Справа № 192/1704/16-к
Провадження № 1-в/192/1382/16
Ухвала
Іменем України
"14" квітня 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне в режимі відеоконференції подання адміністрації Солонянської виправної колонії №21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Нікополь, Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Солонянській виправній колонії № 21, засудженого 27 квітня 2014 року Жовтневим районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. ст. 94 (в редакції 1963 року), ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі,

за участю учасників провадження:

представника СВК №21 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
Початок строку:05.07.2007 року

Кінець строку: 01.06.2016 року

В С Т А Н О В И В:

Адміністрація Солонянської виправної колонії № 21 та спостережна комісія Солонянської районної державної адміністрації звернулися до суду з поданням про умовнодострокове звільнення засудженого від відбування покарання, посилаючись на те, що він, на даний час відбув 3/4 частини покарання, до праці ставиться сумлінно: працевлаштований бригадиром котельні, має шість заохочення за сумлінну поведінку, допустив одне порушення режиму утримання за що мав одне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Повернення». Визнає провину у скоєному злочині. Вирішено питання реєстрації. Заборгованість за виконавчими листами 100 000 грн., яка частково відшкодована.

Представник адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 в судовому засіданні подання підтримав.

Засуджений в судовому засіданні просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Представник спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву в якій просить розглядати подання у його відсутність (а.с. 24).

Враховуючи, положення ч. 4 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомленої особи, яка не з`явилась.

Суд, вислухавши представника адміністрації Солонянської виправної колонії № 21, засудженого, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення подання, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що подання не підлягає задоволенню в зв`язку з таким.

Відповідно до ст. 81 КК України особам, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений, який відбув 3/4 частини строку покарання, працевлаштований в Солонянській виправній колонії №21 з вересня 2011 року по теперішній час бригадиром котельні. Згідно довідки про заохочення та стягнення (а.с. 3), на даний період часу має лише шість заохочення за сумлінне ставлення до праці, які застосовані до нього 28 квітня 2012 року, 21 січня 2013 року, 26 липня 2013 року, 23 січня 2014 року, 27 липня 2015 року та 26 січня 2016 року, тобто раз на рік. З наявних в особовій справі характеристик, вбачається, що адміністрацією колонії оцінено ступінь відношення до праці, як формальне (а.о.с. 207) Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання, засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки наявні в засудженого заохочення мають разовий, (лише раз на рік), а не систематичний характер і є недостатніми для оцінки ставлення до праці засудженого, як належне.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.

Сумлінна поведінка полягає в дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Засуджений за весь період відбування покарання має одне стягнення за порушення режиму утримання, 27 червня 2008 року у виді догани (а.с. 3). Згідно наявних в особовій справі характеристики (а.о.с. 207) засуджений на початку 2014 року характеризувався посередньо, участь в програмах диференційованого виховного впливу не приймав, вину в скоєному злочині визнає, але щиро не розкаюється, на даний час засуджений приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, приймає участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу. В зв`язку з чим, суд, не може визнати поведінку засудженого за весь період покарання сумлінною.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази, врахувавши тяжкість вчиненого злочину засудженим, вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а лише став на шлях виправлення.

На підставі наведеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні подання адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1