Апеляційний суд Житомирської області
12 жовтня 2010 року. Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: Мельничук Н.М.,
суддів: Шеніна П.О., Заліщука М.С.
з участю прокурора: Селюченко І.І.,
потерпілого: ОСОБА_1
засудженого: ОСОБА_2,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією помічника прокурора Корольовської районної прокуратури м. Житомира ОСОБА_3 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 12 серпня 2010 року.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, неодруженого, військовозобов'язаного, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, не судимого, -
засуджено за ч.4 ст.296 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 п. п. 3,4 КК України, звільнено засудженого від відбування покарання з випробуванням, термін випробування встановлено на три роки. Зобов'язано засудженого: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з'являтись до органів кримінально-виконавчої системи для реєстрації.
Запобіжний захід ОСОБА_2 до вступу вироку в закону силу залишено попередній - підписку про невиїзд.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.81 КПК України.
Згідно вироку, 15 січня 2010 року о 18 год. 30 хв. ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, поблизу під'їзду № 1, будинку №28/1 по вул. В.Бердичівській в м. Житомирі, помітив раніше незнайомого ОСОБА_4, якого він запитав про мету його перебування за вказаною адресою. Прослухавши відповідь ОСОБА_4, яка полягала в очікування на свою дружину, ОСОБА_2 зайшов до вищевказаного під'їзду № 1 будинку №28/1 по вул. В.Бердичівській в м. Житомирі, де почав очікувати на ОСОБА_4 Коли ОСОБА_1 зайшов до вказаного під'їзду, ОСОБА_2, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, яка проявилась в тому, що він в той же день та час безпричинно, умисно наніс один удар уламком цеглини, яку заздалегідь заготовив для нанесеня тілесних ушкоджень та тримав в своїй правій руці, по обличчю ОСОБА_4, та не припиняючи свої злочинні дії, які виразились в грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, знову наніс численні удари руками по обличчю останнього, чим спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді саден та синця на обличчі, крововиливу під кон'юнктиву правого ока, забійної рани правої брови та струсу головного мозку, що відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я.
Після отримання вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_1, з метою уникнення можливості подальшого отримання від ОСОБА_2 ударів, втік до приміщення квартири АДРЕСА_1, де перебував, зачинивши за собою двері. В цей час, ОСОБА_2, обурившись прагненню ОСОБА_5 уникнути подальшого побиття, продовжуючи діяти в межах злочинного умислу, направленого на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, почав наносити гучні удари палицею, яку в цей же день, час та місці підібрав з підлоги під'їзду, по зачинених дверях квартири АДРЕСА_1, вимагаючи повернення ОСОБА_4, де і був затриманий працівниками міліції.
В апеляції помічник прокурора вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого ОСОБА_2 злочину та його особі. Вважає, що судом не в повній мірі врахована та обставина, що ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння заподіяв тілесні ушкодження потерпілому уламком цеглини, тобто небезпечним предметом для його здоров'я та життя. За результатами апеляційного перегляду справи просить постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_2 за ст. 296 ч. 4 КК України і призначити йому до відбуття реальне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який підтримав свою апеляцію, пояснення засудженого та потерпілого які заперечили щодо задоволення поданої апеляції, обговоривши її доводи, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах передбачених ст. 365 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З висновками суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчиненого ОСОБА_2 злочину, за яким його засуджено, про доведеність вини та кваліфікацію дій, погоджується автор апеляції і ніким з можливих апелянтів не оспорюється.
Що стосується обраної ОСОБА_2 міри покарання, то на думку колегії суддів, апеляція прокурора задоволенню не підлягає.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як встановлено вивченням справи, суд виконав зазначені вимоги закону, та належним чином мотивував свої висновки в цій частині. З вироку суду вбачається, що при призначенні ОСОБА_2 покарання було враховано, що він вчинив тяжкий злочин. При цьому, суд обгрунтовано взяв до уваги те, що ОСОБА_2 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, частково визнав свою вину у вчиненому злочині, в справі відсутні будь-які дані про зловживання ним спиртними напоями.
При цьому, з огляду на характеристику, не можна вважати вірним зазначений в ній висновок дільничного інспектора міліції про те, що ОСОБА_2 посередньо характеризується за місцем свого проживання. Згідно характеристики ОСОБА_2, спиртними напоями не зловживає, наркотичні речовини не вживає, скарг та нарікань на нього не надходило.
За таких обставин, беручи до уваги відсутність в матеріалах справи будь-яких даних, що характеризують ОСОБА_2 з негативної сторони, колегія суддів визнає надану щодо нього характеристику позитивною.
З урахуванням наведеного, а також того, що потерпілий не вимагав призначення ОСОБА_2 суворого покарання, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції було достатньо підстав для застосування до останнього положень ст. 75 КК України. На переконання колегії суддів, міра покарання призначена засудженому з урахуванням даних про його особу, обставин по справі та обставин, що обтяжують і помякшують покарання, відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину.
Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України колегія суддів, -
Апеляції помічника прокурора Корольовської районної прокуратури м. Житомира залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 12 серпня 2010 року, щодо засудженого ОСОБА_2 - без зміни.
Судді: