н/п 1-кп/640/757/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.11.2016 Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні направлений з Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області за результатами досудового розслідування СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006139 від 25 грудня 2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський Харківської області, громадянина України, із вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого неповнолітню доньку 2008 р.н., раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:
25 червня 2012 року приблизно об 15:00 год. ОСОБА_4 , знаходячись в ТРЦ «Караван» в торгівельному залі ТОВ «Адвентіс», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 7, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, взяв з вітрини магазину чоловічі шорти «ЛЮ W/O», вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 48 від 10.07.2012 року 186,08 грн.

Після чого, ОСОБА_4 , пішов до виходу з магазину, пройшовши за межі кас та антикрадіжні ворота, не сплативши за вказаний товар, чим спричинив ТОВ «Адвентіс» матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками служби безпеки ТРЦ «Караван» після проходження лінії кас та антикрадіжних воріт торгівельного залу з неоплаченим товаром.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, та зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явлення обвинувачення та вид покарання, який буде до нього застосовано в результаті укладення угоди про примирення. Обвинувачений ОСОБА_4 заявив, що він цілком розуміє наслідки укладення угоди.

Разом з тим, обвинуваченим в судовому засідання заявлено клопотання про застосування до нього положень п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» у зв`язку з тим, що він є батьком малолітньої дитини, 2008 р.н., яка перебуває у нього на утриманні, на підставі чого просив звільнити його від призначеного покарання.

Представник потерпілого ТОВ «Адвентіс» ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, відповідно до поданої заяви, розгляд кримінального провадження просив проводити без його участі, проти клопотання обвинуваченого про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» не заперечував. Вказав на те, що ТОВ «Адвентіс» не має матеріальних претензій до обвинуваченого,

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 та представник потерпілого ТОВ «Адвентіс» ОСОБА_5 під час досудового провадження досягли угоди про примирення, підписали її, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за вказаних обставин, між ним та представником потерпілого досягнута домовленість про призначення покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік та звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік, суд розглядає справу відповідно до положень ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Судом достовірно встановлено, що:

1) умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, була застосована вірна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке передбачає укладення угоди;

2) умови угоди не суперечать інтересам суспільства;

3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5)відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Узгоджені сторонами вид та міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

За таких обставин, суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, думку прокурора, дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання законом про амністію чинності.

У судовому засіданні обвинувачений подав заяву про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році».

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України: осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Вчинений обвинуваченим 25.06.2012 року злочин є умисним, середньої тяжкості. Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4 має малолітню дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого поширюється дія Закону України «Про амністію у 2014 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону.

Цивільний позов потерпілим заявлено не було у зв`язку з відсутністю претензій матеріального характеру до обвинуваченого.

Витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 20 жовтня 2016 року між представником потерпілого ТОВ «Адвентіс» ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0006139 від 25 грудня 2014 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 1 /одного/ року позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного за даним вироком покарання з іспитовим строком на 1 /один/ рік.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» повністю звільнити ОСОБА_4 від призначеного за даним вироком покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту скасувати.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили повернути потерпілому.

Вирок може бути оскаржений у судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1