№ 336/4426/16 к
Пр. 1 кп/ 336/352/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И .
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,, при секретарі ОСОБА_2 ,, з участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Михайлівка Вільнянського району Запорізької області , українця, громадянина України , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого , суд-
В С Т А Н О В И В :
У відповідності до Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17.-03.2014 р.. № 607/2014 « Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації .
На виконання зазначеного Указу , 01. серпня 2014 р. ОСОБА_5 , був призваний за мобілізацією Вільнянсько-Новомиколаївським ОРВК Запорізької області.
У цей день наказом командира військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась у АДРЕСА_2 , солдата ОСОБА_5 , призначено на посаду майстера відділення технічного обслуговування 3-го гаубичного артилерійського дивізіону.
У цей же день, ОСОБА_5 , зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначено на всі види забезпечення.
Солдат ОСОБА_5 ,, , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України , ст 1,4, Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України був забов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України , віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки , берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою , про все сталося з військослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові , за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців , за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.
15 грудня 2014 р. солдат ОСОБА_5 , убув у відпустку терміном до 30 грудня 2014 р.
Проте, 30 грудня 2014 р. солдат ОСОБА_5 для подальшого проходження військової служби на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась у АДРЕСА_2 , не з`явився.
19.07.2016 р. солдат ОСОБА_5 ,. самостійно зв`явився до військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України та зізнався у вчиненому злочину.
Водночас , діючи на порушення вищезазначених статутних вимог, солдат ОСОБА_5 ,, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби, 30 грудня 2014 р.. не з`явився вчасно з відпустки на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась у АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував , час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення на службу та про місце знаходження до органів військового чи цивільного управління , не заявляв та ухилявся від проходження військової служби до 19 липня 2016 р.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав частково, пояснив, що він не підписував ніяких документів на проходження служби, тому убув у відпустку 15 грудня 2014 р. , із якої не повернувся. Знаходився дома весь цій час , його ніхто не шукав до липня 2016 р., потім йому подзвонили із прокуратури и пояснили, що він знаходиться у розшуку, після цього він повернувся на службу. Якщо б він знав ,що будуть такі наслідки , він не покинув б службу. На теперішній час розкаюється в скоєнні даного правопорушення.
Органом обвинувачення суду надані письмові докази вини підсудного :
-матеріали службового розслідування 20 аркушах:
- копії військового квітка серія НОМЕР_2 ;
-довідку військово-лікарської комісії з діагнозом здоровий ;
Аналізуючи матеріали справи . суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування повністю доведена вина підсудного ОСОБА_5 ,, і правильно кваліфіковані його дії за ч.1 ст. 408 КК України як дезертирство , тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби.
При призначенні покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
У вчиненому злочині обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи, суспільно-небезпечних наслідків від його дій не настало.
Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 і не вбачає обставин, що обтяжують його покарання.
З урахуванням згаданих обставин, а також даних про особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, роботу, двох неповнолітніх дітей , розкаявся, суд вбачає всі підстави для призначення йому самого м`якого виду покарання в межах санкції частини статті звинувачення у вигляді звільнення від відбування покарання з випробуванням , що ,на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Відомостей про речові докази суду не надано.
Процесуальних витрат в провадженні немає.
У відсутність клопотань учасників кримінального провадження про обрання запобіжного заходу суд не знаходить підстав для застосування запобіжного заходу, який відносно обвинуваченого в цьому провадженні не застосовувався, до набрання вироком чинності.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, що передбачений ст. 408 ч. 1 КК України, та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.
У порядку ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.
У порядку ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки не виїжджати на межі України на постійне проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили не застосовувати.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1 .