АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Чернівці «30» листопада 2010р. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Петлюка В.І.

Суддів Колотила О.О., Рулякова В.І.

при секретарі Чевці А.Г.

за участю прокурора Мельничук Н.І.

адвокатів ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями помічника прокурора м.Чернівці ОСОБА_2, засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4, адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6, на вирок Шевченківського районного суду м.Чернівців від 27 вересня 2010 року яким засуджено:

ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, працюючого водієм-експедитором ВАТ «Чернівецький хлібокомбінат», раніше не судимого,

за ч.3 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_3 звільнено від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_6, приватного підприємця, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,

за ч.3 ст. 296 КК України, призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на один

Справа №11-432/2010 р. Головуючий у І інстанції Мамчин П.І.

Категорія ст.296 ч.3 КК України Доповідач Петлюк В.І.

рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 залишено заставу, а засудженому ОСОБА_7 підписку про невиїзд.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь «Чернівецької обласної клінічної лікарні» - 1453,30 грн., на користь ОСОБА_8 1455,76 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_9 1000 грн. моральної шкоди, ОСОБА_10 - 2672, 50 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 1000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3. та ОСОБА_6 судові витрати за проведення балістичної експертизи в розмірі 515 грн. 57 коп. на користь НДЕКЦ при УМВС України в Чернівецькій області, код 25575279 в УДК м. Чернівці, МФО 856135 р/р 02298 «Послуги НДЕКЦ».

Вирішено долю речових доказів.

Як зазначено у вироку, засуджені ОСОБА_3 та ОСОБА_6 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які постановою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 06 лютого 2009 року звільнені від кримінальної відповідальності по даній кримінальній справі за ч.1 ст.122, ч.3 ст.296 КК України згідно Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року, 26 жовтня 2008 року близько 19 години 40 хвилин, перебуваючи в приміщенні дитячого кафе «Карлсон» м. Чернівців по вул. Південно-Кільцева 21-Б, діючи спільним умислом, вчинили грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, шляхом пошкодження майна бару «Карлсон», увірвались до банкетного залу, у якому відбувалось святкування дня народження малолітнього сина потерпілої ОСОБА_10 та незважаючи на присутність 12 малолітніх дітей, виражаючись нецензурною лайкою, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, зірвали святкування дня народження малолітнього сина потерпілої ОСОБА_10, відпочинок відвідувачів та нормальну діяльність дитячого кафе «Карлсон» терміном на 2 години, спричинили матеріальні збитки власниці кафе потерпілій ОСОБА_13 т Л.В. на суму 4900 грн., безпричинно нанесли побої і заподіяли тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості потерпілому ОСОБА_8 О А. та легкі тілесні ушкодженню потерпілому ОСОБА_9, які намагались припинити хуліганські дії підсудних.

На вказаний вирок помічником прокурора м.Чернівців ОСОБА_2 подано апеляцію, в якій він просить апеляційний суд скасувати вирок суду першої інстанції, оскільки вважає, що покарання призначене засудженим ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не відповідає тяжкості вчиненого ними злочину та особам засуджених.

Також, на цей вирок подано апеляції засудженими ОСОБА_3, ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6, в яких останні просять вирок Шевченківського районного суду скасувати, а справу щодо засуджених закрити в звязку із відсутністю в їх діях складу злочину.

Заслухавши доповідь судді, засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_6, адвоката ОСОБА_1, які підтримали доводи апеляційних скарг, міркування прокурора, яка вважає, що вирок районного суду слід скасувати та постановити

по справі новий вирок, а апеляції засуджених залишити без задоволення, як безпідставні, провівши по справі часткове судове слідство, перевіривши матеріали справи та розглянувши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними у судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Органами досудового слідства і судом досліджено всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, зібрані на підтвердження предявленого ОСОБА_3 та ОСОБА_6 обвинувачення докази у судовому засіданні перевірялись повно і їм дана у вироку обєктивна оцінка відповідно до вимог ст. 67 КПК України, у тому числі з точки зору достовірності і достатності, а тому доводи викладені в апеляційних скаргах засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6, про однобічність проведення досудового слідства у справі, фальсифікацію кримінальної справи, неналежну оцінку судом зібраних доказів є необґрунтованими.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своєї винуватості у вчинені інкримінованого їм злочину, їх вина підтверджується послідовними показами даними ними в ході досудового та судового слідства, протоколом відтворення обстановки та обставин події, показами потерпілих ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_13, свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, висновками судово-імунологічної експертизи № 1756, судово-балістичної експертизи № 1782, судово-токсикологічної експертизи № 1642, судово-медичних експертиз №№ 3078, 3077, 3250, 3538, 3116, 3249.

Оскільки вищенаведені докази та покази свідків були перевірені в судовому засіданні, узгоджуються між собою і не суперечать один одному, на думку колегії суддів, правильно судом були поставлені в основі вироку, а невизнання засудженими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своєї вини, вірно були розцінені судом як вибраний ним метод самозахисту, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Покази свідків ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_11, ОСОБА_27, ОСОБА_28А, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, які є суперечливими по змісту між собою, та такими що не відображають фактичних подій злочину, повністю спростовуються показами потерпілих та інших свідків, в тому числі і тих, які не належать до родичів чи знайомих потерпілих.

Колегія суддів вважає, що вказані вище обставини дали змогу районному суду прийти до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб та повязане з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, а їх дії вірно кваліфіковані за ст.296 ч.3 КК України.

Інші доводи, які наведені в апеляції, а також ті навів в апеляційній інстанції

адвокат ОСОБА_1, колегія суддів вважає необґрунтованими, а окремі висновки є довільним тлумаченням норм кримінально-процесуального закону.

Необґрунтованими колегія суддів вважає доводи прокурора про призначення засудженим надто мякої міри покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Рішення суду в частині призначення покарання засудженим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 умотивоване відповідно до ст. 65 КК України.

З урахуванням того, що засуджені до кримінальної відповідальності притягаються вперше, позитивно характеризуються по місцю проживання, обидва займаються суспільно корисною працею, а ОСОБА_4 крім цього має на утриманні неповнолітню дитину, а також те, що потерпілі не наполягали на суворій мірі покарання, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про можливе їх звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, суд першої інстанції призначаючи покарання засудженим дотримав вимоги закону, і призначив покарання, яке за своїм видом і розміром, є необхідним і достатнім для їхнього виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав вважати, що це покарання є явно мяким колегія суддів не вбачає.

Не знаходячи підстав для скасування чи зміни вироку колегія суддів судової плати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 вересня 2010 року щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляції ОСОБА_3 та ОСОБА_6, адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та прокурора без задоволення.

Головуючий В.І. Петлюк

Судді О.О. Колотило

ОСОБА_35