АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/651/13 Головуючий 1 інстанції Панаід І.В.
Справа № 636/2630/13-к Доповідач Глінін Б.В.
Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2013 р. колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді Глініна Б.В.,

суддів: Шляхова М.І., Протасова В.І.,

при секретарі Невеніцині Є.В.,

за участю прокурора Пресс Г.С.,

адвоката ОСОБА_1

обвинуваченої ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора Чугуївської міжрайонної прокуратури Харківської області ОСОБА_4, захисника обвинуваченої ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_1 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 17.10.2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаним вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.Рогань Харківського району, Харківської області, українка, громадянка України, не судима, одружена, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, -

визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України і їй призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п'яти ) років позбавлення волі.

В силу статті 75 КК України ОСОБА_2 звільнена від призначеного покарання з випробуванням, строком 3 (три) роки, з покладенням обовязків, передбачених 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_2 залишено попередній - домашній арешт.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави витрати на проведення судово-криміналістичної експертизи №39 від 19.03.13р. у сумі 735,00 грн.

Цивільний позов прокурора залишено без задоволення.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.. 100 КПК України.

Відповідно до вироку, 12 лютого 2013 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_2, знаходячись за місцем мешкання: АДРЕСА_1, в ході побутового конфлікту з чоловіком ОСОБА_3 на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи раптово виниклий злочинний намір, направлений на умисне вбивство ОСОБА_3, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді смерті потерпілого, стоячи обличчям до потерпілого, який лежав на ліжку в приміщенні квартири, нанесла ОСОБА_3 кухонним ножем декілька ударів, завдавши три різані рани лівого передпліччя, а також дві колото різані рани черевної стінки в області лівого підребер'я, раневим каналом проникаючи в черевну порожнину, з ушкодженням великого сальника, крововиливом у черевну порожнину. Після цього ОСОБА_2 покинула приміщення квартири, зателефонувала сину ОСОБА_5 і повідомила його про вищевказані події. Смерть потерпілого ОСОБА_3 не настала, оскільки його сином була викликана швидка і потерпілому була своєчасно надана медична допомога.

В апеляціях:

- прокурор просить скасувати вирок, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_2 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України у виді 9 років позбавлення волі. На обґрунтування апеляції вказав, що призначене районним судом покарання не відповідає особі обвинуваченої та тяжкості злочину, в силу мякості. Також зазначив, що інкриміноване ОСОБА_2 правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких, провину у вчиненні злочину вона не визнала та не розкаялася, положення ст.ст. 69,75 КК України судом застосовано не обґрунтовано;

- захисник ОСОБА_1 просить вирок змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_2 на ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання в межах санкції статті ближче к мінімальному розміру, із застосуванням ст. 75 КК України. Мотивуючи апеляцію, захисник вказав, що судом дана неправильна оцінка фактичним обставинам справи, невірно кваліфіковано дії ОСОБА_2, яка не мала умислу на вбивство. Дії обвинуваченої були спровоковані ОСОБА_3, котрий тривалий час висловлював образи на її адресу, застосовував насильство. Вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутня субєктивна сторона складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, дії його підзахисної не були спрямовані на вчинення вбивства, після нанесення тілесних ушкоджень, вона сприяла у наданні потерпілому медичної допомоги. Зазначив, що ОСОБА_2 усвідомлювала, що спричиняє тяжкі тілесні ушкодження, при постановленні вироку просить врахувати обставини, що помякшують покарання його підзахисної.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, обвинуваченої, захисника ОСОБА_1, які підтримали свої апеляції, потерпілого, який просив залишити вирок районного суду без змін, оскільки він погоджується з умовною мірою покарання у відношенні ОСОБА_2, перевіривши матеріали провадження та обсудивши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляції захисника ОСОБА_1 та відсутність підстав для задоволення апеляції прокурора.

Районний суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у предявленому обвинуваченні.

В обґрунтування таких висновків районний суд послався на наступні докази:

- показання потерпілого ОСОБА_3, що з вказаними тілесними ушкодженнями його прооперували у лікарні;

- свідок ОСОБА_5, який є сином обвинуваченої та потерпілого, підтвердив, що мати зателефонувала йому та сказала, що підрізала батька та просила зателефонувати до лікарні, щоб визвати швидку допомогу. Він викликав швидку допомогу та батька забрали до лікарні, де йому надали необхідну допомогу. Зазначив, що між батьками постійно виникали сварки, оскільки батько постійно перебуває у стані алкогольного спяніння, ображає його мати та вчиняє насильство щодо неї;

- аналогічні показання дала свідок ОСОБА_6, яка є рідною сестрою обвинуваченої ОСОБА_2;

- даними протоколу огляду місця події, відповідно до якого в квартирі ОСОБА_2 виявлений кухонний ніж з плямами бурого кольору, які є кровю, згідно з висновками експерта ця кров могла належати ОСОБА_3;

- відповідно висновків експерта, у ОСОБА_3 зафіксовано 2 колото-різаних рани в черевній стінці в області лівого підреберя та три різаних рани лівого передпліччя, що виникли внаслідок дії ріжучого предмета.

Висновки експерта, що показання обвинуваченої ОСОБА_2 під час слідчого експерименту не суперечить механізму виникнення колото-різаних та різаних ран.

Надавши оцінку цим та приведеним у вироку доказам, суд прийшов до висновку про нанесення ножем вказаних тяжких тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_2 та кваліфікував її дії за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Проте, наведеним доказам суд першої інстанції дав неправильну юридичну оцінку.

Замах на вбивство може бути вчинений лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки та бажає їх настання). Прямий умисел має місце, коли винний усвідомлював, що внаслідок його дій невідворотно настає смерть.

З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_2, завдаючи потерпілому тілесні ушкодження, свідомо допускала настання будь-яких наслідків.

Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично були заподіяні (т.ч. ОСОБА_2 повинна відповідати за нанесення тяжких тілесних ушкоджень).

Так, відповідно до вироку, суд прийшов до висновку, що ініціатором конфлікту був потерпілий, який постійно зловживав спиртними напоями, ображував нецензурно дружину, чинив до неї фізичне та психічне насилля. Обвинувачена не бажала настання смерті, тому повідомила сина про нанесення ударів ножем та забезпечила своєчасне надання потерпілому медичної допомоги.

Крім цього, обвинувачена ОСОБА_2 мала можливість продовжити нанесення тілесних ушкоджень, однак припинила свої дії, при цьому нікого поруч не було та ніхто їй не зашкоджував продовжувати наносити тілесні ушкодження ножем.

Крім цього, сам син за пропозицією матері ОСОБА_2 викликав швидку допомогу, яка приїхала та доставила його в лікарню та потерпілий після надання допомоги залишився живий, хоча йому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження.

При цьому колегія суддів також враховує, що коли особа діє з прямим умислом на позбавлення життя, а потім втручається у розвиток причинного звязку між діянням та наслідками, що настали, та запобігає настанню суспільно небезпечних наслідків смерті потерпілого, то відповідальність настає лише за наслідки, які фактично настали.

Таким чином, ОСОБА_2 повинна відповідати за ч. 1 ст. 121 КК України за завдання тяжких тілесних ушкоджень, а не за замах на умисне вбивство, як кваліфікував суд першої інстанції.

Наведене спростовує доводи суду першої інстанції та апеляції прокурора, що обвинувачена ОСОБА_2 мала умисел на завдання смерті при нанесенні ударів ножем.

При призначенні покарання судова колегія враховує, що ОСОБА_2 позитивно характеризувалася за місцем проживання та роботи, раніше не судима. А також враховує, що потерпілий систематично тероризував дружину, зловживав спиртними напоями, просив не позбавляти її волі, вказавши, що він сам винен у даній ситуації, матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_2 не мав.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_2 та попередження скоєння нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства.

Порушень, що відповідно до ст. 409 КПК України тягнуть безумовне скасування вироку в апеляційному порядку, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора залишити без задоволення, апеляцію адвоката задовольнити.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 17.10.2013 р. відносно ОСОБА_2 змінити, перекваліфікувати дії з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України та призначити ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 121 КК України 5 (пять) років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від призначеного покарання з випробуванням, строком 3 (три) роки.

В силу ст. 76 КК України заборонити ОСОБА_2 виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів по надзору за виконанням покарання; періодично зявлятися в інспекцію для реєстрації й повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: