБА_8 20000 грн. моральної шкоди.
Вирішено питання щодо речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 19.08.2014 року приблизно о 23 годині 40 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: проспект Червонозоряний, 152-а в м. Києві, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_7 , яка тримала у руках пакет з власними речами. Підійшовши до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 наніс удар ногою по її ногах, внаслідок чого, потерпіла впала на землю та отримала легкі тілесні ушкодження. Після цього ОСОБА_6 вихопив з рук потерпілої вказаний паперовий пакет та намагався втекти з місця вчинення злочину, але був затриманий перехожим громадянином. Своїми злочинними діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1483, 44 грн.
Крім того, 19.08.2014 року приблизно о 23 годині 52 хвилини, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за вищевказаною адресою, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_6 , усвідомлюючи те, що перебуває у громадському місці, підійшов до ОСОБА_8 та схопив за низ плаття і підняв його до гори та накинув потерпілій на голову. Після чого, ОСОБА_6 схопив ОСОБА_8 за спідню білизну та зірвав її з неї.

Крім того, 19.08.2014 року приблизно о 23 годині 53 хвилини, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за вищевказаною адресою, наніс удар тупим предметом в ділянку гомілкової частини правої ноги ОСОБА_8 , чим завдав їй тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 1 жовтня 2015 рокувирок районного суду змінено.
Постановлено виключити з мотивувальної частини вироку при кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України посилання суду на вчинення ним цього злочину із застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, та вважати, що ОСОБА_6 вчинив закінчений замах на відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.

В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд в апеляційному суді. Вказує на те, що апеляційний суд не дав належну оцінку доводам апеляції прокурора щодо неправильного застосування ст. 75 КК України місцевим судом. Таким чином було допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, а ухвала апеляційного суду не відповідає положенням ст. 419 КПК України.

На касаційну скаргу надійшли заперечення від ОСОБА_6 .

Іншими учасниками справи судові рішення не оскаржуються.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу і просив її задовольнити, обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинів та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Вирішуючи питання про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд також повинен урахувати тяжкість вчиненого злочину, особу винного, дотримуючись загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.

Згідно зі ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені докладні мотиви прийнятого рішення, а в разі залишення апеляції без задоволення підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор в апеляційній скарзі порушував питання про скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, а саме ст. 75 КК України, внаслідок чого призначене ОСОБА_6 покарання не відповідало положенням ст. 65 КК України. Апеляційний суд при розгляді справи щодо ОСОБА_6 не погодився з доводами прокурора та визнав рішення районного суду законним і обґрунтованим.

Разом із тим, на думку колегії суддів касаційної інстанції, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Так, під час апеляційного розгляду, не отримали належної оцінки доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 вчинив три злочини різного ступеню тяжкості в тому числі й такий, який відноситься до категорії тяжких, за наявності обставини, що обтяжує покарання, такої як вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Дані про особу засудженого, на які послався суд, із урахуванням тяжкості вчиненого та конкретних обставин справи не дають достатніх підстав для застосування ст. 75 КК України і звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, апеляційний суд при розгляді справи щодо ОСОБА_6 не дотримався вимог закону, і не дав належної оцінки доводам апеляційної скарги прокурора та не навів у своїй ухвалі достатніх підстав, через які визнав її доводи необґрунтованими, тому ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, а провадження - призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи апеляційний суд повинен належним чином перевірити доводи апеляційної скарги прокурора та постановити рішення, яке буде відповідати вимогам ст. 419 КПК України. Разом із тим, якщо під час нового розгляду справи не буде встановлено інші обставини, що можуть вплинути на висновки суду щодо покарання ОСОБА_6 , то призначене йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, слід вважати м`яким.

З огляду на викладене, керуючись статтями 433-439 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 1 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3