печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6579/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2015 року Печерський районний суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

та обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000268 від 24.02.2015 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146 ч.2, 307 ч.2, 357 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Печерського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ст.ст.146 ч.2, 307 ч.2, 357 ч.3 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив продовжити ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пославшись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, ОСОБА_6 , будучи працівником міліції, перебуваючи на волі та використовуючи свої зв`язки і можливості зможе перешкодити встановленню істини, також переховуватись від суду, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує за вказаними статтями кримінального закону, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення вказаного клопотання і просила змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання. При цьому, захисник послався на те, що ризики, заявлені прокурором, є необґрунтованими, потерпілі та всі свідки допитані в судовому засіданні, докази стороною обвинувачення зібрані. ОСОБА_6 24.04.2015 звільнений з посади працівника правоохоронного органу і не може, використовуючи свою посаду перешкоджати встановленню істини, шляхом впливу на недопитаного свідка. Крім того, ОСОБА_6 проживає з непрацездатними батьками, має неповнолітню доньку - 2001 р.н., позитивно характеризується за місцем проживання, перебуває на «Д» обліку та за станом здоров`я потребує проведення двічі на рік протирецидивного лікування в амбулаторних умовах та санаторного-курортного лікування, що не можливо зробити в умовах СІЗО. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має визначене місце проживання, де він проживає разом з батьками, які є пенсіонерами і мають ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим потребують допомоги сина.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали позицію захисника ОСОБА_4 .

Прокурор заперечував проти зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на будь-який інший.

Розглядаючи клопотання прокурора та захисту у вирішенні питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, двомісячний строк тримання ОСОБА_6 під вартою, обраний ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 19.01.2015, та продовжений Печерським судом м.Києва спливає 12.11.2015.

У вирішенні вказаного питання судом приймалось до уваги і те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачено покарання на строк до 10 років позбавлення волі, які за змістом обвинувачення ним було вчинено із використанням займаної посади працівника правоохоронного органу, а тому, не зважаючи на всі позитивні характеристики, наведені захистом, не зважаючи на наявність у обвинуваченого неповнолітньої дитини, батьків-пенсіонерів, і ряду захворювань, суд вважає наявними ризики, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, зможе вчинити спроби переховуватись від суду, з огляду на покарання, яке йому загрожує у випадку встановлення судом його винності, а також вчинити незаконний влив на ще допитаного свідка ОСОБА_7 ..

Надана захистом копія наказу т.в.о. начальника ГУ МВС України в м.Києві №354 о/с від 24.04.2015 щодо звільнення ОСОБА_6 з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни, як на підставу неможливості останнього впливати на свідків з використанням займаної посади, на яку послався захист, не може бути прийнята судом до уваги, оскільки ОСОБА_6 тривалий час працював на посаді працівника правоохоронного органу, має напрацьовані зв`язки, якими зможе скористатись, а тому, ризик можливості впливу на недопитаного свідка наявний і не змінився.

Крім того, з наданого захистом листа начальника медчастини Київського СІЗО ОСОБА_8 від 29.10.2015 вбачається, що стан здоров`я ОСОБА_6 задовільний, відповідає перебігу наявних у нього хронічних захворювань. Крім того, за змістом цього листа ОСОБА_6 надається необхідна медична допомога, а також адміністрація СІЗО не заперечує щодо консультації обвинуваченого гастроентерологом в плановому порядку, але жодних листів про візит лікаря консультанта або проведення запланованого обстеження ОСОБА_6 до СІЗО не надходило, що додаткове вказує на можливість реалізації в умовах СІЗО відповідних медичних заходів, які на думку захисту необхідні ОСОБА_6 за станом здоров`я. Разом з тим, жодного доказу про те, що стан здоров`я ОСОБА_6 є несумісним з умовами утримання його в місцях попереднього ув`язнення, або що там йому не може бути надана необхідна медична допомога, суду не представлене. За таких обставин, посилання захисту на «катування» ОСОБА_6 є надуманими і цілком безпідставними.

Відтак, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою та відмовити захиснику ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт чи особисте зобов`язання, оскільки на думку суду жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 331 ч.3, 369 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146 ч.2, 307 ч.2, 357 ч.3 КК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10 січня 2016 року включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1