В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року Рівненський міський суд
під головуванням судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю обвинуваченого ОСОБА_6

з участю потерпілого ОСОБА_7

з участю законного представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006098 від 10 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, українця, громадянина України, раніше не судимого проживаючого АДРЕСА_1 , -

У вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

в с т а н о в и в :
09 жовтня 2015 року о 13 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку №14 по вул.Руська у м.Рівне, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_7 , наніс один удар правою рукою в область лівої щоки ОСОБА_7 , в подальшому, схопивши потерпілого рукою за шию, наніс декілька ударів головою останнього об капот автомобіля «Фольксваген Каді», чим завдав ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді садна в лівій скроневій ділянці, забій м`яких тканин лівої скроневої та тім`яно-потилочної ділянки,які по критерію відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому злочині визнав частково. Суду пояснив, що 09 жовтня 2015 року після обіду він перебував на подвір`ї свого будинку по АДРЕСА_1 . Він побачив, що біля його автомобіля марки «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв за воротами на тротуарі, стояло 4 чи 5 хлопців, на вигляд яким приблизно 10-11 років. Вказаних хлопців він бачив вперше. Також він побачив, що хлопці підійшли до капоту автомобіля і один з них плюнув на автомобіль. Він з двору крикнув хлопцям «що ти робиш?», після чого зайшов в будинок, взяв ключі від воріт та підбіг до воріт, що б їх відчинити. Побачивши це, хлопці почали втікати і побігли по вулиці до будинку АДРЕСА_2 . Він, сівши в автомобіль, догнав хлопців, вийшовши з авто, зловив одного з них за руку та змусив його витерти автомобіль і після цього він наніс йому один удар долонею лівої руки по шиї. Більше ніяких тілесних ушкоджень він не наносив. Хлопець рукавом куртки витер автомобіль і пішов. Коли він впіймав одного хлопця, всі решта втекли у невідомому напрямку.

Заявлений цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав та не заперечив проти його задоволення, цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди не визнав та просить суд відмовити у його задоволенні, вважає що він своїми діями не заподіяв потерпілому моральної шкоди.

До показань обвинуваченого, даних ним під час судового розгляду, суд відноситься критично та розцінює їх, як позицію обвинуваченого щодо реалізації ним права на захист, з метою уникнути більш тяжкого покарання за вчинений ним злочин.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені ним інкримінованого злочину, повністю підтверджується показаннями допитаних під час судового розгляду потерпілого, свідків, дослідженими письмовими доказами кримінального провадження, які між собою узгоджуються та в сокупності спростовують показання обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 дав показання про те, що 09 жовтня 2015 року о 13 год. 30 хв. він разом з однокласниками повертався зі школи додому. Коли проходили по вулиці Руській на узбіччі стояв автомобіль марки Фольксваген. Його однокласник ОСОБА_9 почав втікати і вони почали його доганяти. Коли догнали, він сказав, що йому в рот попала волосина і він виплюнув її на вказаний автомобіль. В цей час він побачив, що з двору вибіг чоловік, якого він запам`ятав.

Спочатку невідомий наздогнав ОСОБА_10 , але той втік і він приїхав до нього, кричав та лаявся.

Спочатку чоловік штовхнув його на капот автомобіля, далі схопив рукою, наніс удар по обличчю та став витирати капот автомобіля його лицем. Він дуже перелякався, від чого намочив в штани. Після чого чоловік його відпустив, а він пішов додому і все розповів мамі. Під час досудового слідства, коли йому пред`явили фото чоловіків, він впізнав на фото саме того чоловіка, який його вдарив.

Допитана в судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 дала показання про те, що її син ОСОБА_7 09 жовтня 2015 року повернувся зі школи і вона побачила у нього на лівій щоці синець, слід від долоні руки, опухне вухо, синяк на лобі та виску. Також відмітила, що на голові у дитини було вирвано волосся. З даного приводу її син перебував на лікуванні у неврологічному відділенні дитячої поліклініки. Крім того, син почав боятися сам ходити до школи, хвилювався.

Заявлений цивільний позов повністю підтримала та просить суд його задоволити.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_11 дав показання про те, що 09 жовтня 2015 року о 13 год. 30 хв. він разом з однокласниками повертався зі школи додому. Коли проходили по вулиці Руській на узбіччі стояв автомобіль марки Фольксваген. В цей час йому в рот попала волосина, яку він виплюнув і вийшли так, що вона попала на капот автомобіля. В цей час чоловік, який стояв приблизно за 4 метри від автомобіля і побачивши це глянув на нього, він злякавшись почав втікати. Чоловік сів в автомобіль і поїхав за ним. Однак, він збіг з дороги, побіг по сходам і невідомий чоловік, не побачивши його, розвернув автомобіль та поїхав в протилежний бік. Через деякий час прийшов ОСОБА_12 і він побачив у нього на обличчі на щоці червоні сліди від пальців та припухлість під оком, яка мала дещо синій відтінок. Також він побачив, що ОСОБА_13 обмочився в штани і дуже плакав.

Допитані в судовому засіданні неповнолітні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 дали в показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_11 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 дала показання про те, що вона являється класним керівником ОСОБА_7 . Про події, які мали місце 09 жовтня 2015 року їй стало відомо зі слів, самої події вона не бачила. Також пояснила, що на лобі у дитини після вказаної події вона бачила тілесні ушкодження.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 дала показання про те, що 09 жовтня 2015 року їй зателефонувала матір одного з учнів ОСОБА_18 та повідомила, що цього ж дня поблизу школи невідомий побив ОСОБА_7 і запропонувала їй пройтися до того будинку де побили дитину. Вони зустрілись та підійшовши до будинку, у ОСОБА_18 з невідомою їй жінкою, яка вийшла з будинку на який вказав ОСОБА_19 , відбулась розмова в ході якої вона в діалог не вступала, а лише слухала. Самої події вона не бачила і більш конкретно пояснити нічого не змогла.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, встановленого цим вироком, підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження.

Висновком судової медичної експертизи від 13 жовтня 2015 року №1098 з якого вбачається, що у дит. ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна в лівій скроневій ділянці, забій м`яких тканин лівої скроневої ділянки та тім`яно-потиличної ділянки, які могли виникнути у вказаний в обставинах термін, а саме 09 жовтня 2015 року. Вказані тілесні ушкодження виникли не менше як від двох травматичних дій тупого(их) предмету(ів) і, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6, як кожне окремо, так і в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень. (а.с.10-11).

Висновком судової медичної експертизи від 04 листопада 2015 року №1098/Д-1244 з якого вбачається, що у дит. ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна в лівій скроневій ділянці, забій м`яких тканин лівої скроневої ділянки та тім`яно-потиличної ділянки, які могли виникнути у вказаний в обставинах термін, а саме 09 жовтня 2015 року. Вказані тілесні ушкодження виникли не менше як від двох травматичних дій тупого(их) предмету(ів) і, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6, як кожне окремо, так і в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень. Діагнози: «Вегето-судинна дистонія по гіпотонічному типу. Астено-невротичний синдром. Невротичний спондильоз. Тубоотит зліва. Дизметаболічна нефропатія» згідно яких проводилось лікування потерпілому є захворюванням та в причинно-наслідковому зв`язку з отриманою травмою 09 жовтня 2015 року не перебувають і тому при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, згідно п.4.7. вище вказаних «Правил …» не враховуються. (а.с.13-14).

Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 жовтня 2015 року з яких вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 , свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_14 вказали на обвинуваченого, як на особу, яка вчинила злочин відносно потерпілого ОСОБА_7 (а.с.39-44).

Суд оцінює дані письмові докази, як належні та допустимі докази у кримінальному провадженні, оскільки вони є повними і чітко сформульованими і оцінюються судом в сукупності з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Підстав не довіряти зазначеним вище доказам у суду не має, оскільки вони будь-яких сумнівів у їх належності (стосовності), допустимості, достовірності і достатності не викликають, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи.

Оцінюючи вищевикладене, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України, дії якого виразилися у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують відповідальність обвинуваченого.

Скоєний злочин обвинуваченим ОСОБА_6 відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

До пом`якшуючих вину обставин обвинуваченому суд відносить часткове визнання вини.

Обтяжуючих вину обставин обвинуваченому судом не встановлено.

Як особа обвинувачений по місцю проживання характеризується посередньо, по місцю бувшому місцю роботи характеризується позитивно, на «Д» обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, має на утримання неповнолітню дитину.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого злочину, а також те, що обвинувачений раніше не судимий, частково визнав свою у вину у вчиненні інкримінованого злочину, раніше не судимий, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховування можливе без ізоляції від суспільства, а міра покарання повинна бути призначена в межах санкції статті за вчинений ним злочин.

По даній кримінальній справі законним представником потерпілого було заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 1986,80 грн. (одну тисячу дев`ятсот вісімдесят шість гривень 80 копійок) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 45000,00 грн. (сорок п`ять тисяч гривень 00 копійок) в рахунок відшкодування моральної шкоди.
При вирішенні вказаного цивільного позову суд виходить із наступного.
Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.5 Постанови від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розглядаючи позов про відшкодування такої шкоди, суд повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, яким є ступінь вини заподіювача, яких саме моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.
Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позивачу була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях та переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя, у фізичному болю та стражданнях. Однак, розмір заявленої моральної шкоди, на думку суду, є занадто завищеним, і тому, з врахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Враховуючи, що неправомірними діями обвинуваченого потерпілому було заподіяно майнову шкоду, розмір якої підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, тому розмір майнової шкоди в сумі 1986,80 грн. підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.
Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 1986,80 грн. одну тисячі дев`ятсот вісімдесят шість гривень 80 копійок) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок) в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_6 не обирались.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Рівненського
міського суду ОСОБА_1