справа № 216/2212/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2016 року
Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1
у с.Ропове Казанківського району Миколаївської області, українця, громадянина України, освіта повна середня, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ), позаштатом, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.3 КК України,-
Указом Президента України №607/2014 від 21.07.2014 р. «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №1595-VII від 22.07.2014 р., відповідно до ст.ст.106 ч.1 п.п.1, 17, 20; 112 Конституції України та ст.ст.4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 р. оголошено проведення, зокрема, на території Миколаївської області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
На виконання цього Указу Президента України та визначених завдань ІНФОРМАЦІЯ_2 21.08.2014 р. з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 р. підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_4 на військову службу під час мобілізації, яку він став проходити у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на посаді заступника командира взводу у військовому званні сержанта.
Згідно ст.24 ч.1 п.4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 р. з 21.08.2014 р. ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 р., та ст.ст.1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 р., які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
В кінці лютого 2015 р. ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також ст.216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, самовільно залишити військову частину НОМЕР_1 (військову частину польова пошта НОМЕР_2 ).
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 27.02.2015 року біля 08.00 год. самовільно без дозволу командування залишив військову частину НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) та направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
14.04.2016 р. біля 11.00 год., тобто більше ніж через місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе.
Таким чином, ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) на посаді заступника командира взводу у військовому званні сержанта, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 р., та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 р., 27.02.2015 р. біля 08.00 год. самовільно без дозволу командування залишив вказану військову частину та направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 14.04.2016 р. біля 11.00 год., тобто більше ніж через місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе, чим вчинив самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
В судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав, пояснив, що з 21.08.2014 р. проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 (військова частина польова пошта В НОМЕР_4 ), що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . Військову службу проходив на посаді заступника командира взводу у військовому званні «сержант». У зв`язку з незадовільними умовами служби, незабезпечення його зимовим одягом, 27.02.2015 р. він вирішив самовільно залишити військову частину, після чого поїхав додому та проводив час за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де перебував до 14.04.2016 р. У вчиненому злочині розкаявся, просить суд не призначати йому сувору міру покарання.
Винність обвинуваченого крім його показань також підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження:
- актом службового розслідування від 05.11.2014 р., за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцями 3 механізованого батальйону, серед яких ОСОБА_4 а.с.6-9;
- наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2014 р. № 2206, про результати службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини військовослужбовцем 3 механізованого батальйону а.с.11-12;
- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2014 р. № 209, згідно якого зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення ОСОБА_4 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 21.08.2014 р. заступником командира 1 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 а.с.24;
- витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 03.07.2015 р. № 208, згідно якого сержанта ОСОБА_4 слід вважати таким, що з 27.02.2015 р. самовільно залишив військову частину а.с.26.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні за ст.407 ч.3 КК України самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому суд керується ст.65 КК України та враховує тяжкість вчиненого злочину, особистість винного і обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання: обвинувачений раніше не судимий, вину визнав, розкаявся у вчиненому, характеризується задовільно, та вважає можливим призначити покарання у вигляді позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробувальним терміном.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за ст. 407 ч.3 КК України та призначити покарання 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від покарання звільнити з іспитовим строком на 1 (один) рік.
В силу ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід особисте зобов`язання залишити засудженому до набрання вироком законної сили, після набрання вироком законної сили запобіжний захід відмінити.
Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд через Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
СУДДЯ: