Справа №489/3098/15-к 13.10.2015 13.10.2015 13.10.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2015 року апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за апеляціями обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 і потерпілої ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.08.2015р., відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Темрюк, Краснодарського Краю Російська Федерація, раніше судимого:

- 18.12.1996 р. Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 141 КК України (редакція 1960 року) до 2 років позбавлення волі;

- 29.08.1997р. Очаківським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 140 КК України (редакція 1960 року), до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 12.06.2000 р. Очаківським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 141, ч.3 ст. 81, ст. 42 КК України (редакція 1960 року), до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 06.07.2004р. Очаківським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч. 4 ст. 185, ст. ст. 70,71 КК України, до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 12.07.2010р. Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 296 КК України, до 3 років позбавлення волі;

- 11.10.2011 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст.185 КК України, до 5 років позбавлення волі;

- 15.03.2012р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 309 КК України, до 5 років 1 місяця позбавлення волі, 18.04.2014р. умовно достроково звільненого, на не відбутий термін 1 рік 5 місяців 17 днів.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 11кп/784/718/15р. Головуючий 1-ї інстанції ОСОБА_8
Категорія: ч. 2 cт. 186 КК України Суддя апеляційної інстанції ОСОБА_1 .
Учасники судового провадження:

обвинувачений ОСОБА_5

прокурор ОСОБА_9 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляції обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 просять вирок районного суду в частині призначення покарання змінити, застосувавши до обвинуваченого вимоги ст. 69 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, до призначеного покарання просять приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду у виді 9-ти місяців позбавлення волі та остаточно призначити до відбуття покарання у виді 2 роки 9-ти місяців позбавлення волі.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.08.2015р., ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4-х років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарань за оскаржуваним вироком приєднано невідбуту частину покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.03.2012р. і остаточно призначити до відбуття покарання у виді 4-х років 2-х місяців позбавлення волі.

Узагальнені доводи апеляції.
На думку захисника суд першої інстанції при призначенні покарання встановив але не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування збитків потерпілій.

Разом з тим на думку апелянта суд не врахував наявність на даний час постійного місця роботи, тісних соціальних зав`язків позитивних характеристик та думку потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого та підтримала думку захисника щодо пом`якшення покарання.

Крім того вказує, що судом невірно вказано строк тримання під вартою з 07.05.2015р. по 08.05.2015р. оскільки ОСОБА_5 було фактично звільнено 12.05.2015р., що підтверджується довідкою про звільнення.

Обвинувачений ОСОБА_5 на підтримку своєї апеляції, крім доводів викладених в апеляції захисника, вказав що суд не в повній мірі врахував його незадовільний стан здоров`я.

На підтвердження своєї апеляції потерпіла ОСОБА_7 вказала, що майнових претензій до обвинуваченого немає і вважає призначене покарання занадто суворим.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно вироку суду ОСОБА_5 визнано винним в тому, що 13.08.2014 приблизно о 13.00 годині., перебуваючи в приміщенні відділення «Ощадбанк», розташованого по вул. Енгельса, 56 в м. Миколаєві, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілої ОСОБА_7 , діючи повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, взяв гаманець, який належить потерпілій та знаходився на стійці біля віконця робітника банку та вийшов з приміщення на вулицю.

Потерпіла майже одразу помітила відсутність свого гаманця та вибігши на вулицю спробувала зупинити обвинуваченого, але останній, розуміючи що його дії були поміченими з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 1000 грн..

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_5 в підтримку доводів апеляцій, прокурора, який просив залишити апеляції без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляцій, апеляційний суд вважає подані апеляції такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вина засудженого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин викладених у вироку, доведена та підтверджується зібраними та дослідженими по справі доказами і апелянтами не оскаржується, як і не оскаржується кваліфікація дій обвинуваченого за вказаною вище статтею.

Що стосується покарання, то воно обвинуваченому ОСОБА_5 призначено з дотриманням вимог ст. ст. 65-67, 71 КК України, тобто з урахуванням ступені тяжкості скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, вчинив кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення, характеризується, на думку суду, задовільно та обставин, які пом`якшують покарання, у тому числі і тих, на які посилаються апелянти.

Тому, доводи апелянтів про те, що судом не в повній мірі враховані ряд пом`якшуючих покарання обставин, є безпідставними.

Також суд належним чином мотивував свій висновок про неможливість призначення покарання з застосуванням ст. 69 КК України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість перевиховання обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, так як він після звільнення з місць позбавлення волі умовно-достроково 18.04.2014р. належних висновків не зробив, вчинив новий злочин, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на невірну вказівку суду про зарахування до відбуття покарання строку тримання під вартою, то апеляційний суд знаходить ці доводи непереконливими, оскільки суд вирішуючи це питання виходив із даних, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

Підстав для зміни вироку суду з пом`якшенням обвинуваченому міри покарання, про що просять апелянти, колегія суддів не вбачає.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляції обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 серпня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в законну силу з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі трьох місяців з моменту проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2