Справа № 477/2537/14-к
Провадження № 1-кп/477/6/16
УХВАЛА

28 квітня 2016 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000857, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка Чкаловського району Кокчітавської області республіки Казахстан, поляка, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, без дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:

Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2008 року ОСОБА_3 був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2010 року йому було замінено невідбуту частину покарання на інше більш м`яке покарання - виправні роботи строком на 1 рік 11 місяців та шість днів з утриманням в дохід держави 15% від суми заробітку.

Далі, ОСОБА_3 , відповідно до наказу фермерського господарства Владам № 84-к від 1 листопада 2010 року був прийнятий на роботу до цього підприємства на посаду підсобного різноробочого із щомісячною заробітною платою в сумі 1100 грн.

16 листопада 2010 року ОСОБА_3 був ознайомлений в Жовтневому ВП Снігурівського МВ КВІ УДПтСУ в Миколаївській області з порядком та умовами виконання покарання у виді виправних робіт та попереджений про можливі наслідки невиконання покладених обов`язків, в зв`язку з чим директору фермерського господарства Владам було видано повідомлення про утримання із його заробітної плати 15% в дохід держави.

Проте, ОСОБА_3 відпрацював на цьому підприємстві тільки 4 місяці та 4 дні; в лютому 2011 року він не вийшов на роботу без поважних причин 1 день, в березні того ж року не вийшов на роботу без поважних причин 5 днів і на підставі наказу № 29-к від 1 квітня 2011 року був звільнений за прогули відповідно до п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Вподальшому, 13 липня 2011 року ОСОБА_3 , інспектором Жовтневому ВП Снігурівського МВ КВІ УДПтСУ в Миколаївській області було винесено письмове попередження за прогули, на підставі яких він був звільнений з фермерського господарства Владам, та відібрано письмове зобов`язання про необхідність працевлаштуватися в п`ятнадцятиденний строк, тобто не пізніше 28 липня 2011 року.

Однак у встановлений строк ОСОБА_3 не працевлаштувався і не виконав покладені на нього судом обов`язки, порушив порядок і умови відбування покарання у виді виправних робіт, чим порушив пункт 6 ст. 46 Кримінально-виконавчого кодексу України, пункти 8.12, 8.13 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом ДДУпВП та МВС України № 270/1560 від 19 грудня 2003 року, тобто він ухилився від відбуття кримінального покарання у виді виправних робіт.

За вчинення даних злочинів передбачена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України - ухилення від відбування виправних робіт особою, засудженою до цього покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, погодившись з обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Розповів, що, дійсно, був засуджений до виправних робіт і на їх відбуття працював у фермерському господарстві Владам різноробочим. Але робота була тяжкою, а заробіток невеликий, тому він залишив цю роботу. Потім у кримінально-виконавчій інспекції йому роз`яснили, що необхідно знайти іншу роботу, але йому це не вдалося зробити, оскільки на будь-яку офіційну роботу не хотіли приймати особу, яка раніше була засуджена. Він працював на різних роботах, але не офіційно. Потім, коли відносно нього вже було зареєстровано дане кримінальне провадження, його призвали на військову службу до Збройних сил України, де він перебував до березня 2016 року, в тому числі брав участь у бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, та беручи до уваги, що проти цього не заперечують інші учасники розгляду, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обвинуваченому при цьому роз`яснені наслідки розгляду справи в такому порядку.
За досліджених та встановлених в судовому засіданні обставин суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

При цьому, в судовому засіданні захисник обвинуваченого просив звільнити його від кримінальної відповідальності в зв`язку зі спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності.

Статтею 49 КК України визначено, що особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули певні строки в залежності від тяжкості вчиненого злочину.

Статтею 12 КК України визначено класифікацію злочинів в залежності від їх тяжкості, які поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі.
Згідно з частиною 2 цієї статті злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 389 КК України передбачено покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років.
Тобто цей злочин, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності за спливом строків давності, якщо з дня вчинення злочину минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Таким чином, з врахуванням того, що ОСОБА_3 вчинив злочин невеликої тяжкості, за який передбачена найтяжча відповідальність у виді трьох років обмеження волі, тому з дня вчинення ним злочину ( з 2011 року), минули строки притягнення його до кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284-286, 369, 371-372, 375, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а провадження в справі відносно нього закрити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області на протязі 7 днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1