Справа № 461/1337/15-к
Провадження № 1-кс/461/9/16
УХВАЛА

11.01.2016 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову про відмову у визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 23.01.2015р. про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000355 від 12.06.2014р., мотивуючи скаргу тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Представник скаржника в судовому засіданні, скаргу підтримав, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у скарзі. Просить скаргу задоволити.

Слідчий в судове засідання 11.01.2016 року не з`явився, однак, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, вважаю, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Зважаючи на те, що скаржник дізнався про наявність оскаржуваної постанови лише 30.01.2015 року, останньому слід поновити строк на оскарження постанови.

Як видно із матеріалів скарги, постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 23.01.2015 року відмовлено ОСОБА_4 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000355 від 12.06.2014р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.190, ч.4 ст.191, ч.3 ст.212, ч.1 ст.205 КК України.

Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною 2 ст.55 КПК України встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Зі змісту наведеної норми Закону випливає, що слідчий вправі винести постанову про відмову у визнанні потерпілим лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди.

Як видно з оскаржуваної постанови, слідчий при винесенні такої обмежився лише тим, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні було допитано в якості свідка, а обставин, які б вказували на спричинення матеріальної чи моральної шкоди ОСОБА_4 слідством не встановлено.
Однак, оскаржувана постанова не містить жодного посилання на будь-які докази, здобуті в ході досудового розслідування, які спростовують доводи скаржника.
При цьому, слідчий в судове засідання не з`явився, не подав належних та допустимих доказів на спростування доводів скаржника, а тому суд, приймаючи рішення, виходить зокрема з принципів, закріплених у ст.22 КПК України, а саме змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів.
З огляду на наведене, приходжу до переконання, що оскаржувана постанова винесена передчасно, оскільки обставини, наведені слідчим у оскаржуваній постанові не можна вважати очевидними та достатніми, та слідчим при цьому не вжито належних заходів для з`ясування факту завдання матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_4 кримінальними правопорушеннями, зокрема це не відображено у постанові, а докази (матеріали кримінального провадження) подані слідчим не спростовують доводи скаржника, тому дану постанову слід скасувати, зобов`язавши слідчого повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про визнання його потерпілим та за результатами розгляду клопотання винести мотивовану постанову, копію якої вручити заінтересованим особам в порядку та в строки визначені КПК України. Крім того, як видно з оскаржуваної постанови, слідчий фактично обмежився цитуванням ч.5 ст.55 КПК України, але не дотримався положень цієї норми Закону в частині винесення вмотивованої постанови. Також, при розгляді заяви (клопотання) скаржника, органу досудового розслідування слід перевірити доводи, викладені у даній скарзі.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307, 318-380 КПК України,

у х в а л и в :

Поновити пропущений строк звернення до суду.

Скаргу задоволити.

Скасувати постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 23.01.2015 року про відмову у визнанні потерпілим.

Зобов`язати слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000335 від 12.06.2014 року повторно розглянути заяву (клопотання) ОСОБА_4 про визнання його потерпілим та за результатами розгляду клопотання винести мотивовану постанову, копію якої вручити заінтересованим особам в порядку та в строки визначені КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6