Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/42/16-к
н/п 1-кп/490/2/2016
ВИРОК
Іменем України
27 квітня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Черкаси, є громадянином України, раніше не судимим, одруженим, має на утриманні малолітню дитину віком до трьох років, має повну вищу військову освіту, проходить військову службу у ВМС Збройних сил України у військовому званні лейтенант, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
26 серпня 2015 року о 08 год. 30 хв. ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, який за контрактом, у військовому званні лейтенант, проходив військову службу на посаді начальника служби пального та мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_1 , будучи обізнаним з умовами проходження військової служби, діючи умисно, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно без поважних причин до військового містечка вказаної військової частини, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та незаконно перебував за його межами, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання у м. Миколаєві до 08 год. 30 хв. 27 жовтня 2015 року.

Крім цього, 17 листопада 2015 року о 08 год. 30 хв. ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, який за контрактом, у військовому званні лейтенант, проходив військову службу на тій же посаді у тій же військовій частині, будучи обізнаним з умовами проходження військової служби, діючи умисно, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився після проходження військово-лікарської комісії у військовій частині НОМЕР_2 (Миколаївський військовий госпіталь) до військового містечка військової частини НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та незаконно перебував за його межами, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання у м. Миколаєві до 05 січня 2015 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочинів, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України, винним себе визнав повністю та повідомив, що дійсно станом на 26 серпня 2015 року він проходив військову службу у військовому званні лейтенант за контрактом на посаді начальника служби пального та мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_1 , і, був обізнаним з умовами проходження військової служби. 26 серпня 2015 року через поганий стан здоров`я дружини та неможливістю у зв`язку з цим її догляду за дитиною, якій на той час не виповнилося одного року, він змушений був не з`явитися на військову службу. У подальшому 31 серпня 2015 року дружину було доставлено до лікарні швидкої медичної допомоги та прооперовано з діагнозом: апендицит. Коли дружину було виписано з лікарні він також був змушений залишатися вдома та доглядати за дитиною, оскільки дружині не можна було піднімати важкого. Коли дружина прийшла до нормального стану, 27 жовтня 2015 року, він добровільно з`явився до військового містечка та став до виконання своїх службових обов`язків. Проте, у листопаді 2015 року погіршився стан здоров`я його дитини, для лікування якої, а саме для проведення оперативного втручання, була необхідна велика сума грошових коштів, яких у його сім`ї не було. Він змушений був вирішувати питання про позичання такої суми грошових коштів, у зв`язку з чим також не з`являвся на службу. У грудні 2015 року дитину було прооперовано. Після того як він вирішив питання щодо забезпечення лікування дитини і її післяопераційного лікування, 05 січня 2016 року він добровільно з`явився до місця несення служби та став до виконання своїх обов`язків. Коли було прооперовано його дружину, дитину не було з ким залишити, оскільки дружина є сиротою, а його матір, з якою він не підтримує зв`язків, проживає поза межами Миколаївської області. У теперішній час він усвідомлює, що порушив встановлений порядок несення служби, оскільки міг піти у вказані періоди у відпустку через сімейні обставини, або у відпустку з догляду за дитиною, однак такими правами на той час не скористався, оскільки у перебував у пригніченому стані, викликаному вкрай важким станом здоров`я членів сім`ї. У вчиненому щиро кається та бажає у подальшому проходити військову службу за контрактом.

Показання обвинуваченого щодо часу, місця та інших обставин вчинення зазначених вище кримінальних правопорушень відповідають фактичним обставинам, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення.

Ці показання в частині причин, які спонукали обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, об`єктивно підтверджуються сукупністю досліджених під часу судового розгляду доказів, зокрема відомостями, що містяться:

- у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_3 , з якого слідує, що обвинувачений перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 ;

- у свідоцтві про народження серії НОМЕР_4 , з якого слідує, що обвинувачений від шлюбу має дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій станом на 26 серпня 2015 року не виповнилося одного року;

- у виписці із медичної карти стаціонарного хворого № 7390, з якої слідує, що у період часу з 31 серпня 2015 року по 07 вересня 2015 року дружина обвинуваченого перебувала на стаціонарному лікуванні в Миколаївській лікарні швидкої медичної допомоги з діагнозом: гострий флегмонозний апендицит;

- у виписці № 15596 з медичної карти стаціонарного хворого Миколаївської обласної дитячої лікарні, з якої слідує, що дитина обвинуваченого у період з 16 грудня 2015 року по 23 грудня 2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні вказаної лікарні з діагнозом: кіста елементів сім`яного канатика з правого боку, та їй було проведено планове оперативне втручання.

Вказані тяжкі сімейні обставини хоча й істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, але не усувають кримінальну відповідальність за ці злочини, оскільки не позбавляли обвинуваченого фактичної можливості виконувати свої службові обов`язки. При цьому, обвинувачений мав право у встановленому законом порядку звернутися із заявами про надання відпусток у зв`язку з сімейними обставинами чи у зв`язку із доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку, однак цими своїми правами не скористався, нехтуючи встановленим законом порядком несення військової служби.

За таких обставин вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів є доведеною.

Наведені вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно без поважних причин на службу військовослужбовцем, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив тяжкий умисний злочин, його особу, а саме те, він має постійне місце проживання, є раніше не судимим та вперше притягається до кримінальної відповідальності, є одруженим та має на утриманні дитину віком до трьох років, є учасником бойових дій, як обставину, що обтяжує покарання, - вчинення злочину повторно, та як обставини, що його пом`якшують, щире каяття обвинуваченого, з`явлення його зі зізнанням та вчинення злочинів внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Наведені вище обставини, що пом`якшують покарання, у сукупності з даними про особу обвинуваченого, істотно знижують суспільну небезпечність вчинених ОСОБА_4 злочинів.

З урахуванням викладеного, суд вважає можливим, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, перейти до більш м`якого виду покарання, ніж той, що передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, і за вчинені злочини призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту строком на два місяці.

З огляду на тривалість ухилення ОСОБА_4 від військової служби, що загалом не перевищує чотирьох місяців, особу обвинуваченого та тяжкі сімені обставини, які спонукали ОСОБА_4 до вчинення злочинів, суд вважає зазначене вище покарання таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчинених ним злочинів, а також таким, що є необхідним і достатнім для його виправлення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України, та, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді арешту строком на два місяці.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: