Справа № 683/315/16-к
1-кп/683/45/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2016 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Козова Тернопільської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, який на утриманні має одну малолітню дитину, не працює, проживає по АДРЕСА_1 тараніше не судимого,
в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -
Рішенням Старокостянтинівського районного суду в Хмельницькій області від 15 травня 2013 року та відповідно до виконавчого листа № 2/683/641/2013 від 10 червня 2013 року ОСОБА_5 зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 квітня 2013 року і до його повноліття.
Будучи ознайомленим з вищевказаним рішенням суду та порядком його виконання, попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, ОСОБА_5 з 10 червня 2013 року по теперішній час, маючи реальну можливість сплачувати кошти на утримання неповнолітнього сина, умисно, злісно ухилявся від його виконання.
Так, згідно витягу з наказу № 21 від 01 серпня 2014 року ОСОБА_5 був прийнятий на посаду підсобного працівника. Під час працевлаштування на підприємство «Строй-Сервіс-999» ОСОБА_5 про зобов`язання сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 керівництво та бухгалтерів ПП «Строй-Сервіс-999» не повідомляв, достовірно знаючи про вказаний обов`язок.
За період роботи на ПП «Строй-Сервіс-999» за заявою матері малолітнього ОСОБА_6 від 20 лютого 2015 року державним виконавцем ВДВС Старокостянтинівського РУЮ за березень-квітень 2015 року стягнуто 1613 грн. 61 коп. на виконання рішення суду про стягнення аліментів.
В подальшому 30 квітня 2015 року ОСОБА_5 з метою ухилення від сплати аліментів за власним бажанням звільнився з вищевказаного підприємства. За вказаний проміжок часу в цілому ОСОБА_5 отримав заробітну плату в розмірі 11 762 грн. 72 коп.
Окрім того, згідно витягу з наказу № 88-к від 29 липня 2015 року ОСОБА_5 прийнято на роботу в ТОВ «Старокостянтинівцукор» на посаду штукатура 2-го розряду.

Під час працевлаштування ОСОБА_5 про зобов`язання сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 керівництво та бухгалтерів ТОВ «Старокостянтинівцукор» не повідомляв, достовірно знаючи про вказаний обов`язок.
09 листопада 2015 року ОСОБА_5 за власним бажанням звільнився з вищевказаного підприємства. За час роботи в ТОВ «Старокостянтинівцукор» ОСОБА_5 отримав заробітну плату в розмірі 6 426 грн. 20 коп., проте будь-яких коштів своєму малолітньому синові так і не виплатив.
Таким чином, ОСОБА_7 з листопада 2014 року по грудень 2015 року умисно, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання малолітнього сина, в зв`язку з чим утворилась заборгованість по аліментних зобов`язаннях, яка станом на 18 листопада 2015 року складає 3 256 грн. 15 коп.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно вчинив злочин за вищезазначених обставин.

Оскільки ОСОБА_5 повністю визнав вину, то суд за згодою учасників процесу визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), доведена, а тому його дії за ч.1 ст.164 КК України кваліфіковані вірно.

Обираючи покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, зокрема, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є визнання ними свої вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують їх покарання, судом не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді обмеження волі. Також, на думку суду, його виправлення можливе без відбування покарання, а тому, у відповідності до ст.75 КК України його слід звільнити від його відбування з випробуванням.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Старокостянтинівський районний суд.

Суддя: