Справа №621/1484/16-к
Пр. №1-кп/621/150/16
В И Р О К
Іменем України
04 жовтня 2016 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження № 0000684 від 04 червня 2016 року за обвинувальним актом відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жаданівка Зміївського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , судимого 07.12.2011 року Зміївським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 13.12.2013 року за відбуттям строку покарання,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
11 травня 2016 року, близько 22 год. 00 хв. у ОСОБА_4 , який проходив повз домоволодіння АДРЕСА_3 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна. З метою реалізації якого, ОСОБА_4 підійшов до автомобіля ГАЗ-3307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , звідки переконавшись, що його дії ніким помічені не будуть, повторно, таємно, протиправно, з корисливих мотивів, викрав мідні дроти тормозної магістралі, загальною вагою 3 кг., вартістю, згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 3389 від 14 червня 2016 року, 264 грн. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, розкаявся у вчиненому, погодився із кваліфікацією органом досудового розслідування вчиненого ним діяння, не оспорював встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи, на підставі яких стороною обвинувачення йому пред`явлено обвинувачення. ОСОБА_4 показав суду про те, що 11.05.2016 року близько 22 год., у м. Зміїв побачив автомобіль ГАЗ, який стояв біля паркану, назву вулиці не пам`ятає. Побачивши мідні дроти автомобіля вирішив їх зрізати, в подальшому здав на металобрухт.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини.
Таким чином, суд, переконавшись у правильності розуміння вказаних положень закону сторонами кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину.
Суд вважає кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, органом досудового розслідування правильною та визнає його винним у вчиненні даного злочину.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, визнається щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, відшкодування шкоди шляхом повернення майна.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий за вчинення корисливого злочину проти власності, не працює, не одружений, за місцем мешкання характеризується як особа відносно якої скарги відсутні, у лікаря психіатра на обліку не перебуває.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі, від відбування якого ОСОБА_4 належить звільнити з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, із покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Питання щодо речових доказів належить вирішити згідно до ст. 100 КПК України.
Цивільного позову заявлено не було.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2) повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання;
3) періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
До набрання вироком законної сили залишити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі ХНДЕКЦ судові витрати за проведення товарознавчої експетизи у розмірі 263 (двісті шістдесят три) грн. 88 коп.
Речові докази мідні дроти, вагою 3 кг., що відповідно до зберігальної розписки від 15.06.2016 року передані потерпілому ОСОБА_5 - вважати йому повернутими.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий: