У Х В А Л А

Справа № 183/7624/15

№ 1-кс/183/1182/15

08 грудня 2015 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Меліоративне, Новомосковського району, українцю, громадянину України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, КК України,

встановив :

ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 24 листопада 2015 р. близько 20 год. 00 хв. він зустрів ОСОБА_6 біля банкомату ПАТ КБ «Приватбанк», розташованого в будівлі будинку №8 по вул. Молодіжна смт. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області, яка перебувала із своїм співмешканцем ОСОБА_7 , та спитав, коли вона поверне борг його матері, на що остання відповіла відмовою у зв`язку із відсутністю коштів, та бачив як знімають готівку в банкоматі, в нього виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном. З цією метою ОСОБА_5 піднявся до квартири ОСОБА_7 , розташованої АДРЕСА_2 діючи умисно, із корисливих мотивів, під час розмови із ОСОБА_7 намагався проникнути до приміщення квартири шляхом тримання двері за ручку та перешкоджав ОСОБА_7 зачинити двері, при цьому відірвав ручку дверей, заштовхнув останнього всередину та увійшов до квартири. Перебуваючи у залі вказаної квартири, де знаходився ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його дії помічені і оцінюються як викрадення, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_5 дістав з полиці шафи картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , потім дістав з кишені куртки, що висіла в коридорі вказаної квартири, картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , та пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , а також мобільний телефон марки «Nokia Х2-02» вартістю 600 грн. з двома картами мобільних операторів Київстар № НОМЕР_3 та МТС № НОМЕР_4 загальною вартістю 40 грн., тим самим відкрито заволодів майном ОСОБА_7 загальною вартістю 640 грн. у його присутності. З викраденим майном з місця скоєння злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 640 грн.

25 листопада 2015 р., близько о 09 год. 58 хв. ОСОБА_5 придбав продукти харчування у крамниці «Велике Пузо», розташованій по вул. Молодіжна №13а, смт. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області, на загальну суму 292,24 грн. та за допомогою платіжного терміналу розрахувався за покупку з карточного рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 грошовими коштами, що належать ОСОБА_7 , причинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 292,24 грн.

29 листопада 2015 р. близько 01 год. 20 хв. ОСОБА_5 , знаходячись у під`їзді №1 буд. АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, висмикнув з рук ОСОБА_8 мобільний телефон марки «ImSmart C471» IMEI НОМЕР_5 вартістю 1200 грн. з двома картами мобільних операторів «Київстар» НОМЕР_6 вартістю 20 грн. та «Life» НОМЕР_7 вартістю 20 грн. З викраденим майном з місця скоєння злочину втік у невідомому напрямі та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми діями матеріальну шкоду потерпілому у виді вартості викраденого майна в розмірі 1240 грн.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані слідчим за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднаного з проникненням у житло, за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчиненого повторно, та за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Відомості про правопорушення було внесено до ЄРДР за №0002625 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України.

07 грудня 2015 р. кримінальні провадження №0002680, №0002771 об`єднані в одне провадження під єдиним номером 0002625.

Обґрунтованість підозри у інкримінованому ОСОБА_5 кримінальному правопорушенню підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_5 , яке підтримав, мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінальних правопорушень обґрунтованою.

Про наявність ризиків, передбаченого п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, за які передбачено покарання позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, може вплинути на потерпілих та свідків, може переховуватися від органі досудового розслідування, не має постійного місця мешкання, є особою судимою, на шлях виправлення не став. Тому ніякий запобіжний захід крім тримання під вартою обрати не можливо, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Підозрюваний ОСОБА_5 винним себе у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень визнав, має намір відшкодувати завдані потерпілим збитки вважає, що запобіжний захід тримання під вартою обирати не слід.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав заявлене слідчим клопотання та просив задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Дослідивши обставини справи, наявність ризиків, вказаних у клопотанні суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, що також відповідає правовим позиціям, викладеним в п.49 рішення ЄСПЛ "Ніколова проти Болгарії".

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим висновок слідчого про необхідність обрання підозрюваному виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжких кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, і тому числі і тяжкого злочин, так відповідно до підозри , про яку ОСОБА_5 повідомлено 27.11.2015 р. він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 186 КК України, однак ОСОБА_5 відповідно до підозри яка йому повідомлена 07.12.2015 р. знов обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який вчинив 29.11.2015 р., через два дні після вчинення першого кримінального правопорушення, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, що в свою чергу дає суду підстави вважати, що він, перебуваючи на свободі ОСОБА_5 продовжить скоювати кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання за один з вчинених злочинів від чотирьох до восьми років позбавлення волі, тому суд враховує, що перебування на волі ОСОБА_5 , буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів. Ці ж самі підстави є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Суд встановив відсутність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які слідчий посилався у клопотанні, оскільки вони нічим об`єктивно не доведені і є, на думку суду, припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності таких ризиків.

Суд не зазначає розміру можливої застави, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України ОСОБА_5 підозрюється у вчинені одного з кримінальних правопорушень у яких йому повідомлено про підозру, із застосуванням насильства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

клопотання слідчого ОСОБА_4 задовольнити та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою на шістдесят днів до 18.00 год. 00 хв. 05 лютого 2016 року.

Копію ухвали направити для виконання начальнику ізолятора тимчасового утримання Новомосковського відділу поліції головного управління поліції у Дніпропетровській області та начальнику Дніпропетровського слідчого ізолятора №3.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя