Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

провадження №1-кп/279/62/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
1 березня 2016 року Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з секретарем ОСОБА_2
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Веймар ( Німмеччина), громадянки України, з вищою освітою, інваліда 2 групи, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -
у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 01.04.2015 року в період часу з 17 по 18 години перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , на грунті існуючих неприязних відносин, під час чергового конфлікту, який виник з ОСОБА_4 , яка прийшла за вказаною адресою перевідати своїх онуків, схопила останню за волосся та вдарила лобною ділянкою голови об вертикальну поверхню стіни кімнати, після чого нанесла декілька ударів кулаками рук в обличчя, потиличну ділянку голови та шиї, після чого виштовхала з квартири, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синця біля зовнішнього кінця лівої брови, двох синців по задній поверхні нижньої частини правого передпліччя, струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров"я.
Діями, які виразились в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ст.125 ч.2 КК України.
Вказані обставини підтверджуються показаннями потерпілої, свідків, висновками експертиз, дослідженими безпосередньо судом в судовому засіданні.
Обвинувачена ОСОБА_5 свою вину не визнала і показала, що тілесних ушкоджень ОСОБА_4 не заподіювала. 01.04.2015 року близько 18 години до її квартири прийшли ОСОБА_7 . Вона повідомила, що діти хворіють, однак ОСОБА_4 відштовхнула її та пройшла до квартири. При цьому відразу наказала ОСОБА_7 знімати, провокувала її на конфлікт, упиралась, била її по голові, внаслідок чого вона не могла її виштовхнути з квартири. В цей час по коридору йшла сусідка на ім"я ОСОБА_8 , яку вона попросила викликати міліцію. Проте міліція в той день не приїхала. Наступного дня вона сама пішла до міліції та надала пояснення. Зазначила, що має неприязні відносини з матір"ю. Не заперечує, що намагалась забрати у ОСОБА_7 фотоапарат, оскільки це був її особистий простір і вона не бажала щоб її знімали.
З показань потерпілої ОСОБА_4 слідує, що 1 квітня 2015 року вона разом зі своїм чоловіком прийшли до квартири своєї доньки ОСОБА_5 з метою перевідати онуків, яких, відповідно до рішення суду, вони мають право бачити 4 рази на тиждень. Вони хотіли забрати дітей до себе додому, однак донька заперечила та повідомила про те, що діти хворіють. Вона вирішила поспілкуватись з дітьми в квартирі доньки та лише переступила поріг, як донька схопила її за волосся та вдарила головою об стіну. Також наносила удари в ділянку ока, височну область голови та в обличчя, намагаючись при цьому виштовхати з квартири. Чоловік почав знімати побиття на фотоапарат, тоді донька побігла за ним. Після цього сусідка доньки викликала міліцію. По дорозі додому їй стало зле і вона поїхала до лікарні, де їй запропонували стаціонарне лікування.
Свідок ОСОБА_9 показав, що 1 квітня 2015 року разом з дружиною прийшли до квартири доньки щоб перевідати онуків. Донька повідомила, що дітей не дасть. Дружина намагалась зайти до квартири, однак донька почала наносити їй удари. Він не втручався в цей конфлікт, оскільки це його дружина та донька, яких він однаково любить. Він лише намагався зняти це на фотоапарат, однак в цей момент донька підбігла до нього та намагаючись забрати фотоапарат збила з голови кепку та окуляри.
Свідок ОСОБА_10 показала, що підтримує добрі стосунки з сім"єю ОСОБА_7 . Їй було відомо про те, що останні підуть перевідувати своїх онуків. Вона зателефонувала ОСОБА_4 з метою дізнатись, як відбулась зустріч з дітьми. В телефонній розмові ОСОБА_4 повідомила, що знаходиться в лікарні оскільки її побила донька. Коли вона прийшла в лікарню перевідати ОСОБА_4 то бачила на її обличчі синяки.
З показань свідка ОСОБА_11 слідує, що вона проживала по сусідству з АДРЕСА_3 . 1 квітня 2015 року перебувала вдома. До неї постукала ОСОБА_8 , яка попросила викликати міліцію. Коли вона вийшла в коридор, то побачила ОСОБА_4 , яка виходила з квартири ОСОБА_8 та трималась руками за обличчя, плакала. При цьому остання повідомила, що ОСОБА_8 її вдарила. Така подія негативно відобразилась на її стані, оскільки для неї неприпустимо щоб донька била матір, тому вона пішла до помешкання своєї квартири та викликала міліцію. Черговому по міліції повідомила, що в гуртожитку крик та бійка. Зазначила, що ОСОБА_8 перебувала у збудженому стані.
Сторона захисту в судовому засіданні клопотала про доповнення судового слідства шляхом виклику свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , як очевидців події, яка мала місце 1.04.2015 року між сторонами кримінального провадження, клопотання про допит яких в ході досудового розслідування не заявляла.
Так, свідок ОСОБА_15 показав, що проживає по сусідству з ОСОБА_5 . Бачив, як ОСОБА_7 йшли до квартири ОСОБА_5 .. Він йшов за ними. Коли відчинились двері та почався конфлікт він знаходився в метрах 3-4 від квартири ОСОБА_16 . Бачив як ОСОБА_16 та ОСОБА_7 "штурхались". Вказав, що бачив, як з роботи поверталась ОСОБА_17 , яка викликала працівників міліції. Також бачив інших сусідів, які були очевидцями даного конфлікту, зокрема сусідку ОСОБА_18 .
Свідок ОСОБА_19 показала, що проживає по сусідству з ОСОБА_20 , підтримує з нею дружні стосунки, іноді навіть залишає на неї свою дитину. На весні в 2015 році вона була очевидцем події, яка відбувалась між ОСОБА_8 та потерпілою. В той день вона разом з сусідкою обговорювали побутові питання, коли побачила як до дверей ОСОБА_8 прийшли її батьки. Мати постукала у двері, і коли ОСОБА_8 відчинила двері зайшла до квартири. Батько стояв у коридорі і знімав все що відбувається на фотоапарат. Людмила з матір"ю в квартирі сперечались. Вона залишалась неподалік та спостерігала за тим, що відбувається, оскільки вважала, що ОСОБА_8 може знадобитись допомога. Бачила, як ОСОБА_8 намагалась забрати у чоловіка фотоапарат. Очевидцями даної події також були сусіди ОСОБА_21 та ОСОБА_22 "ячеслав. Потім йшла сусідка ОСОБА_17 , яка повідомила, що буде викликати міліцію. Зазначила, що детально, що відбувалось вона не бачила.
Суд ставить під сумнів правдивість показань даних свідків, оскільки їх показання мають розбіжності з показаннями інших учасників щодо обставин події. Зокрема, ці свідки чітко вказують, що бачили, як сусідка ОСОБА_17 , яка викликала міліцію, поверталась в цей час з роботи. В той же час свідок ОСОБА_17 показала, що в момент конфлікту перебувала у своїй квартирі, і вийшла з помешкання коли до неї подзвонила ОСОБА_16 . При цьому дані свідки чітко не зазначають місце розташування учасників, а також вказують, що в деталях не бачили, що відбувалось в квартирі між обвинуваченою та потерпілою, оскільки двері були прикриті. Крім того, з показань обвинуваченої та свідка ОСОБА_17 слідує, що ОСОБА_8 постукала до квартири ОСОБА_17 і попросила її викликати міліцію, в той час коли це могла зробити свідок ОСОБА_13 , яка начеб - то перебувала на місці події з метою, в разі необхідності, надати допомогу ОСОБА_8 . При цьому свідок ОСОБА_12 не зазначав про присутність на місці події Райковської.
Письмовими доказами, якими також стверджується винуватість обвинуваченої є : витяг з ЄРДР з якого слідує, що відомості про вчинення злочину було внесено на підставі заяви потерпілої ОСОБА_4 02.04.2015 року з правовою кваліфікацією дій за ч.2 ст.125 КК України; рапорт чергового Коростенського МВ, який зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення 01.04.2015 року за №1703, зі змісту якого слідує, що 01.04.2015 року о 19 годині 20 хвилин з травмпункту Коростенського ТМО надійшло повідомлення про надання медичної допомоги ОСОБА_4 ; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_4 , яка повідомила про нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 01.04.2015 року близько 17 години 40 хвилин; висновки судово-медичної експертизи №205 від 21.04.2015 року та додаткової судово-медичної експертизи № 289 від 09.07.2015 року з яких слідує про наявність у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень у вигляді синця біля зовнішнього кінця лівої брови, двох синців по задній поверхні нижньої частини правого передпліччя, струсу головного мозку, для утворення яких необхідно не менше 3 ударів і які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров"я. Для проведення даної експертизи було представлено медичну документацію хворої ОСОБА_4 , матеріали кримінального провадження , в тому числі дані проведення слідчого експерименту на підставі яких експерт зробив висновок про те, що наявні у потерпілої тілесні ушкодження могли утворитись при обставинах та в термін, зазначених в матеріалах кримінального провадження; дані слідчого експерименту, який проводився за участю потерпілої ОСОБА_4 , які відображають послідовність події та нанесення тілесних ушкоджень потерпілій; висновок судово-психіатричної експертизи №344-2015 від 18.08.2015 року, яким встановлено, що під час інкримінованих дій ОСОБА_5 могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ним. Вчинки, які їй інкримінують, потребували від неї послідовних, наперед продуманих, цілеспрямованих дій, чіткої орієнтації в просторі, часі та ситуації.
Заява сторони захисту про визнання недопустимим доказом протокол слідчого експерименту, який проведено з порушенням вимог ст.240 КПК України та висновків СМЕ, суд вважає безпідставними, оскільки при проведенні слідчого експерименту потерпіла відтворила обставини та механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень, що не вимагає їх відтворення саме на місці події.
Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Будь-яких клопотань щодо проведення іншої експертизи, з врахуванням наявних у сторони захисту медичних документів, стороною захисту в судовому засіданні не заявлялось, тому висновки судово медичного експерта суд також вважає належним та допустимим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки стороною захисту не було подано доказів, які б свідчили про їх неправдивість.
Доводи захисника про порушення його прав та прав обвинуваченої ОСОБА_5 щодо позбавлення їх права на участь в підготовчому судовому засіданні, у зв"язку з чим він був позбавлений можливості заявити клопотання з метою збору доказів на захист ОСОБА_16 є безпідставними. Так, підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні було призначено на 9 годин 00 хвилин 12.10.2015 року. Про час та місце проведення підготовчого судового засідання, як обвинувачена ОСОБА_16 , так і її захисник були своєчасно належним чином повідомлені ( 17.09.2015 року ОСОБА_16 було вручено судовий виклик, що стверджується відповідним повідомленням, а.с.9-10).
09.10.2015 року захисник ОСОБА_23 подав заяву про перенесення судового засідання на інший день. Хоча участь захисника в даній категорії справ не є обов"язковою сама обвинувачена в підготовче судове засідання не з"явилась і про причини своєї неявки не повідомила. У зв"язку з заявленим захисником клопотанням нове підготовче судове засідання було призначено на 02.11.2015 року. Обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник належним чином були повідомлені про час та місце проведення підготовчого судового засідання. Згідно наявного в справі повідомлення ( а.с.17-18) судовий виклик ОСОБА_5 отримано 20.10.2015 року, тобто своєчасно.
Проте, 2.11.2015 року ні обвинувачена, ні її захисник не прибули в підготовче судове засідання, про причини своєї неявки не повідомили, будь-яких клопотань не подали.
Кримінально - процесуальним кодексом не встановлено заборон проведення підготовчого судового засідання за відсутності сторін кримінального провадження, крім прокурора, в разі їх належного повідомлення про час та місце проведення такого засідання та відсутності відповідних клопотань, про що містяться також роз"яснення у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року "Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України".
Відповідно до п.1 ч.7 ст. 42 КПК України обов"язком обвинуваченого є прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це суд. Будучи заздалегідь належним чином повідомленою про час та місце проведення підготовчого судового засідання обвинувачена проігнорувала зазначений обов"язок, що свідчить про те, що обвинувачена свідомо не скористалась наданими їй кримінально-процесуальним законодавством правами. Подана захисником до обвинувальної промови ксерокопія виписки з медичної картки стаціонарного хворого, як на причину неможливості обвинуваченої прибути в підготовче судове засідання 02.11.2015 року, містить виправлення в даті перебування в медичному закладі, та не містить жодного застереження щодо цього. Одночасно даний документ підтверджує, що обвинувачена з 20.10.2015 року, тобто з дня одержання судового виклику, до 26.10.2015 року, тобто до дня звернення до медичного закладу, в разі бажання прийняти участь у підготовчому судовому засіданні, мала достатньо часу для надання суду відповідного клопотання. Крім того, неявка обвинуваченої не була перешкодою для захисника, який також не з"явився в підготовче судове засідання та не повідомив про причини своєї неявки, прибути в підготовче судове засідання та заявити клопотання, які підлягають вирішенню в підготовчому судовому засіданні. Також сторона захисту не була позбавлена можливості заявити будь-які клопотання на захист інтересів ОСОБА_5 в судовому засіданні.
Таким чином наведені доводи сторони захисту, а також доводи щодо відсутності в матеріалах кримінального провадження протоколу огляду місця події не можуть бути безумовною підставою для виправдування обвинуваченої.
З врахуванням вищенаведеного невизнання ОСОБА_5 своєї вини судом розцінюється як форма самозахисту та використання принципів свободи від самовикриття та права не свідчити проти себе.
Як особа ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по місцю проживання характеризується посередньо, з 24.01.2011 року перебуває на обліку у лікаря психіатра, у лікаря нарколога та кримінально-виконавчій інспекції на обліку не перебуває, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, є інвалідом 2 групи загального захворювання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, вчинила злочин невеликої тяжкості .
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої не встановлено.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, особу обвинуваченої, її відношення до вчиненого, відсутність пом"якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе обрати їй покарання в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, у виді штрафу, оскільки обвинувачена є інвалідом 2 групи, має на утриманні двох дітей віком до семи та чотирнадцяти років, тому призначення покарання у виді громадських чи виправних робіт, арешту або обмеження волі не може бути застосовано.
Обраний вид та розмір покарання буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення нею нових злочинів.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не подавався. Судові витрати та речові докази відсутні. Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, -
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч. 2 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.
Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не подавався.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.
Суддя: