15 лютого 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, кримінальне провадження за обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 Кримінального кодексу України.
Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2015 р. ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Ухвалою суду від 22 грудня 2015 р. ОСОБА_4 було продовжено термін тримання під вартою на 60 днів до 19 лютого 2016 р.
Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого, встановлений ухвалою суду, закінчується, однак судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено і потребує значного часу для розгляду, з огляду на що судом в порядку ст. 331 КПК України поставлене на обговорення учасників процесу питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не змінились, а обвинувачений зможе ухилятись від суду, впливати на свідків, перешкодити кримінальному провадженню. Проти зміни запобіжного заходу заперечував.
Захисник у судовому засіданні заперечувала проти продовження ОСОБА_4 терміну тримання під вартою, які обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання і реєстрації. Має міцні соціальні зв`язки, є батьком неповнолітньої дитини. ОСОБА_4 не ухилявся від слідства, не оголошувався у розшук. Під час обрання йому запобіжного заходу не переховувався від органів слідства. Вважала, що ОСОБА_4 можливо обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Обвинувачений був видалений з-зали суду в порядку частини 1 статті 330 КПК України у зв`язку з неодноразовими порушеннями обвинуваченим порядку у залі судового засідання та непідкорення розпорядженням головуючого, не реагування на неодноразові попередження головуючого. За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути дане питання під час видалення обвинуваченого з-зали суду, з урахуванням того, що у судовому засіданні брала участь його захисник.
Суд, заслухавши прокурора, захисника, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень середньої тяжкості під час іспитового строку.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Проте, під час судового засідання, яке відбулось 15 лютого 2016 р., обвинувачений висловлював погрози свідкам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Також перед початком судового засіданні дані свідки повідомили суд про свої побоювання брати особисту участь у судовому засіданні в присутності обвинуваченого, внаслідок чого їх допит здійснювався судом в режимі відеоконференції з іншого приміщення суду за адресою: вул. Перемоги, 55, м. Запоріжжя. Погрози, висловлені обвинуваченим щодо цих свідків зафіксовані засобом технічної фіксації «Оберіг» та засобом відеоконференцзв`язку. На неодноразові зауваження та попередження головуючого обвинувачений не відреагував, внаслідок чого його було видалено з-зали суду після допиту свідка ОСОБА_6 , але на початку допита свідка ОСОБА_7 .
Також суд зазначає, що посилання захисника на стан здоров`я обвинуваченого, його сімейний стан, тощо, не свідчать про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Ці обставини, на переконання суду, доводять лише про наявність обставин, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 178 КПК України. Проте, суд зазначає, що статтею 178 КПК України встановлено ще й ряд інших обставин, які мають бути оцінені судом при вирішенні питання щодо запобіжного заходу. Зокрема, до них віднесено і тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, стан його здоров`я, наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов раніше застосованих запобіжних заходів, та ін.
Аналізуючи всі наведені обставини в їх сукупності, враховуючи, що ОСОБА_4 є особою, яка раніше засуджена, та якій інкриміновано вчинення злочинів середньої тяжкості під час відбуття умовного покарання, відсутність в матеріалах кримінального провадження даних щодо наявності постійного місця роботи або навчання обвинуваченого, його репутації, майнового стану, відсутність даних про стан здоров`я ОСОБА_4 , що би виключало можливість його триманні в умовах слідчого ізолятора, його поведінку під час допиту свідків, яким він виказував погрози, суд доходить висновку про відсутність на даний час підстав для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу на менш суворий ніж тримання під вартою.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.
З урахуванням викладеного, та враховуючи дані щодо особи обвинуваченого, суд доходить висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, з огляду на що підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд на даний час не вбачає.
Підсумовуючи вищевикладене, та враховуючи дані, наявні в матеріалах кримінального провадження, суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд -
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 Кримінального кодексу України продовжити строком на 60 (шістдесят) днів з 15 лютого 2016 року до 14 квітня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 15 лютого 2016 р.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 16 лютого 2016 р. о 9:00 год.

Суддя ОСОБА_1