Апеляційний суд Черкаської області
Справа №11 -18/10р. Головуючий по 1інстанції
Kaтегорія ст.115ч.1КК ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА IMEHEM УКРАЇНИ

19 січня 2010 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Щепоткіної В.В.

суддів Oxpiменко I.K., Шкреби Р.Д.

за участю прокурора Кожушко Р.Д.

засудженого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09.10.2009 року, яким

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України,

не працючий, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2

Черкаської області, раніше неодноразово судимий, -

засуджений за ч.1 ст.115 КК України на 8 років позбавлення волі та на підставі ст..ст.71, 72 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Монастирищенського районного суду від 01.03.2005 року у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі, частину якого у вигляді 2 років 4 місяців 15 днів постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 29.02.2008 року замінено на обмеження волі та остаточно визначено ОСОБА_3 до відбування 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 визначено рахувати з 21.12.2008 року з часу його затримання, запобіжний захід засудженому залишений попередній - тримання під вартою.

Вирішена доля речових доказів та судових витрат по справі, відповідно до вимог ст..ст.81, 93 КПК України,-

встановила:

Згідно вироку, ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за те, що він 21.12.2008 року близько 15 год.30 хвилин, перебуваючи в стаю алкогольного сп'яніння, знаходячись в домоволодінні по пров. Жукова, 8 в м.Монастирище Черкаської області під час суперечки з братом ОСОБА_4, яка виникла на грунті побутових стосунків, умисно, з метою вбивства наніс останньому удар ножем в область тулуба, спричинивши потерпілому проникаючу колото-різану рану передньої черевної станки з пошкодженням брижі товстого кишечника, що ускладнилась розвитком внутршньочеревної кровотечі, травматичним та геморагічним шоком, в результаті чого ОСОБА_4 помер на місці вчинення злочину.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_3, не погоджуючись з вироком, просить його скасувати та направити справу на додаткове розслідування з метою встановлення істини по справі та правильної кваліфікації його дій. При цьому, засуджений посилається на те, що він не визнає своєї вини в умисному вбивстві свого брата, що судове слідство велося односторонньо, зокрема не було встановлено в якому місці знаходився кожний iз очевидців під час даної події, що свідки i потерпіла дають piзнi показания щодо цього, а також немає висновку експертизи щодо ступеня його алкогольного сп'яніння. Також засуджений вважає, що його дії кваліфікавано не вірно.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, міркування прокурора, вважаючого вирок законним та обгрунтованим, який необхідно залишити без змін, а апеляцію без задоволення, пояснения засудженого ОСОБА_3, підтримавшого свою апеляцію та просив йoro дії кваліфікувати за ст.118 КК України i направити кримінальну справу на додаткове розслідування, вважає що по його заяві суд не ознайомив засудженого з матеріалами справи, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи вказаної апеляції, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Висновок суду щодо доведеності вини засудженого ОСОБА_3 в умисному вбивстві свого брата ОСОБА_4 при обставинах, наведених у вироку, відповідає матеріалам справи i грунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку.

Зокрема, сам засуджений не заперечує того, що він наніс умисно удар ножем в область тулуба ОСОБА_4 i ніхто крім нього це не міг зробити.

Доводи засудженого в своїй апеляції про те, що він захищався від нападу ОСОБА_4, який намагався нанести йому удар ножем, спростовуються показаниями свідків по даній справі та іншими доказами, наведеними у вироку.

Так, свідок ОСОБА_5 дала пояснения про те, що 21.12.2008 року вона зi своїм співмешканцем ОСОБА_3 перебувала в будинку його матері. Там між засудженим та його братом ОСОБА_4 виникла сварка, під час якої вона в руках засудженого побачила ножа. Зрозумівши, що ОСОБА_3 може використати цей ніж i нанести ним удар брату, вона кинулася до них, намагаючись схопитись за ніж, але в цей час, засуджений, наносячи удар брату попав ножем їй в долоню правої руки, після чого вона вибігла з кімнати. Повернувшись назад в цю кімнату, вона побачила лежачого на підлозі без ознак життя ОСОБА_4 Kpiм того, свідок пояснила, що вона перед цим ножа в руках ОСОБА_4 не бачила, а також не бачила боротьби між братами, яка б свідчила, що засуджений намагався вирвати ножа з рук ОСОБА_4 та ніяких слів з боку засудженого про те, що в руках брата є ніж i вимог, щоб той кинув цього ножа вона не чула. Свідок також стверджує, що ОСОБА_4 не міг взяти ніж зi столу, на якому лежали вci ножі, оскільки він стояв ближче до грубки, де i залишився після поранения, а між ним та столом стояв засуджений, в руках якого вона i побачила ножа.

Kpiм того, свідок ОСОБА_6, яка була очевидцем вказаних вище подій, показала, що між братами Палай виникла сварка, під час якої засуджений скинув з стільця ОСОБА_4, тобто засуджений був ініціатором бійки, а потім між братами почалася бійка під час якої ОСОБА_4 упав на підлогу з поранениям в області живота, вона також бачила поріз на руці ОСОБА_5. Свідок також дала аналогічні показания про те, що ОСОБА_4 не міг погрожувати ножем засудженому та намагатися нанести ним удар.

Аналогічні показания дали також потерпіла ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_8, які також спростовують доводи засудженого про напад на нього з ножем брата ОСОБА_4

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які є працівниками міліції, дали показания про те, що ОСОБА_3 після затримання пояснив, що він убив свого брата, але жодних слів з боку затриманого не було про те, що він оборонявся від нападу останнього з ножем.

Як вбачається з тексту протоколу явки з повинною, яка написана безпосередньо після вчинення злочину, ОСОБА_3 не вказував на те, що брат накинувся на нього з ножем, а зазначив лише те, що, він під час сварки наніс брату удар ножем в живіт, який від отриманого поранения помер, (т.1 а.с.24).

Kpiм того, свідок ОСОБА_5 тд час пред'явлення їй предметів для впізнання серед пред'явлених ножів впізнала ніж, який вона бачила в руках ОСОБА_3 (т.1 а.с.109).

Винність засудженого у вчиненні вказаного злочину підтверджується також й іншими доказами, наведеними у вироку, яким суд в сукупності дав об'єктивну оцінку та прийшов до вірного висновку про направленість умислу ОСОБА_3 на вбивство свого брата.

Доводи засудженого в своїй апеляції на те, що він вчинив убивство при перевищенні меж необхідної оборони є необгрунтованими, які спростовуються, наведеними у вироку доказами.

Згідно протоколу медичного освідування на предмет вживання алкоголю Монастирищенської центральної лікарні № 206 від 21.12.2008 року встановлено, що у ОСОБА_3 виявлено гостру інтоксикацію внаслідок прийому алкоголю (т1 а.с.29), а тому i в цій частині його доводи щодо не встановлення наявності у нього алкогольного сп'яніння є безпідставними.

Kpiм того, засуджений в своїй апеляції та при її розгляді в суді не навів жодних підстав направления кримінальної справи на додаткове розслідування, а тому враховуючи досліджені в судовому засіданні докази по даній справі, колегія суддів не вбачає таких підстав.

При розгляді кримінальної справи в судовому засіданні апеляційної інстанції перевірялися посилання ОСОБА_3 про те, що ним направлялася на окремому аркуші заява через адміністрацію слідчого ізолятора про ознайомлення засудженого з матеріалами кримінальної справи. Так, в матеріалах даної справи така заява відсутня, a iз повідомлення слідчого ізолятора вбачається, що така заява від засудженого не поступала. Враховуючи наведене, зазначене посилання ОСОБА_3 про подачу такої заяви є безпідставним, яке не підтверджене якими-небудь даними.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч.1 ст.115 КК України, а при призначенні йому покарання суд, відповідноо до вимог ст.65 КК України достатньо врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який законодавець відносить до категорії особливо тяжких, дані про особу засудженого, характеризуючи його посередньо та обставини, що обтяжують покарання.

При цьому, суд призначив ОСОБА_3 покарання, яке наближається до мінімального, яке передбачено ч.1 ст.115 КК України i яке є необхідним i достатнім для виправлення засудженого та попередження скоєння ним нових злочинів.

При таких обставинах, вирок як законний та обгрунтований не підляга зміні чи скасуванню, в тому числі i з підстав, наведених в апеляції засудженого, яку необхідно залишити без задоволення.

Виходячи з наведеного та керуючись ст..ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 9 жовтня 2009 року стосовно нього залишити без змін.

Головуючий

Судді