Справа № 314/964/16-к Провадження № 1-кп/314/81/2016
ВИРОК
іменем України
16.02.2016 рік м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
законного представника неповнолітнього ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новогупалівка Вільнянського району Запорізької області, українця, громадянина України, який має середню освіту та навчається на 2 курсі ДНЗ Вільнянський професійний ліцей №63, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
В С Т А Н О В И В:
27.01.2016 року до Вільнянського районного суду Запорізької області в порядку ст.ст. 291, 474 КПК України надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним.
Згідно обвинувального акту затвердженого прокурором від 25.01.2016 року встановлено, що 16 жовтня 2015 року, приблизно о 17:00 годині, неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме мобільним телефоном «Lenovo А328», в корпусі чорного кольору, вартістю 2600 грн., імей № НОМЕР_1 , імей №2 НОМЕР_2 , в якому зберігалися сім-карти мобільних операторів «МТС» та «Лайф», які матеріальної цінності не мають, на рахунку яких грошові кошти були відсутні, знаходячись у приміщенні залізничного вокзалу, розташованого по вул. Леніна в м. Вільнянськ Запорізької області, у свого знайомого неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомивши йому неправдиві відомості про дійсний намір користування зазначеним мобільним телефоном, що належав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на невеликий проміжок часу попрохав його у ОСОБА_8 , хоча насправді у подальшому не збирався повертати телефон, на що неповнолітній ОСОБА_8 не підозрюючи протиправних намірів ОСОБА_6 погодився і добровільно передав йому вказане майно.
Після того, коли ОСОБА_7 відійшов від нього, ОСОБА_6 підтримуючи свій злочинний умисел, направлений на придбання права на мобільний телефон, користуючись відсутністю поряд з ним останнього, зберігаючи при собі зазначене майно пішов з території вокзалу та згодом продав мобільний телефон магазині «Каприз» в м. Вільнянськ Запорізької області, тим самим ОСОБА_6 умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману заволодів чужим майном, чим спричинив власнику ОСОБА_7 матеріальні збитки на загальну суму 2600 гривень.
Дії ОСОБА_6 , судом кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, як «заволодіння чужим майно, або придбанням права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство)».
Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 190 КК України. Підозрюваний ОСОБА_6 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди було узгоджене покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_6 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у вигляді 100 годин громадських робіт.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та потерпілим угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягав на затвердженні угоди.
Потерпілий ОСОБА_7 просив суд затвердити укладену між ним та обвинуваченим угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та потерпілого, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Згідно ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесене до злочину невеликої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.
Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та потерпілий, визначена в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам потерпілого та обвинуваченого.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473, ст.ст. 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, положення ч. 5 ст. 474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.
Також судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені статтею 473 КПК України, погоджується з призначенням судом обвинуваченому ОСОБА_6 узгодженого покарання.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про примирення і призначення ОСОБА_6 узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речовий доказ у кримінальному провадженні мобільний телефон "Леново А328" в корпусі чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_3 , ІМЕІ НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення від 25 січня 2016 року, укладену між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 25 січня 2016 року покарання у вигляді 100 годин громадських робіт.
Речовий доказ у кримінальному провадженні мобільний телефон "Леново А328" в корпусі чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_3 , ІМЕІ НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 - залишити останньому.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя ОСОБА_1

16.02.2016 м. Вільнянськ