УХВАЛА

23 листопада 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пасічна Баришівського району
Київської області, громадянина України, зареєстрованого
за адресою: АДРЕСА_1 ,
проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання із застосування ст. 75 КК України.
Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначене покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 березня 2016 року вищевказаний вирок суду змінено, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 задоволено, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлений іспитовий строк три роки та на підставі ст. 76 КК України покладені обов`язки: не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.
Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2016 року касаційну скаргу прокурора задоволено, ухвалу Апеляційного суду міста Києва скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
В доводах апеляційної скарги захисник, не оскаржуючи фактичних обставин злочину, вважає, що судом першої інстанції призначене надто суворе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. На її думку, судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до ст.ст. 409, 414 КПК України, тягне за собою скасування або зміну судового рішення.
Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 зазначає, що на досудовому та під час судового розгляду обвинувачений вину визнав повністю, активно сприяв слідству у розкритті злочину та щиро каявся, крім того ОСОБА_5 одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, на момент вчинення злочину був працевлаштованою особою, працював на посаді автоелектрика в ПП «Майстер», має позитивні характеристики з місця роботи та місця проживання.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 18 серпня 2015 року біля будинку№ 13 по вул. Ірпінській в м. Києві, повторно, незаконно придбав за 500 грн. у знайомого на ім`я ОСОБА_8 наркотичний засіб опій ацетильований у великому розмірі, маса якого у перерахунку на суху речовину становить 4,08 г., і без мети збуту зберігав при собідо моменту затримання працівниками поліції.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурор заперечував проти її задоволення.
Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів у великих розмірах без мети збуту, повторно.
Висновки суду в частині доведення винуватості та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що доводи захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 є необгрунтованими, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при вирішенні питання про призначення ОСОБА_5 покарання повною мірою дотримався вимог закону.
Зокрема, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, а також дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працює, має постійне місце проживання.
Відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України, суд обґрунтовано визнав обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 після звільнення з місць позбавлення волі в квітні 2014 року знову вчинив злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, які придбав та зберігав при собі у великому розмірі, що свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення.
Безпідставними є доводи апелянта щодо неврахування судом при призначення обвинуваченому покарання перебування на його утриманні малолітньої дитини та позитивних характеристик за місцем проживання та роботи. Як вбачається з вироку суду, ця обставина була предметом обговорення при його ухваленні.
Колегія суддів звертає увагу на те, що в своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначає, що суд першої інстанції не врахував обставину, що пом`якшує покарання - активне сприяння ОСОБА_5 розкриттю злочину, проте матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей, що підтверджують цю обставину, а тому такі доводи апелянта, на думку колегії суддів, є не переконливими.
Призначивши ОСОБА_5 покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі, при мінімальному строку покарання, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України два роки позбавлення волі, суд врахував всі вказані вище обставини.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що у ОСОБА_5 є непогашені та незняті судимості, з чого слідує, що призначене йому покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком суду, не досягло своєї мети, як це передбачено ст. 50 КПК України.
Крім того, відповідно до ст. 439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції при новому розгляді.
Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, колегія суддів не знаходить підстав вважати призначене ОСОБА_5 покарання суворим, оскільки воно призначене відповідно до санкції ч. 2 ст. 309 КК України.
За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання є справедливим та достатнім, а вирок суду законним і обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2015 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаного винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3