Справа № 343/518/16-к
Провадження № 11-кп/779/352/2016
Категорія ч.1 ст.382 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000107 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 та апеляційною скаргою заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 на вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, раніше неодноразово судимого, востаннє 30.04.2013 Садгірським районним судом м. Чернівці за ст. 186 ч.2, 190 ч.2, 70 ч.1, 71 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 19.11.2015 засудженому ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке у вигляді 1 року 3 місяців 25 днів обмеження волі, відбував покарання в Долинському ВЦ№118

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, -

в с т а н о в и л а :
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк один рік. На підставі 71 КК України частково приєднано невідбуту ним частину покарання у вигляді обмеження волі, згідно вироку Садгірського районного суду м. Чернівці від 30.04.2013 року та на підставі ст.72 КК України остаточно призначено йому покарання у вигляді одного року одного місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Термін відбування покарання постановлено рахувати з 14 годин 30 хвилин 24.02.2016 року з часу фактичного затримання і до спливу строків, визначених законом.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 час його перебування під вартою з 24.02.2016 року по час набрання вироком законної сили з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 умисно не виконав ухвалу суду, що набрала законної сили.

Кримінальне правопорушення вчинив за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , 30.04.2013 засуджений Садгірським районним судом м. Чернівці за ст. 186 ч.2, 190 ч.2, 70 ч.1, 71 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 19.11.2015 засудженому ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке у вигляді 1 року 3 місяців 25 днів обмеження волі, відбував покарання в Долинському ВЦ№118. 28.12.2015 засуджений ОСОБА_7 для подальшого відбуття покарання прибув у Долинський виправний центр № 118, що в с. Тростянець, Долинського району, Івано-Франківської області, де працівниками даної установи, у відповідності до вимог чинного законодавства був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді 1 року 3 місяців 25 днів обмеження волі, призначеного йому 19.11.2015 згідно ухвали Сихівського районного суду м. Львова. При цьому засуджений ОСОБА_7 був належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбуття покарання, у вигляді обмеження волі, та попереджений про кримінальну відповідальність за не виконання вищевказаного рішення суду. ОСОБА_7 04.02.2016, згідно наказу начальника Долинського ВЦ № 54з отримав короткочасний виїзд для проходження стаціонарного лікування в Івано-Франківському шкірвендиспансері, в період з 04.02.2016 на термін необхідний для лікування згідно направлення від 02.02.2016, і при цьому 04.02.2016 був ознайомлений з правилами поведінки під час короткочасного виїзду, та попереджений про кримінальну відповідальність за їх порушення , і не повернення до місця відбування покарання після закінчення строку виїзду. Однак, ОСОБА_7 11.02.2016 приблизно о 09.00 год. при відбутті покарання в Долинському ВЦ № 118, без відповідного дозволу працівників установи, діючи умисно, без поважних на те причин, самовільно залишив межі Івано-Франківського шкірвендиспансера, що в м. Івано-Франківськ по вул. Короля Данила 10, і не повернувся до місця відбування покарання призначеного ухвалою суду, тим самим умисно ухилився від виконання вказаної вище ухвали суду, про заміну не відбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким, яка набрала законної сили.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Зокрема, посилається на те, що в ст.382 КК України чітко зазначено, що виконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили покладається на службову особу, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище. Відповідно до ст. 535 КПК України судове рішення підлягає виконанню органами державної виконавчої служби і відповідно органи, що виконують судове рішення, повідомляють суд про його виконання. Тому, вважає, що він не є особою, на яку покладено вимоги щодо виконання вироку.

Також зазначає, що відповідно до наказу начальника Долинського ВЦ №118 його було направлено до шкірвендиспансеру, що в м. Івано-Франківськ по вул. Короля Данила 10 для проходження стаціонарного лікування в період з 04.02.2016 року на термін, необхідний для лікування згідно направлення від 02.02.2016 року. В лікувальному закладі він перебував без присутності конвою і мав підстави для вільного пересування. Оскільки закінчились кошти на придбання ліків, він поїхав до близьких родичів за допомогою. А 16 лютого 2016 року він самостійно повернувся в установу ВЦ №118 для подальшого відбування покарання, що підтверджується записом в журналі обліку на КП Долинського ВЦ №118, де і був затриманий та поміщений в ДІЗО. Після чого його доставлено в Долинський РВ для проведення слідчих дій, а 24.02.2016 року в Долинському районному суді при обранні міри запобіжного заходу йому вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 382 КПК України. Вважає, що органами досудового слідства з порушенням вимог ст.ст. 209-211 КПК України його затримано та поміщено в ДІЗО.

Вказує, що суд першої інстанції, не звернув увагу на протиріччя між пред`явленим обвинуваченням та його показами, даними в судовому засіданні, та скориставшись його юридичною необізнаністю, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В результаті чого залишилися не досліджені обставини, з`ясування яких мало істотне значення для прийняття правильного рішення у справі.

Просить скасувати вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2016 року та на підставі ст.284 КПК України закрити кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9

поновити строк на апеляційне оскарження вироку Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25.05.2016 стосовно ОСОБА_7 та скасувати вирок суду з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Звертає увагу на те, що із звукозапису фонограми судового засідання від 25.05.2016 вбачається, що суд першої інстанції ухвалив рішення про дослідження доказів за спрощеним порядком, обмежившись допитом обвинуваченого. При цьому, суд взагалі не роз`яснив обвинуваченому зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, не переконався, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також не зазначив зміст обставин справи, які ніким не оспорюються та не вказав які саме обставини обвинувачений буде позбавлений права оскаржувати в апеляційному порядку, тим самим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що судом було порушено загальні засади кримінального провадження, зокрема право обвинуваченого на захист, що перешкодило повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване судове рішення.

В зв`язку з тим, що обставини, які вказують на незаконність судового рішення стали відомі працівникам апарату прокуратури області при ознайомленні із звукозаписом фонограми судового засідання від 25.05.2016 в суді апеляційної інстанції вже після закінчення строку на апеляційне оскарження, просить задовольнити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги з доповненнями та просили скасувати вирок суду, закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України;

- прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 , просив поновити строк на оскарження вироку суду та скасувати вирок суду в зв`язку істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити частково апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , поновити заступнику прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження вироку суду та задовольнити його апеляційну скаргу у повному обсязі з наступних підстав.

Так зі змісту апеляційної скарги заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 вбачається, що під час ознайомлення із звукозаписом фонограми судового засідання від 25.05.2016 було встановлено , що суд першої інстанції ухвалив рішення про дослідження доказів за спрощеним порядком в порушення вимог ч. 3 ст. 349 КПК України В зв`язку з тим, що обставини, які вказують на незаконність судового рішення стали відомі працівникам прокуратури області в суді апеляційної інстанції вже після закінчення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів вважає можливим задовольнити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, прийняття рішення про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються є правом суду першої інстанції, яке може бути використане судом на власний розсуд у разі переконання, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються.

Виходячи зі змісту ч.3 ст.349 КПК України, необхідно прийти до висновку, що при вирішенні питання про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, визнання обвинуваченим вини у вчиненні злочину не є вирішальним, оскільки обвинувачення складається із сукупності різних фактів, які не є однаковими за своїм юридичним значенням.

Так, відповідно до вимог ст.91 КПК України у кримінальному проваджені підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи рішення про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд першої інстанції повинен не тільки переконатись в тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також і роз`яснити їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Виконуючи вищевказану вимогу кримінального процесуального закону, суд першої інстанції повинен конкретизувати кожну із обставин вказаних в обвинуваченні, яка має значення для правильного розгляду справи по суті і стосовно якої він приймає рішення про недоцільність дослідження доказів.

Суд першої інстанції повинен вказати, які саме обставини не потребують доказування і вважаються встановленими в зв`язку з тим, що не оспорюються ніким із учасників кримінального провадження, переконатися, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і після постановлення судового рішення, будуть позбавлені права оскаржити їх в апеляційному порядку.

Вищевказані вимоги кримінального-процесуального закону судом першої інстанції виконані не були і суд не конкретизував обставини, стосовно яких він приймає рішення про недоцільність дослідження доказів і стосовно яких учасники судового провадження позбавлені права оскарження в апеляційному порядку.

Суд не з`ясував чи правильно розуміє ОСОБА_7 зміст цих обставин, не переконався у добровільності його позиції, та безпідставно в порушення вимог кримінального процесуального закону визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

Враховуючи те, що судом було допущено процесуальні порушення, які не можуть бути виправлені при апеляційному розгляді, в тому числі і ті, що визначені в ст.412 КПК України як істотні, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, слід призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити сторонам необхідні умови для реалізації ними своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків і більш ретельно перевірити доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі щодо безпідставності обвинувачення та перевірити чи відповідають викладені в обвинувальному акті фактичні обставини,вчиненого злочину правильності кваліфікації дій обвинуваченого відповідно до чинного кримінального закону.

Міру запобіжного заходу, обрану ОСОБА_7 , колегія суддів, враховуючи положення ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, вважає за необхідне залишити без змін, продовживши строк тримання його під вартою на тридцять днів, тобто до 04 вересня 2016 року, включно.

Керуючись ст.ст. 176-177, 183, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Поновити заступнику прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження вироку Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2016 року щодо ОСОБА_7

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково, а апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 задовольнити в повному обсязі.

Вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження у Долинському районному суді Івано-Франківської області.

Обрану ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжити на тридцять днів, тобто до 04 вересня 2016 року, включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4