Номер провадження 1-кп/201/388/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року м. Дніпропетровськ

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 18 серпня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002960 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із неповною середньою освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , офіційно не працевлаштованого, раніше судимого:

- 25 квітня 2003 року за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 70 КК України до остаточного покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі;

- 16 березня 2004 року за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ч.1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі;

- постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2004 року, відповідно до ст. 82 КК України не відбутий термін один рік десять місяців десять днів позбавлення волі замінено на обмеження волі, на підставі ст. 72 КК України, з урахуванням часу утримання під вартою;

- 30 січня 2009 року за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ст. ст. 164 ч. 1, 71, 72 КК України до остаточного покарання у вигляді одного року чотирьох місяців позбавлення волі;

- 27 травня 2014 року за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ст. 164 ч. 2, ст. 307 ч. 2, 69, 70, 71, 72 КК України до остаточного покарання у вигляді двох років шести місяців тринадцяти днів позбавлення волі, звільнений із-зали суду по відбуттю покарання;

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2014 року, близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на сходовому майданчику шостого поверху, поряд з квартирою АДРЕСА_2 , спілкувався із потерпілим ОСОБА_9 , під час якого у нього виник умисел, направлений на напад з метою заволодіння майном останнього мобільним телефоном марки «Samsung Dous», який потерпілий тримав в руках.

Реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на напад з метою заволодіння майном ОСОБА_9 , поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого в момент їх вчинення, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись у вказаному місці і часі, схопив мобільний телефон «Samsung Dous», який знаходився у ОСОБА_9 в руці, проте зрозумівши, що потерпілий міцно тримає у правій руці мобільний телефон, доводячи свій злочинний умисел до кінця, з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , тримаючи кухонний ніж у правій руці, наніс потерпілому один удар цим ножом у грудну клітину ліворуч, спричинивши ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження у вигляді рубця на грудній клітині ліворуч, що є наслідком загоєння поверхневої різаної рани, тобто застосував насильство, небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого, який зазнав нападу, подавив таким чином волю ОСОБА_9 до супротиву та заволодів мобільним телефоном марки «Samsung Dous», вартістю 228 гривень 00 копійок, який належить потерпілому ОСОБА_9 , після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись майном потерпілого на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду останньому на суму 228 гривень 00 копійок.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України визнав повністю і суду показав, що до подій, що трапилися, він з потерпілим ОСОБА_9 ніяких стосунків не підтримував і знав його візуально. 18 серпня 2014 року, в другій половині дня, біля під`їзду свого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , він зустрів ОСОБА_9 , з яким піднявся до себе у квартиру, де вони спілкувалися на різні теми. Приблизно о 14 годині, більш точний час вже не пам`ятає, ОСОБА_9 зібрався йти, а він пішов його провести. Вийшовши на сходову площадку, вони стояли біля його квартири. В цей момент він хотів обмінятися номерами мобільних телефонів з потерпілим, однак, побачивши в руках у останнього мобільний телефон марки «Samsung Dous», вирішив їм заволодіти. З цією метою, він схопив потерпілого за руку, в якій той тримав телефон і намагався його відібрати, однак ОСОБА_9 не віддавав телефон. Після чого він, з метою заволодіти мобільним телефоном, взяв з тамбура в праву руку кухонний ніж, наніс ним ОСОБА_10 один удар в ліву частину грудної клітини, після чого потерпілий розтиснув руку і він зміг забрати телефон. Після чого, він повернувся до себе в квартиру. В подальшому передав цей телефон своїй матері, яка в подальшому здала його в ломбард. При цьому, не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні механізм заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, ні вартість мобільного телефону, ні вину. В скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що з обвинуваченим він був знайомий лише візуально і ніяких відносин не підтримував. Влітку, 18 серпня 2014 року, після обіду, він зустрівся із обвинуваченим ОСОБА_4 біля під`їзду будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , після чого вони разом піднялися до квартири обвинуваченого, де спілкувалися на різні теми. Потім, приблизно о 14 годині він зібрався йти додому, а ОСОБА_4 пішов його проводжати. Коли вони стояли на сходовому майданчику біля квартири останнього, обвинувачений схватив його за руку, в якій він тримав мобільний телефон марки «Samsung Dous», та намагався його відібрати, однак він міцно тримав телефон у руці і не відпускав. Після чого, ОСОБА_4 схватив кухонний ніж у тамбурі і наніс йому один удар в ліву частину грудної клітини, в результаті чого, він відчув різкий біль, від якого розтиснув руку і ОСОБА_4 забрав телефон та скрився у своїй квартирі. В подальшому він звернувся до міліції. Додав, що в результаті нанесеного обвинуваченим удару ножом йому були спричинені легкі тілесні ушкодження. Зазначив, що претензій матеріального та морального характеру він до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляє та висловив думку щодо призначення обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор та потерпілий ОСОБА_9 не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого та потерпілого, наданими ними безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України і ОСОБА_4 винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), а тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено, що останній, раніше неодноразово судимий, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, має неповну середню освіту, одружений і має на утриманні трьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , офіційно не працевлаштований, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, відповідно до інформації з Комунального закладу «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР» від 01 вересня 2014 року за № 4345 перебував на обліку у лікаря-нарколога з метою профілактики розладів психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, вживання з шкідливими наслідками, нагляд припинено 05 січня 2012 року у зв`язку із закінченням терміну обстеження.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.

Виходячи з проаналізованих даних про особу ОСОБА_4 у їх сукупності, з урахуванням ступеню тяжкості скоєного останнім кримінального правопорушення та обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, наведених вище, зважаючи на позицію потерпілого щодо призначення покарання, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 187 КК України, так як, саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Під час судового розгляду судом досліджено ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2014 року, відповідно до якої в рамках даного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, протокол про затримання особи, що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, як зазначено стороною обвинувачення, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 , не складався.

Відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2015 року, ухваленого за результатами судового розгляду даного кримінального провадження, ОСОБА_4 був засуджений за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки. При цьому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний в рамках даного кримінального провадження був скасований і ОСОБА_4 звільнений негайно з-під варти у залі суду.

Зазначений вирок суду в подальшому був скасований апеляційною інстанцією і в рамках даного кримінального провадження після скасування даного судового рішення запобіжні заходи відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обиралися.

Таким чином, строк попереднього ув`язнення, відбутого обвинуваченим ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження складає період часу з 05 вересня 2014 року по 17 лютого 2015 року.

Відповідно до вимог Закону України «Про внесення зміни до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, який набув законної сили 24 грудня 2015 року, частина 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладена у такій редакції: «5. Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».

Отже, призначаючи покарання, суд зобов`язаний врахувати положення ст. 72 КК України (в редакції зазначеного вище Закону) та зараховувати строк попереднього ув`язнення, враховуючи його до моменту постановлення вироку.

Таким чином, суд вважає за необхідне в строк основного покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі, зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто у вигляді 10 місяців 24 днів.

Відповідно до вимог ст. ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 , витрат по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 196 (сто дев`яносто шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок, по проведенню трасологічної експертизи в розмірі 491 (чотириста дев`яносто) гривень 40 (сорок) копійок та, по проведенню трасологічної експертизи в розмірі 343 (триста сорок три) гривні 98 (дев`яносто вісім) копійок, що підтверджується відповідними довідками про витрати на проведення зазначених експертиз у кримінальному провадженні, на користь держави.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

- мобільний телефон «Samsung Dous», який відповідно до квитанції № 512 переданий на зберігання до камери схову Жовтневого ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області повернути потерпілому ОСОБА_9 , як законному володільцю;

- паперові конверти, які містять зразок крові та слини на марлевому тампоні потерпілого ОСОБА_9 , які долучені до матеріалів кримінального провадження № 0002960 залишити в матеріалах зазначеного кримінального провадження;

- футболку, вилучену у потерпілого ОСОБА_9 , яку відповідно до квитанції № 514 передано на зберігання до камери схову Жовтневого ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області - повернути потерпілому ОСОБА_9 , як законному володільцю;

- 5 ножів, які відповідно до квитанції № 514 передані на зберігання до камери схову Жовтневого ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області повернути власнику цього майна;

- ніж з рукояткою червоно-рожевого кольору, який відповідно до квитанції № 514 переданий на зберігання до камери схову Жовтневого ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області знищити.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законної сили, в строк призначеного останньому покарання у виді позбавлення волі, зарахувати строк його попереднього ув`язнення, розрахований відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у вигляді 10 (десяти) місяців 24 (двадцяти чотирьох) днів.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи в розмірі 196 (сто дев`яносто шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок, по проведення трасологічної експертизи в розмірі 491 (чотириста дев`яносто) гривень 40 (сорок) копійок, по проведенню трасологічної експертизи в розмірі 343 (триста сорок три) гривні 98 (дев`яносто вісім) копійок, на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон «Samsung Dous», який відповідно до квитанції № 512 переданий на зберігання до камери схову Жовтневого ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області повернути потерпілому ОСОБА_9 , як законному володільцю;

- паперові конверти, які містять зразок крові та слини на марлевому тампоні потерпілого ОСОБА_9 , які долучені до матеріалів кримінального провадження № 0002960 залишити в матеріалах зазначеного кримінального провадження;

- футболку, вилучену у потерпілого ОСОБА_9 , яку відповідно до квитанції № 514 передано на зберігання до камери схову Жовтневого ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області - повернути потерпілому ОСОБА_9 , як законному володільцю;

- 5 ножів, які відповідно до квитанції № 514 передані на зберігання до камери схову Жовтневого ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області повернути власнику цього майна;

- ніж з рукояткою червоно-рожевого кольору, який відповідно до квитанції № 514 переданий на зберігання до камери схову Жовтневого ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області знищити.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1