АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер судової справи: 668/9020/15-к
Провадження №11-кп/791/995/15 Головуючий у 1-й інст.:
ОСОБА_1
Категорія: ст.186 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

іменем України

22 грудня 2015 року м.Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Херсоні апеляційну скаргу прокурора на вирок Суворовського районного суду м.Херсона від 29.09.2015р. по кримінальному провадженню №0004026 щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новгород-Волинський Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком :

ОСОБА_8
засуджений за ст.186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі; за ст.ст.15 ч.3 186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначено остаточне покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання, з іспитовим строком 2 роки. На підставі ст.76 КК України зобов`язаний не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасовано, ОСОБА_8 звільнено з-під варти в залі суду. У разі направлення обвинуваченого для відбування покарання зарахувати в строк відбування покарання термін тримання під вартою з 15.07.2015р. до 29.09.2015р.

За вироком суду в задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про стягнення завданої матеріальної шкоди відмовлено у зв`язку з відшкодуванням завданих збитків в повному обсязі.

За вироком суду вирішено питання щодо речових доказів по справі.

ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він 13.07.2015р. близько 11 год. 15 хв., перебуваючи біля сміттєвих баків в дворі будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, переслідуючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, відкрито, із застосуванням фізичного насильства до потерпілої ОСОБА_9 , яке не є небезпечним для життя та здоров`я останньої, що виразилось в тому, що ОСОБА_8 штовхнув ОСОБА_9 рукою в область спини, після чого шляхом ривку заволодів золотим ланцюжком вагою 10,96 г, 585 проби, вартістю 4150 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 4150 грн.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ст.186 ч.2 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Крім того, ОСОБА_8 14.07.2015р. близько 14 год., перебуваючи неподалік адміністративної будівлі загальноосвітньої школи №24, що розташована за адресою: вул.Карбишева, 32 м.Херсон, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, відкрито, із застосуванням фізичного насильства до потерпілої ОСОБА_10 , яке не є небезпечним для життя та здоров`я останньої, що виразилось в поштовху останнім ОСОБА_10 рукою в область шиї, після чого ОСОБА_8 намагався шляхом ривку заволодіти золотим ланцюжком вагою 4 г, 585 проби, вартістю 4000 грн., однак не довів свій злочинний умисел до кінця, оскільки не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, а саме: у зв`язку з тим, що потерпіла ОСОБА_10 чинила опір.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ст.ст.15 ч.3 186 ч.2 КК України як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), не доведений до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка не виконала всі дії, які вважала необхідними, для доведення злочину до кінця, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність вироку суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого не оспорює. Так, призначаючи покарання суд не взяв до уваги те, що лише завдяки вчиненню опору потерпілою ОСОБА_10 та втручанню працівників міліції було припинено злочинну діяльність обвинуваченого ОСОБА_8 , а тому посилання суду на таку пом`якшуючу обставину як щире каяття є безпідставним. Крім того, при призначенні ОСОБА_8 покарання судом не враховано кількість епізодів злочинної діяльності та тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого. Просить вирок скасувати, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ст.ст.15 ч.3 186 ч.2 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі; за ст.186 ч.2 КК України покарання у виді 4 років позбавлення воді; на підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначити остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача; думку прокурора про підтримання поданої апеляційної скарги, просив вирок скасувати, постановити новий вирок, призначити ОСОБА_8 за ст.ст.15 ч.3 186 ч.2 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі; за ст.186 ч.2 КК України покарання у виді 4 років позбавлення воді; на підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначити остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі; в решті вирок залишити без змін; доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які просили залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок суду без змін; розглянувши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні повністю визнав свою вину по обвинуваченню за ст.ст.15 ч.3 186 ч.2, 186 ч.2 КК України, ні він, ні інші учасники судового провадження не заперечували проти визнання судом недоцільним дослідження доказів стосовно обставин, які ні ким не оспорювались, суд дослідив докази у скороченому порядку відповідно до ст.349 ч.3 КПК України.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, при обставинах встановлених судом та викладених у вироку, повністю доведена та ніким не оспорюється.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст.186 ч.2 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, та за ст.ст.15 ч.3 186 ч.2 КК України як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), не доведений до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка не виконала всі дії, які вважала необхідними, для доведення злочину до кінця, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, кваліфіковані правильно.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування або зміни вироку, не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд врахував перелік обставин, зокрема й ті, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, а саме: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії тяжких; дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.119), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.п.47, 49); має на утриманні неповнолітню дитину, має міцні соціальні зв`язки, має похилого віку бабусю ОСОБА_11 та хворого дідуся ОСОБА_12 , які потребують догляду (а.п.80-82); раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.п.53); обставини, що пом`якшують покарання: визнання вини та щире каяття, відшкодування потерпілій збитків, завданих кримінальним правопорушенням, у повному обсязі; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, а також позиції в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтвердили відсутність з їх боку претензій до обвинуваченого та які просили суворо його не карати суд обґрунтовано дійшов до висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Доводи прокурора про підвищену суспільну небезпечність та нещирість каяття ОСОБА_8 є надуманими та спростовуються діями обвинуваченого, який вибачився перед потерпілими, відшкодував збитки.

При таких обставинах, покарання призначене ОСОБА_8 із звільненням від його відбування з випробуванням, проте в умовах контролю за поведінкою обвинуваченого з боку кримінально-виконавчої інспекції, - відповідає вимогам ст.65 КК України, воно є справедливе, а також необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого, попередження нових злочинів, а тому підстав для посилення покарання, як того просить апелянт, - немає.

Керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м.Херсона від 29.09.2015р. щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Надіслати не пізніше наступного дня після постановлення ухвали її копію учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судді :