№ провадження 1-кс/646/6083/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.12.2015 року м.Харків
Слідчий суддя Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові провадження за скаргою ОСОБА_3 на постановуи слідчого про відмову у визнанні потерпілим та закриття кримінального провадження №0000177 від 02 квітня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою, яку в подальшому доповнила, на постанови слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 30 листопада 2015 року про закриття кримінального провадження та від 25 листопада 2015 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000177 від 02 квітня 2014 року, у зв`язку з неповнотою досудового розслідування.

У відповідності до вимог ст. 306 КПК України неявка слідчого, прокурора не перешкоджає розгляду скарги.

Заявник в судовому засіданні підтримала доводи скарги та просила задовольнити, посилаючись на порушення кримінально-процесуального законодавства.

В свою чергу, статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Кримінальним-процесуальним кодексом України суд не наділений правом вживати заходи примусу у вигляді приводу для забезпечення участі заявника та інших учасників в судовому засіданні.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи імперативно встановлені скорочені терміни розгляду скарг в порядку ст. 303 КПК України, а також те що кожна сторона про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином і з урахуванням принципу диспозитивності була наділена судом можливістю скористатися своїм правом надати докази на підтвердження своїх вимог і заперечень, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги за відсутності слідчого, прокурора, на підставі наданих сторонами доказів.

Вивчивши матеріали за скаргою та кримінального провадження №0000177 від 02 квітня 2014 року, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 здійснювалося досудове розслідування кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000177 від 02 квітня 2014 року, за ч.2 ст.365 КК України.

Постановою слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 30 листопада 2015 року кримінальне провадження №0000177 від 02 квітня 2014 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв"язку з відсутністю в діях колишніх працівників міліції Орджонікідзевського РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.365 КК України.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів відповідно до ст.ст. 2, 284 КПК України.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин.

Разом з тим, зазначені обставини не в повній мірі стали предметом аналізу органу досудового розслідування.

Так, матеріали кримінального провадження та зміст оскаржуваної постанови свідчить про те, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято слідчим передчасно, без перевірки обставин, на які вказує заявник ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий не відповів на всі поставлені ОСОБА_3 в своїй заяві про злочин питання. Зміст оскаржуваної постанови містить лише посилання на покази працівників міліції, без перевірки доводів заявника, які таким чином не спростовуються. Крім того, слідчий суддя погоджується із доводами заявника про те, що стверджувати про відсутність ознак кримінального правопорушення за ч.2 ст.365 КК України без допиту всіх осіб, причетних до даної події, в тому числі заявника, не відповідає положенням ч. 2 ст. 9 КПК України.

Так, оскільки в ході досудового розслідування допущена істотна неповнота, усунення якої потребує виконання слідчих та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст.110 КПК України, постанова слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 30 листопада 2015 року про закриття кримінального провадження №0000177 від 02 квітня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, підлягає скасуванню.

При новому розслідуванні належить перевірити викладені ОСОБА_3 , обставини, виконати інші необхідні дії, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Щодо зобов`язання слідчого вчинити певні процесуальні дії, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на вимоги ч. 5 ст. 40 КПК України, згідно якої слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

В рамках одного кримінального провадження слідчий зобов`язаний виконувати тільки доручення та вказівки прокурора, які, в свою чергу, надаються у письмовій формі (ч. 4 ст. 40 КПК України).

Крім того, при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження, заявник з`ясувала, що 25 листопада 2015 року слідчим винесено постанову від 25.11.2015 року про відмову у визнанні її потерпілою, про яку їй не було відомо.

Заявник не погоджується із даною постановою, вважає її незаконною та необґрунтованою. Так, з урахуванням пояснень заявника в судовому засіданні, скарга мотивована тим, що згідно ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним провадженням завдано шкоди, зазначає про існування такої шкоди, більше того, акцентує увагу суду на тому, що цей факт не заперечується і самим органом досудового розслідування, оскільки відповідні відомості, внесені до ЄРДР за даним кримінальним правопорушенням, вже містять посилання на ймовірне спричинення ОСОБА_3 шкоди і в матеріалах зазначеного провадження достатньо доказів на підтвердження цього. Щодо необґрунтованості постанови, то вона звертає увагу на те, що рішення слідчого є немотивованим, оскільки самого заявника не було допитано, навіть орган досудового розслідування з квітня 2014 (початку досудового розслідування) не здійснив жодних спроб опитати заявника з приводу поданої заяви про злочин. Посилання в постанові лише на положення ст.23 ЦК України вважає неспроможним, відтак просить постанову скасувати та зобов`язати слідчого визнати її потерпілою по справі.

Так, п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що після скасування постанови про закриття кримінального провадження може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

В свою чергу, статтею 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

В свою чергу, 25.11.2015 слідчим була винесена постанова про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою. Як вбачається з тексту оскаржуваної постанови і не заперечувалося прокурором в судовому засіданні, вона мотивована виключно фактичними даними, отриманими під час проведення досудового розслідування. Більше того, на користь доводів заявника про незаконність і необґрунтованість винесеної постанови свідчить і те, що сама заявник допитаний в рамках провадження за вказаними обставинами не була, в той час як відомості до ЄРДР внесені 02.04.2014 за заявою ОСОБА_3 .

Більше того, слідчий суддя погоджується із доводами заявника щодо не відповідності вимогам ст. 55 КПК України постанови і в частині наступного мотивування. Так, твердження слідчого про те, що на даний час досудовим слідством достовірно не встановлено, чи завдано ОСОБА_3 шкоди, суперечить вимогам ч. 5 ст. 55 КПК України, згідно якої лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеній у частині 1 цієї статті, слідчий виносить мотивовану постанову про відмову у визнанні його потерпілим, яка може бути оскаржена до слідчого судді. В іншому випадку доводи слідчого можуть бути покладені в основу прийняття рішення про ймовірне закінчення кримінального провадження за відсутності події чи складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя виносить ухвалу про скасування рішення слідчого або прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію або відмовити у задоволенні скарги.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає подану ОСОБА_3 скаргу такою, що підлягає задоволенню, а постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим такою, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 30 листопада 2015 року про закриття кримінального провадження №0000177 від 02 квітня 2014 року.

Скасувати постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 25 листопада 2015 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000177 від 02 квітня 2014 року.

В решті вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя