Справа № 477/301/16-к
Провадження № 1-в/477/45/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бармашове Жовтневого району Миколаївської області, громадянина України,

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2016 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшло клопотання з Міністерства юстиції України в інтересах засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із діючим законодавством України для подальшого відбування засудженим ОСОБА_4 покарання, призначеного вироком Нижнєвартовського районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 06.08.2014 року на території України відповідно до Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року.

Вироком Нижнєвартовського районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 06.08.2014 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1, ч.1 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації з призначенням покарання: за ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, з застосуванням ч.3 ст. 66, ч.1 ст. 62 Кримінального кодексу Російської Федерації до позбавлення волі строком на 10 (десять) років, без штрафу, без позбавлення права займати певні посади чи займатись певною діяльністю; за ч.1 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, з застосуванням ч.2 ст. 66, ч.1 ст. 62 Кримінального кодексу Російської Федерації, - до позбавлення волі строком на 6 (шість) років 8 (вісім) місяців, без штрафу, без позбавлення права займати певні посади чи займатись певною діяльністю. На підставі ч.2 ст. 69 Кримінального кодексу Російської Федерації, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 11 ( одинадцять ) років без штрафу, без позбавлення права займати певні посади чи займатись певною діяльністю, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Постановлено строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з 06 серпня 2014 року, в строк відбування покарання на підставі ст. 72 Кримінального кодексу Російської Федерації зараховано тримання під вартою в період з 25 січня 2014 року по 05 серпня 2014 року включно.

26 серпня 2014 року вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.

ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія №2» УФСВП Росії у Тюменській області: кінець строку відбування покарання 24.01.2025 року.

18 червня 2015 року, після засудження, ОСОБА_4 звернувся з заявою про переведення його в Україну для подальшого відбування покарання.

25 січня 2016 року наказом Міністерства юстиції України №223/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст.606 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 13.11.2015р. за № 06-130835/15.

У зв`язку з цим, Міністерство юстиції України, посилаючись на положення ст.ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, ст. 610 Кримінального процесуального кодексу України, просить привести вищевказаний вирок суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, для подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_4 на території України, а клопотання вирішити без представника Міністерства юстиції України.

В судовому засіданні, заслухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання є обґрунтованим та відповідає вимогам закону, дослідивши надані письмові матеріали, додані до клопотання Міністерства юстиції України, заяву засудженого ОСОБА_4 про передачу його в Україну для подальшого відбування покарання у відповідності до Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, суд вважає клопотання Міністерства юстиції України в інтересах засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна була приєднана на підставі Закону України "Про приєднання України до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік" встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: a) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; або: b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Згідно ч.1 ст.602 Кримінального процесуального кодексу України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч.3 ст.603 Кримінального процесуального кодексу України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями Кримінального процесуального кодексу України, відмічає, що чинним на території України є Закон України «Про приєднання України до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року».

Зазначена Європейська Конвенція згідно з положеннями ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.7 Кримінального кодексу України, громадяни України, які вчинили злочини за межами України, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом.

За вимогами ч.1 ст. 610 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої ст. 609 Кримінального процесуального кодексу України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи.

На розгляд суду, крім клопотання Міністерства юстиції України, надані всі необхідні документи згідно ст.6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року і ч.2 ст.610 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- копія вироку Нижнєвартовського міського суду, Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 06 серпня 2014 року;

- копія розпорядження про набрання вироком законної сили;

- копія тексту статей Кримінального кодексу Російської Федерації, згідно яких засуджено ОСОБА_4 ;

- копія письмової заяви засудженого ОСОБА_4 від 18.06.2015 року про передачу в Україну для подальшого відбування покарання;

- копія довідки про тривалість відбутої частини строку покарання та не відбуту частину покарання;

- інформація про стан здоров`я і поведінку засудженого, характеристика;

- копія листа ДМС України від 30.12.2015 року №6.4/12840-15 про наявність у засудженого ОСОБА_4 громадянства України;

Під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статтей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за злочин, вчинений засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів в великих розмірах), ч. 1 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 (готування до незаконного збуту аналога наркотичних засобів у особливо великих розмірах) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність та відповідає ст.15, ч.2 ст. 307; ст.14,ч.3 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Покарання ОСОБА_4 призначено з застосуванням ч.2, 3 ст. 66, ч.1 ст. 62, ч.1 ст. 69 Кримінального кодексу Російської Федерації, що відповідає ч.2, 3 ст. 68, ст. 69-1, ч.1 ст. 70 Кримінального кодексу України відповідно.

Санкція ч. 4 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права займати певні посади або займатись певною діяльністю на строк до дванадцяти років чи без такого та зі штрафом в розмірі о одного мільйона рублів або в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого.

Санкція ч.2 ст.307 Кримінального кодексу України, за якою слід кваліфікувати дії ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. З урахуванням вимог ст. 68, 69-1 Кримінального кодексу України, найбільший строк позбавлення волі, який може бути призначений за цією статтею, складає 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Таким чином, керуючись ст. 9 Конституції України, ст. ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст. ст. 606-610 Кримінального процесуального кодексу України, враховуючи положення щодо того, що у разі, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України, суд визначає ОСОБА_4 покарання за ст.15, ч.2 ст.307 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців без конфіскації майна, так як санкцією п.4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації не передбачене додаткове покарання у виді конфіскації майна і засудженому воно не призначалось, а тому суд не застосовує його при визначенні покарання.

Санкція ч. 5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти до двадцяти років з позбавленням права займати певні посади або займатись певною діяльністю на строк до двадцяти років чи без такого та зі штрафом в розмірі до одного мільйона рублів або в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого або довічним позбавленням волі.

Санкція ч. 3 ст.307 Кримінального кодексу України, за якою слід кваліфікувати дії ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. З урахуванням вимог ст. 68, 69-1 Кримінального кодексу України, найбільший строк позбавлення волі, який може бути призначений за цією статтею, складає 6 років позбавлення волі.

Таким чином, керуючись ст.9 Конституції України, ст.ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст. 606-610 Кримінального процесуального кодексу України, враховуючи положення щодо того, що у разі якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України, суд визначає ОСОБА_4 покарання за ст.14, ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 6 років без конфіскації майна, так як санкцією п.4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації не передбачене додаткове покарання у виді конфіскації майна і засудженому воно не призначалось, а тому суд не застосовує його при визначенні покарання.

Ч. 1 п. 1 ст. 603 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що за результатами судового розгляду суд постановляє ухвалу про виконання вироку суду іноземної держави повністю або частково. При цьому суд визначає, яка частина покарання може бути виконана в Україні, керуючись положеннями Кримінального кодексу України, що передбачають кримінальну відповідальність за злочин, у зв`язку з яким ухвалено вирок, та вирішує питання про застосування запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили.

Отже, з врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання, при цьому визначає ст.15, ч.2 ст. 307; ст.14, ч.3 ст. 307 Кримінального кодексу України, тобто Закон, яким передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Нижнєвартовського районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 06.08.2014року та визнає його засудженим за ст.15, ч.2 ст. 307 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців; за ст.14, ч.3 ст. 307 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на 6 років. На підставі ч.1 ст. 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно до відбування 11 років позбавлення волі.

На підставі ст. 72 Кримінального кодексу України, строк відбування покарання слід рахувати з часу затримання з 25 січня 2014 року. В строк відбування покарання зарахувати термін перебування під вартою з 25 січня 2014 року по 05 серпня 2014 року включно з розрахунку: один день перебування під вартою дорівнює двом дням позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.15, ч.2 ст. 307; ст.14, ч.3 ст. 307 Кримінального кодексу України, ст.9 Конституції України, ст. ст.9, 10, 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст.ст. 609, 610 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Нижнєвартовського районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 06.08.2014року, яким громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Бармашове Жовтневого району Миколаївської області, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1, ч.1 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації з призначенням покарання: за ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, з застосуванням ч.3 ст. 66, ч.1 ст. 62 Кримінального кодексу Російської Федерації до позбавлення волі строком на 10 (десять) років, без штрафу, без позбавлення права займати певні посади чи займатись певною діяльністю; за ч.1 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, з застосуванням ч.2 ст. 66, ч.1 ст. 62 Кримінального кодексу Російської Федерації, - до позбавлення волі строком на 6 (шість) років 8 (вісім) місяців позбавлення волі, без штрафу, без позбавлення права займати певні посади чи займатись певною діяльністю. На підставі ч.2 ст. 69 Кримінального кодексу Російської Федерації, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 11 ( одинадцять ) років без штрафу, без позбавлення права займати певні посади чи займатись певною діяльністю, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Визначити положення Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнаний винним вироком Нижнєвартовського районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 06.08.2014року, а саме: ч. 3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1; ч. 1 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, відповідає ст.15, ч.2 ст. 307; ст.14,ч.3 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Визначити засудженому ОСОБА_4 покарання, що підлягає відбуванню за вироком Нижнєвартовського районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 06.08.2014 року:

-за ст.15, ч.2 ст. 307 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців без конфіскації майна;

-за ст.14, ч.3 ст. 307 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

На підставі ч.1 ст. 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно визначити до відбування 11 (одинадцять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 72 Кримінального кодексу України, строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 слід рахувати з часу затримання з 25 січня 2014 року. В строк відбування покарання зарахувати термін перебування під вартою з 25 січня 2014 року по 05 серпня 2014 року включно з розрахунку: один день перебування під вартою дорівнює двом дням позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня їїоголошення.

Суддя

Жовтневого районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1