АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1306/2016 Суддя у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000427, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , громадянки України, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Свердловськ Російської Федерації, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судима, останній раз 11 березня 2014 Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та 22 грудня 2014 року ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова звільнена умовно-достроково на 3 місяці 10 днів,

за участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року ОСОБА_6 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та їй призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Як встановив суд у вироку, 14 січня 2016 року приблизно о 10 год. 28 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину «Ініціо», що розташований на першому поверсі в ТРЦ «Дрім Таун-2», за адресою: м. Київ, пр. Оболонський, 21-Б, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрала із сумки, яка лежала поруч із касовим апаратом на стільці, належний ОСОБА_8 гаманець з грошима в сумі 5 000 грн., 50 євро та 282 дол. США, що станом на 14 січня 2016 року відповідно до курсу НБУ в еквіваленті національної валюти становило: 1 278 грн. 50 коп. та 6 666 грн. 48 коп. відповідно, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядилась викраденим на власний розсуд, заподівши майнову шкоду ОСОБА_8 на загальну суму 12 944 грн. 98 коп.

Крім того, 20 квітня 2016 року приблизно о 19 год. 15 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи на першому поверсі в приміщенні ТРЦ «Дрім Таун» за адресою: м. Київ, пр. Оболонський, 1-Б, впевнившись, що за її діями ніхто із сторонніх не спостерігає, повторно таємно викрала жіноче кольє, вартістю 240 грн., яке знаходилось на манекені у вітрині магазину «ВАІХА», та належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_9 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядилась викраденим на власний розсуд, заподіявши майнову шкоду ОСОБА_9 на суму 240 грн.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 судом першої інстанції розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачена, не оспорюючи фактичні обставини кримінальних правопорушень, доведеність винуватості у їх вчиненні і правильність кваліфікації діяння, просить змінити вирок Оболонського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року, пом`якшивши їй покарання.

Обвинувачена звертає увагу на те, що вона вину свою визнала повністю, щиросердно розкаялася у вчиненому, має похилого віку матір, яка хворіє та потребує її допомоги, а також повинна повертати кредитні гроші банкам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої, яка просила зменшити їй розмір покарання, заперечення прокурора проти доводів апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченій останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому висновки суду, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, що відповідає юридичній кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України, колегія суддів не перевіряє, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорюються.

Що стосується покарання, то на думку колегії суддів, судом першої інстанції ОСОБА_6 призначено покарання у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Так, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Як убачається з кримінального провадження та вироку, обираючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відношення обвинуваченої до скоєного, визнавши обставиною, яка пом`якшує покарання - щире каяття, прийняв до уваги дані про особу винуватої, котра раніше неодноразово судима за вчинення умисних злочинів і лише через рік після звільнення з місць позбавлення волі, де відбувала покарання за попереднім вироком, знову вчинила умисні корисливі злочини, не відшкодувавши при цьому майнову шкоду потерпілим, за місцем проживання характеризується посередньо.

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, визначивши його розмір в наближеній до мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Доводи обвинуваченої про те, що на її утриманні знаходиться хвора мати похилого віку, а також що їй необхідно працювати, щоб повернути банкам кредитні кошти, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що протягом 2015 2016 років обвинувачена займалася суспільно-корисною працею, піклувалася про свою матір. При цьому, щире каяття у вчиненні злочинів було визнано судом першої інстанції обставиною, яка пом`якшує ОСОБА_6 покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення й попередження нових злочинів, а підстав вважати його явно несправедливим через суворість не вбачається, як і не вбачається підстав для пом`якшення покарання.

За таких обставин, апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає.

Разом з тим, відповідно положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» колегія суддів вважає необхідним зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20 травня2016 року по 20 липня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року відносно ОСОБА_6 без змін.

В порядку ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20 травня 2016 року по 20 липня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4