У Х В А Л А

19.07.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

та його захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

та його захисників: ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/933/15, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003165 від 04.10.2015 року, про обвинувачення,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Драгово, Хустського району, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ужгород, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

23.12.2016 року до суду прокурором подане клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_7 , ніде не працює, може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8-ми років, скоїв злочин групою осіб, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, шляхом їх підкупу або залякування, порушує умови обраного відносно нього домашнього арешту, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.
Отже, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні 18.07.2016 року підтримала вищезазначене клопотання та просила суд його задовольнити.
Потерпілий підтримав думку прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заперечили проти задоволення зазначеного клопотання судом, оскільки у попередні судові засідання ОСОБА_7 не прибував з поважних причин, що підтверджується наданими суду документами, присутній у цьому судовому засіданні та не має наміру переховуватися від суду.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 підтримали зазначене клопотання, оскільки вважають, що обвинувачений ОСОБА_7 свідомо затягує розгляд кримінального провадження, що є неприпустимим, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 тримається під вартою і порушуються його права на розгляд справи у розумний строк.
Заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинувачених та їх захисників, дослідивши доказі додані до клопотання та додатково надані суду, суд приходить до наступного висновку.
16 грудня 2015 року до Ужгородського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/933/15, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003165 від 04.10.2015 року про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України.
Ухвалою слідчого судді від 23.10.2015 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого відповідно закінчився 22.12.2015 року.
17.12.2016 року прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до чотирьох місяців.
Судом зазначене клопотання не було розглянуте через відсутність на той час повідомлення про вручення йому поштового відправлення із судовою повісткою про виклик до суду.
За ухвалою від 18.12.2015 року судом було призначено підготовче судове засідання за зазначеним обвинувальним актом, та призначено справу до розгляду на 21.12.2015 року.
Проте, у це судове засідання обвинувачений ОСОБА_7 не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом повідомлений належним чином, проте докази такого повідомлення були надані суду лише після проведення судового засідання, а саме пояснення працівника поліції про вручення йому судової повістки.
У наступне судове засідання 22.12.2015 року обвинувачений ОСОБА_7 також не прибув, його захисник ОСОБА_9 пояснив суду у заяві від 23.12.2015 року, що його підзахисний перебуває на лікуванні, саме цього дня йому було викликано карету швидкої допомоги у зв`язку із погіршенням його стану здоров`я. Жодних доказів викладеного суду надано не було.
23.12.2015 року до суду надійшло клопотання від прокурора про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого ОСОБА_7 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За ухвалою від 31.03.2016 року судом було відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання прокурора, оскільки у суду було відсутнє належне підтвердження поважності причин неприбуття до суду обвинуваченого на час подання до суду відповідного клопотання.
23.12.2016 року до суду прокурором подане клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .
Про час і місце розгляду справи у судовому засіданні 04.01.2016 року обвинувачений ОСОБА_7 був судом повідомлений належним чином рекомендованим листом, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення особисто 22.12.2015 року та вперше прибув у судове засідання, проте будь яких доказів поважності причин неприбуття його раніше до суду не надав.
В судове засідання 14.01.2016 року обвинувачений ОСОБА_7 знову не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений (повідомлення про вручення поштового відправлення від 02.01.2016 року) та особисто в судовому засіданні, причини неприбуття суду не повідомив.
В судовому засіданні його захисник ОСОБА_9 повідомив суду. Що його було затримано працівниками поліції, які складають на нього протокол, докази будуть надані в наступне судове засідання.
У судове засідання 31.03.2016 року обвинувачений ОСОБА_7 також не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом повідомлений належним чином (повідомлення про вручення поштового відправлення від 17.03.2016 року).
Обвинувачений ОСОБА_7 протягом тривалого часу не прибував у судові засідання, що перешкоджало розгляду клопотань, які надійшли до суду та розгляду кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні, тому за ухвалою від 31.03.2016 року судом було відкладено розгляд на 14 год. 30 хв. 27 квітня 2016 року та ухвалено доставити приводом в судове засідання на зазначений день і час обвинуваченого ОСОБА_7 .
Ухвалу про привід виконано не було, Хустським ВП ГУНП в Закарпатській області було повідомлено суд про неможливість її виконання через відсутність його за місцем проживання у зв`язку з перебуванням на лікуванні.

В судовому засіданні 27.04.2016 року судом було винесено ухвалу за якою розгляд кримінального провадження відкладений на 24.05.2016 року на 14 год. 00 хв. та повторно застосовано привід до обвинуваченого на вказаний день і час.

Ухвалу про привід виконано не було, Хустським ВП ГУНП в Закарпатській області було повідомлено суд про неможливість її виконання через відсутність його за місцем проживання так як останній відбуває адміністративний арешт.

В судовому засіданні 24.05.2016 року судом було винесено ухвалу за якою розгляд кримінального провадження відкладений на 13.06.2016 року на 11 год. 00 хв. та повторно застосовано привід до обвинуваченого на вказаний день і час.

І лише у судове засідання 13.06.2016 року на 11 год. 00 хв. прибув обвинувачений ОСОБА_7 , проте розгляд кримінального провадження було відкладено на 18.07.2016 року на 14 год. 00 хв. за клопотанням його захисника задля ознайомлення його із матеріалами кримінального провадження, оскільки він був залучений лише під час перебування справи в суді.

В судовому засіданні 18.07.2016 року судом було поставлене на вирішення клопотання прокурора від 23.12.2016 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .
Стороною захисту у судовому засіданні надані суду у підтвердження поважності причин неприбуття ОСОБА_7 до суду наступні докази:

-у судове засідання 22.12.2015 року на 11 год. 00 хв. довідку Хустського центру первинної медико санітарної допомоги від 16.07.2016 року б/н (видана повторно) з якої вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 23.12.2015 року був оглянутий фельдшером швидкої допомоги та йому було надано відповідну лікарську допомогу;
-у судове засіданні 24.05.2016 року на 14 год. 00 хв. довідку Хустського центру первинної медико санітарної допомоги про перебування ним на амбулаторному лікуванні у період з 25.05. по 30.05.2016 року та копію постанови Хустського районного суду Закарпатської області від 19.05.2016 року за якою ОСОБА_7 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 5 діб.

Що ж стосується поважності причин неприбуття у судові засідання 14.01.2016 року, 31.03.2016 року, 27.04.2016 року жодних доказів причин поважності неприбуття ані обвинуваченим ОСОБА_7 , ані його захисниками суду не надано, тобто він був відсутній у цих судових засіданнях без поважних причин, тому у суду наявні всі підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 систематично ухиляється від суду, що підтверджує наявність ризику ухилення від суду, який був зазначений прокурором у своєму клопотанні.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.
У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Проаналізувавши вищезазначене та надані суду докази, суд дійшов до наступних висновків.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_7 , ніде не працює, може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8-ми років, скоїв злочин групою осіб, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, шляхом їх підкупу або залякування, порушує умови обраного відносно нього домашнього арешту, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.
Отже, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування належними та допустимими доказами доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, на які вказує прокурор, а саме: ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8-ми років, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, шляхом їх підкупу або залякування, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд також оцінює в сукупності всі обставини, перелічені у ст. 178 КПК та приймає до уваги те, що наявна обґрунтована підозра про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 , злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України; він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; ОСОБА_7 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Драгово, Хустського району Закарпатської області, має постійне зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, раніше не судимий.

Суд також приймає до уваги докази надані прокурором у обґрунтування клопотання, а саме: за ухвалою від 23.10.2016 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.10.2015 року було застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному цілодобово залишати місце свого проживання та зобов`язавши його прибувати за першим викликом до слідчого СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області.

Проте, наданими суду листами Хустського міськвідділу УМВС України в Закарпатській області (по обслуговуванню м. Хуст та Хустського району): від 04.11.2015 року № 37/14896 підтверджується, що він був відсутній за місцем проживання 03.11.2015 року; від 11.11.2015 року № 37/53 - підтверджується, що він був відсутній за місцем проживання 10.11.2015 року о 16 год. 30 хв.; від 23.11.2015 року № 37/226 - підтверджується, що він був відсутній за місцем проживання 10.11.2015 року о 16 год. 30 хв., тобто фактично підтверджується наведений прокурором ризик, що обвинувачений ухиляється від слідства та суду, тобто наявні обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Проте, оскільки прокурором у відповідності до ст. 317 КПК України не надані суду докази у підготовчому судовому засіданні, суд позбавлений можливості перевірити документальну обґрунтованість підозри щодо обвинуваченого, що відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України є підставою для постановлення ухвали про відмову в застосуванні запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182-186, 193-197, 309, 392, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора від 23.12.2015 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1