Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/1852/15-к
№ провадження 1-кп/541/149/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі колегії: - головуючого судді: ОСОБА_1

- суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

- при секретарях: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

- з участю прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

- адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження (внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001135 від 17 листопада 2014 року) по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, утриманців не маючого, мешканця АДРЕСА_1 , учасника АТО, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 146, ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 28 та ч.3 ст. 357 КК України,
ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працюючого, маючого на утриманні 2-х малолітніх дітей, мешканця АДРЕСА_2 , учасника АТО, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 146, ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 28 та ч.3 ст. 357 КК України,
встановив:
25.03.2014 року згідно Указу Президента України №303/2014 ОСОБА_10 і ОСОБА_11 були призвані на військову службу за мобілізацією Кременчуцьким ОМВК. При цьому ОСОБА_10 проходив військову службу у військовій частині пп НОМЕР_1 , що була дислокована в АДРЕСА_3 , а ОСОБА_11 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що була дислокована в АДРЕСА_4 та станом на 16.11. 2014 року перебував у відпустці в м. Кременчуці.

16.11.2014 року в денний час ОСОБА_11 на автомобілі під керуванням ОСОБА_12 приїхав з м. Кременчука до в/ч НОМЕР_3 , що дислокувалася в АДРЕСА_3 , де на нього чекав ОСОБА_10 , який в той час був вільний від несення обов`язків військової служби.

Військовослужбовці ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вступили між собою в змову на незаконне заволодіння транспортним засобом, обговоривши спосіб такого заволодіння та ролі кожного з них.

З цією метою, на автомобілі ВАЗ-2101 державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_12 , вони приїхали в м. Лубни Полтавської області, де на ринковій площі побачили автомобіль «OPEL ASKONA» державний номерний знак НОМЕР_5 , що перебував у користуванні ОСОБА_13 , який в цей час надавав ним послуги «таксі».

Реалізуючи свій злочинний умисел та діючи по раніше оговореному плану, ОСОБА_11 і ОСОБА_10 попросили у потерпілого ОСОБА_13 відвезти їх до с. Шарківщина Миргородського району, на що останній дав свою згоду.

Під час руху автомобіля автодорогою Лубни-Миргород ОСОБА_11 , який сидів поряд з водієм, попросив ОСОБА_13 зупинити автомобіль поблизу смт. Ромодан Миргородського району, а коли він виконав його прохання, ОСОБА_10 , який перебував на задньому сидінні, накинув на голову потерпілого мотузку і почав нею здавлювати шию останнього, в той час як ОСОБА_11 став заподіювати численні удари кулаками рук по голові та рукам потерпілого ОСОБА_13 , подавлюючи його опір.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_11 вийшов з автомобіля та перебігши до водійських дверцят, що були відчинені самим потерпілим, продовжив наносити удари кулаками рук в область голови потерпілого. До потерпілого ОСОБА_13 був застосований пристрій «електрошокер», внаслідок чого він втратив свідомість.

ОСОБА_11 діючи узгоджено з ОСОБА_10 , автомобільним хомутом зв`язав руки потерпілого ОСОБА_13 , після чого обвинувачені, тримаючи потерпілого за руки та ноги перенесли та помістили його до багажного відділення автомобіля, з метою якнайшвидшого залишення місця вчинення злочину, адже злочин було вчинено на проїзній частині.

Нейтралізувавши таким чином потерпілого ОСОБА_13 , обвинувачені сіли до салону автомобіля, при цьому ОСОБА_11 за кермо автомобіля, а ОСОБА_10 поряд з ним та запустивши двигун автомобіля, здійснив на ньому рух, залишивши таким чином місце вчинення злочину і незаконно заволодівши зазначеним транспортним засобом «OPEL ASKONA» державний номерний знак НОМЕР_5 , вартістю 43100 грн., поїхавши на ньому до лісосмуги по дорозі до м. Миргорода з метою залишити там потерпілого.

Хвилин через 5 після поміщення потерпілого до багажника автомобіля, по дорозі до м. Миргорода, обвинувачені звернули з дороги до лісосмуги та доїхавши до неї ,зупинили автомобіль. Але, відкривши багажне відділення побачили, що потерпілий прийшов до тями, звільнив руки, та знову став чинити їм опір. Долаючи опір потерпілого, обвинувачені почали наносити йому удари спочатку кулаками рук в область голови та тіла, примушуючи пити горілку, а потім витягнувши його з багажника та кинувши на землю, стали наносити удари ногами в область голови та тулуба. З метою остаточного припинення опору, ОСОБА_10 застосував до потерпілого ОСОБА_13 «електрошокер», внаслідок чого останній втратив свідомість. Обвинувачені залишивши потерпілого в лісосмузі, сіли до салону автомобіля та продовжили рух в м. Миргород.

Згідно висновку судово-медичної експертизи в результаті злочинних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_13 було заподіяно наступні тілесні ушкодження: струс головного мозку, закритий перелом кісток носа, рубця у тім`яній ділянці голови з ліва, який є наслідком загоювання забитої рани, забита рана в потиличній ділянці голови, гематома в районі правого ока, забій м`яких тканин спинки носа, які утворилися від дії тупого (тупих) предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути пальці рук людини, стиснуті в кулак, чи нога людини у взутті, або інші предмети з подібними характеристиками. Також у потерпілого виявлено ділянку блідо-рожевої депігментації шкіри лінійної форми по передній поверхні шиї в верхній третині, яка є наслідком загоювання глибокого садна, яке могло утворитися від дії тупого предмету, також у під експертного виявлено рубець в області мочки правого вуха лінійної форми в горизонтальному напрямку, який є наслідком загоювання різаної рани, що могла утворитися від дії гострого предмету. По ступеню тяжкості тілесні ушкодження в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

По ходу руху автомобіля «OPEL ASKONA» державний номерний знак НОМЕР_5 до військової частини пп В 1060, що розташована в м. Миргороді, обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 виявили в його салоні належний потерпілому ОСОБА_13 телефон марки «Нокіа 1280» і особисті документи потерпілого, які були в барсетці: технічний паспорт на автомобіль ЗІЛ-138, технічний паспорт на автомобіль ЗІЛ-133 ГЯ, технічний паспорт на автомобіль «Опель Аскона» з реєстраційним номером НОМЕР_5 , водійське посвідчення серії НОМЕР_6 та з метою приховування раніше вчиненого ними злочину, викинули дані речі на несанкціонований смітник, що розташований неподалік військової частини пп НОМЕР_1 .

Після вчинення вище згаданих злочинних дій обвинувачений ОСОБА_10 повернувся до військової частини пп НОМЕР_1 , що дислокована в м. Миргороді для подальшого проходження військової служби, а обвинувачений ОСОБА_11 сівши за кермо викраденого автомобіля «OPEL ASKONA» державний номерний знак НОМЕР_5 , поїхав ним до місця свого проживання в м. Кременчук, де сховав автомобіль у гаражі автомобільного кооперативу «Синтез», що розташований по вул. Енергетиків. Розбираючи автомобіль на запчастини обвинувачений ОСОБА_11 виявив в його салоні планшет марки «LENOVO А 3310 GV», вартістю за висновком товарознавчої експертизи 1939 грн., грошові кошти в сумі 700 грн. Даним майном він протиправно заволодів: гроші витратив на власні потреби, а планшет продав. Розібравши автомобіль на вузли і агрегати, ОСОБА_11 збув їх невстановленим слідством особам, а частково, як долю обвинуваченого ОСОБА_10 - передав на зберігання ОСОБА_12 , в якого вони і були вилучені працівниками міліції.

Свою вину в інкримінованих йому діяннях обвинувачений ОСОБА_11 визнав частково. Пояснив, що він проходив військову службу та в листопаді 2014 року перебував у відпустці в м. Кременчуці, куди йому і зателефонував обвинувачений ОСОБА_10 , який проходив військову службу в м. Миргороді та запропонував приїхати разом з ОСОБА_12 до м. Миргорода, на що він дав свою згоду. 16.11.2014 року на автомобілі ВАЗ 2101 під керуванням ОСОБА_12 вони приїхали в м. Миргород, при цьому ОСОБА_12 взяв з собою цивільний одяг для ОСОБА_10 . З обвинуваченим ОСОБА_10 вони зустрілися біля входу у військову частину пп В НОМЕР_3 . Коли ОСОБА_10 перевдягнувся вони поїхали в м. Миргород і саме тут він дізнався, що між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 існує домовленість про заволодіння автомобілем «Волга». Йому відводилася виключно допоміжна роль, оскільки він повинен був перегнати викрадений автомобіль до м. Кременчука. З метою викрадення автомобіля за пропозицією ОСОБА_10 вони поїхали в м. Лубни і значний період часу їздили по місту з метою виявлення автомобіля «Волга», але так і не знайшли. Тоді ОСОБА_10 запропонував заволодіти автомобілем «OPEL ASKONA», на що він дав свою згоду, а ОСОБА_12 відмовився приймати участь у крадіжці вище згаданого автомобіля. В м. Лубни біля Ринкової площі вони помітили підходящий для крадіжки автомобіль, водій якого надавав послуги «таксі». Безпосередньо перед цим ОСОБА_10 ходив до магазину, в послідуючому він дізнався, що ним була куплена пляшка горілки. Він підійшов до водія автомобіля «OPEL ASKONA», та домовився з ним про поїздку до с. Шахворостівка Миргородського району. Між ним та ОСОБА_10 не було жодної домовленості щодо того яким чином буде здійснюватися заволодіння автомобілем. Він вважав, що вони обманом заставлять водія залишити автомобіль і викрадуть його, тобто жодної мови про насильство не було. В автомобілі він сидів поряд з водієм, а ОСОБА_10 на задньому сидінні , за ним. По дорозі до м. Миргорода йому захотілося справити природні потреби і він попрохав потерпілого зупинити автомобіль. ОСОБА_10 мабуть його дії сприйняв невірно, та накинув, як він здогадався в подальшому, на шию потерпілого петлю і став його душити. Потерпілий одною рукою тримав петлю, а іншою схопив викрутку та почав нею наносити йому по тілу удари, зокрема один удар прийшовся в область лоба, а інший в область носа, пробив йому перенісся. З носа пішла кров і він став оборонятися від потерпілого відмахуючись від нього руками, тобто цілеспрямованих ударів не завдавав. Потім він вискочив з автомобіля, витер кров з обличчя і підійшов до автомобіля зі сторони водія, де дверцята були відчинені. Побачив, що водій був без свідомості. ОСОБА_10 дав йому автомобільні хомути і наказав зв`язати потерпілому руки. Він виконав його наказ. Непритомного водія вони поклали до багажника автомобіля, для чого це зробили пояснити не може. Після цього він сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_10 поряд і вони поїхали в сторону м. Миргорода. Але з водієм щось треба було робити і вони вирішили викинути його в посадку. З цією метою, зупинили автомобіль і відкривши багажник виявили, що водій прийшов до тями, звільнився від пут та став їм чинити опір. ОСОБА_10 тримав потерпілого, а він став поливати йому обличчя горілкою, щоб змити з нього кров, надаючи таким чином йому медичну допомогу, можливо при цьому горілка потрапляла в рот потерпілому. Цілеспрямовано горілку він не заливав в рот потерпілого. Вони витягнули потерпілого з багажника та кинули на землю. Потерпілий схопив його за ногу і весь подальший час він оборонявся від потерпілого, намагаючись висвободити свою ногу, що робив в цей час ОСОБА_10 він не бачив. Відбившись від потерпілого, вони сіли в автомобіль, при цьому він за кермо, а ОСОБА_10 поруч, залишивши потерпілого в посадці та поїхали в м. Миргород до військової частини, так як ОСОБА_10 повинен був повернутися на службу. Він підвіз обвинуваченого ОСОБА_10 до військової частини, а сам на викраденому автомобілі поїхав до м. Кременчука, де його в подальшому розукомплектував та продав, за виключенням двигуна, акумулятора та акустичних колонок, які як долю ОСОБА_10 , передав на зберігання ОСОБА_12 . Крім того, в м. Кременчуку ним був виявлений в автомобілі належний потерпілому планшет «LENOVO НОМЕР_7 », який він продав своєму знайомому ОСОБА_14 та гроші в сумі 400 грн., які він витратив на власні потреби. Вину визнає частково, оскільки застосовувати насильство до потерпілого він не хотів та не застосовував його, а тільки захищався від дій потерпілого. Умислу викрадати документи і телефон у них не було, вони їх як знайшли відразу ж викинули. Умислу на незаконне позбавлення волі потерпілого та його викрадення у нього не було, розбійний напад з метою заволодіння майном потерпілого ним не вчинювався. У вчиненому розкаюється.

Свою вину в інкримінованих йому діяннях обвинувачений ОСОБА_10 визнав частково. Пояснив, що у його батька був автомобіль «Волга», який він розбив, тому виникла потреба в його ремонті, а коштів на ремонт не було. Він вирішив здійснити угон чужого автомобіля. Коли його було мобілізовано на військову службу та він перебував в Сумській області, познайомився з ОСОБА_11 . З розмови зрозумів, що у ОСОБА_11 також проблеми з автомобілем Опель, вирішив йому запропонувати спільно здійснити заволодіння чужим автомобілем. ОСОБА_11 дав свою згоду, але деталі злочину спочатку не оговорювалися. Потім обговорили деталі. Планувалося, що вони нейтралізують водія, добившись його обездвиження та заволодіють автомобілем. Бити водія не домовлялися, але оговорювали, що якщо щось піде не по плану, то до водія слід застосувати електрошокер. В листопаді 2014 року він проходив військову службу в військовій частині пп В НОМЕР_3 в АДРЕСА_3 , а ОСОБА_11 перебував у відпустці в м. Кременчуці. Він зателефонував ОСОБА_11 і вони домовилися реалізувати раніше намічений план по заволодінню автомобілем. Також він домовився із своїм товаришем ОСОБА_12 про те, щоб він взяв для нього цивільний одяг перевдягнутися та привіз ОСОБА_11 до м. Миргорода. 16.11.2014 року ОСОБА_11 на автомобілі під керуванням ОСОБА_12 приїхав до військової частини НОМЕР_1 . Він перевдягнувся і вони поїхали спочатку по м. Миргороду видивляючись потрібний автомобіль, але його не знайшли і вирішили поїхати в м. Лубни. В м. Лубнах довго їздили шукаючи потрібний автомобіль. При цьому у нього з собою був зашморг шнурок, знятий з військового кітеля, а ОСОБА_11 він передав електрошокер, щоб він ним міг скористатися, якщо щось піде не по плану. Підходящого йому автомобіля «Волга» вони не знайшли і думали вже повертатися в м. Миргород. Він купив в кіоску горілку, лимонад, а ОСОБА_11 в цей час перебував на подвір`ї. Потім ОСОБА_11 запропонував, щоб даремно не гаяти часу, викрасти автомобіль, який би підійшов йому. Він погодився. Вибір ОСОБА_11 впав на автомобіль таксі «OPEL ASKONA». ОСОБА_11 підійшов до таксиста автомобіля та домовився з ним про поїздку до с. Шарківщина Миргородського району. Вони не встигли оговорити між собою деталі злочину, тому коли сіли до автомобіля: він з-заді, а ОСОБА_11 на пасажирському сидінні поряд з водієм, переписувалися між собою СМС. ОСОБА_11 попросив водія зупинити автомобіль, повідомивши, що йому треба справити природні потреби. Після зупинки автомобіля, ОСОБА_11 сказав: «Ну от і все». Він зрозумів його слова, як сигнал до дії та накинув на шию потерпілого зашморг з метою його нейтралізації, він думав його обездвижити, але потерпілий почав чинити опір. ОСОБА_11 став хватати потерпілого за руки, щоб його зв`язати, наносити йому удари в область рук та голови. ОСОБА_11 закричав, що потерпілий його поранив. Він крикнув ОСОБА_11 , щоб той застосував електрошокер. Потім він бачив, як ОСОБА_11 вискочив з автомобіля та підбігши до машини зі сторони водійського сидіння став наносити потерпілому удари руками по тілу, а потім потерпілий втратив свідомість. ОСОБА_11 зв`язав потерпілому руки і вони погрузили його в багажник маючи намір викинути в посадку, оскільки все сталося на трасі і їх могли помітити. Проїхавши з кілометр, вони зупинилися біля посадки з метою викинути потерпілого, але відчинивши багажник побачили, що потерпілий прийшов до тями та знову став чинити їм опір. Вони обоє стали наносити потерпілому удари по тілу, він застосував електрошокер, але потерпілому вдалося вилізти з багажника. ОСОБА_11 взяв пляшку горілки та став поливати нею потерпілого, хотів щоб він пив горілку, але потерпілий відмахнувшись вибив у нього пляшку. Вони знову стали бити потерпілого ногами, а коли він перестав чинити опір, кинувши його в посадці сіли до автомобіля і поїхали до військової частини НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_3 , оскільки йому треба було повертатися на службу. Потім до військової частини під`їхав ОСОБА_12 , якого вони не ставили до відому про свої наміри, але він, як йому здається, чув їхню розмову, а отже знав, що вони бажають зробити. Неподалік від військової частини ОСОБА_11 йому передав куртку потерпілого, барсетку, телефон, щоб він їх позбувся. Дані речі він викинув в посадку. Потім він пішов до військової частини, а ОСОБА_11 , сівши у автомобіль, яким вони протиправно заволоділи поїхав в м. Кременчук. Вони не хотіли позбавляти потерпілого волі. Планшет, гроші потерпілого він не брав, їх доля йому не відома. Чи застосовував ОСОБА_11 електрошокер він не знає. У вичиненому щиро розкаюється, почав відшкодовувати потерпілому заподіяну злочином шкоду.

Крім показань обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 їх винність за обставинами встановленими в ході судового засідання підтверджується наступними доказами перевіреними судом.

- показаннями потерпілого ОСОБА_13 , який пояснив, що у його власності є автомобіль «OPEL ASKONA» державний номерний знак НОМЕР_5 , яким він в м. Лубни надає послуги «таксі». 16.11.2014 року у вечірній час він перебував на своєму автомобілі біля Ринкової площі в м. Лубни, коли до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_11 та домовився про поїздку до с. Шахворостівка Миргородського району. В автомобілі поряд з ним сів ОСОБА_11 , а на задньому сидінні - обвинувачений ОСОБА_10 . Перед поворотом на с. Ромодан Миргородського району обвинувачений ОСОБА_11 попросив його зупинити автомобіль і сказав: «Ну от і все». В цей же момент він помітив, що з-заді йому на голову летить петля. Він встиг її схопити не давши можливість захватити шию і став стримувати. Обвинувачений ОСОБА_11 почав заподіювати йому численні удари по руці, якою він тримав петлю та по голові. Він обороняючись, вільною рукою відчинив водійські дверцята, вихопив з кармана автомобіля викрутку, якою почав відмахуватися від обвинуваченого ОСОБА_11 . Бачив, що обвинувачений ОСОБА_11 вискочив з автомобіля і підбігши до нього зі сторони водійських дверцят знову почав наносити йому удари в область голови, вслід за чим відчув удар електрошокера і втратив свідомість. Прийшов до тями в багажнику автомобіля, звільнив руки від пут, став стукати по багажнику. Автомобіль зупинився і обвинувачені відчинивши багажник стали наносити йому численні удари по тілу, вливали в рот горілку. Потім вони викинули його з багажника і обоє почали наносити удари ногами по тілу, внаслідок чого він втратив свідомість. Прийшовши до тями пішов на світло і дійшов до залізничної станції Кибинці Миргородського району, де черговій по станції повідомив, що його побили та в нього викрали автомобіль. Чергова викликала швидку медичну допомогу та міліцію. Він не бачив, як обвинувачені в нього забирали документи, телефон, планшет і гроші. З його точки зору дії обвинувачених мали узгоджений характер. Протиправними діями обвинувачених йому було заподіяно, як матеріальної так і моральної шкоди, яка на час розгляду справи судом обвинуваченими відшкодована частково;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що працює черговою на залізничній станції Кибинці Миргородського району. В листопаді 2014 року працювала в нічну зміну, коли в вікно постукав потерпілий та повідомив, що його побили і у нього викрали автомобіль, попросив викликати міліцію та швидку медичну допомогу, що вона і зробила. На тілі потерпілого вона бачила численні тілесні ушкодження, зокрема його голова була в крові, на руках якісь «петельки», які вони обрізали ножицями;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що в грудні 2014 року він придбав у обвинуваченого ОСОБА_11 планшет «LENOVO А 3310 GV». Зі слів обвинуваченого зрозумів, що планшет належить йому і він його змушений продати в зв`язку з тяжким матеріальним становищем. В подальшому даний планшет у нього був вилучений працівниками міліції і від них він дізнався про те, що планшет крадений;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що перебуває у дружніх відносинах з ОСОБА_10 і йому відомо, що останній був призваний на військову службу. В листопаді 2014 року йому зателефонував ОСОБА_10 та попрохав його приїхати разом з ОСОБА_11 , взявши для нього цивільний одяг в м. Миргород за місцем проходження ним військової служби, на що він дав свою згоду. На належному йому автомобілі ВАЗ 2101 вони із ОСОБА_11 приїхали до військової частини . ОСОБА_10 перевдягнувся та вони втрьох поїхали гуляти по м. Миргороду. Обвинувачені сиділи з-заді, він чув тільки уривки їхньої розмови, але зрозумів, що вони хочуть заволодіти чужим автомобілем. Потім вони поїхали в м. Лубни до ринкової площі, де хлопці вийшли та пішли в магазин. Коли вони вийшли з магазину, то в руках ОСОБА_10 був пакет, але що було у пакеті він не знає. Бачив, як хлопці сіли в автомобіль «OPEL ASKONA» та кудись поїхали. Він через деякий час зателефонував до ОСОБА_10 та запитав що йому робити, на що останній попросив його їхати до його військової частини. Він поїхав, але заблукав, оскільки дорогу знав погано. Коли приїхав до військової частини , то побачив обвинувачених і автомобіль, водія не було. Хлопці йому повідомили, що автомобіль забрали, а водія побили. В подальшому він поїхав до м. Кременчука, а вслід за ним на краденому автомобілі поїхав ОСОБА_11 . Наступного дня до нього зателефонував ОСОБА_11 та попросив допомогти завести крадений автомобіль. Він виконав його прохання. Автомобіль було поміщено до гаража в одному із гаражних кооперативів м. Кременчука. Йому відомо, що ОСОБА_11 автомобіль розукомплектував та продав, але перед виїздом до військової частини ОСОБА_11 залишив у нього на зберігання для передачі ОСОБА_10 акумулятор, двигун і акустичні колонки. Дані речі в подальшому у нього були вилучені працівниками міліції;

- протоколом огляду місця пригоди і фото таблицею до нього, - службової кімнати залізничної станції Кибинці Миргородського району, де на столі виявлено та вилучено хомут автомобільний, який був зрізаний з лівої руки потерпілого ОСОБА_13 , що підтверджує зв`язування потерпілого;

- протоколом проведення негласної слідчо-розшукової дії за результатами якої було встановлено місце роботи радіоелектронного засобу планшету «LENOVO А 3310 GV» в м. Кременчуці;

- заявою свідка ОСОБА_14 щодо добровільної видачі планшету «LENOVO А 3310 GV», який він придбав у ОСОБА_16 ;

- протоколом огляду і вилучення та фото таблицею до нього - планшету «LENOVO А 3310 GV», добровільно виданого свідком ОСОБА_14 , в якому зафіксовано індивідуальні ознаки даної речі;

- висновком товарознавчої експертизи, з якої вбачається, що залишкова вартість наданого на експертизу планшету «LENOVO А 3310 GV» становить 1939 грн.;

- висновком судово-медичної експертиза потерпілого ОСОБА_13 за якою у потерпілого було виявлено наступні тілесні ушкодження: струс головного мозку, закритий перелом кісток носа, рубець в тім`яній ділянці голови більш зліва, який є наслідком загоювання забитої рани в потиличній ділянці голови, гематома навколо правого ока, забій м`яких тканин спинки носу, які утворилися від дії тупого (тупих) предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути пальці рук людини, стиснуті в кулак, чи нога людини у взутті, або інші предмети з подібними характеристиками, також у під експертного виявлено ділянку блідо рожевої депігментації шкіри лінійної форми по передній поверхні шиї в верхній третині, яка є наслідком загоювання глибокого садна, яке могло утворитися від дії тупого предмету, також виявлено рубець в області мочки правого вуха лінійної форми в горизонтальному напрямку, який є наслідком загоювання різаної рани, що могла утворитися від дії гострого предмету. Всі вищевказані ушкодження могли утворитися в указаний в постанові строк і по ступеню тяжкості в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання та фото таблицею до нього, з якого вбачається, що з пред`явлених для впізнання осіб потерпілий ОСОБА_13 впізнав обвинуваченого ОСОБА_10 , як особу, яка 16.11.2014 року заподіявши йому тілесні ушкодження заволоділа його автомобілем;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання та фото таблицею до нього, з якого вбачається, що з пред`явлених для впізнання осіб потерпілий ОСОБА_13 впізнав обвинуваченого ОСОБА_11 , як особу, яка 16.11.2014 року заподіявши йому тілесні ушкодження заволоділа його автомобілем;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання та фото таблицею до нього, з якого вбачається , що серед пред`явлених йому для впізнання планшетів, потерпілий ОСОБА_13 по індивідуальним ознакам впізнав належний йому планшет, який був у нього викрадений разом з автомобілем 16.11.2014 року;

- висновком товарознавчої експертизи, з якої вбачається, що ринкова вартість автомобіля «OPEL ASKONA» державний номерний знак НОМЕР_5 станом на 16.11.2014 року складає 43100 грн.;

- заявою свідка ОСОБА_12 про добровільну видачу автомобільного двигуна в зборі з коробкою передач, який йому в кінця листопада 2014 року на зберігання залишив ОСОБА_11 ;

- протоколом огляду предмету автомобільного двигуна в зборі з коробкою передач та впускним колектором і фото таблицею до нього, де дається докладний опис даних предметів;

- протоколом проведення слідчого експерименту, з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_10 в присутності понятих та захисника добровільно розповів про обставини за яких він разом із ОСОБА_11 заволодів автомобілем «OPEL ASKONA» та про дії кожного з них при вчиненні злочину;

- протоколом проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_11 , з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_11 в присутності понятих та захисника добровільно розповів про обставини заволодіння ним в групі з ОСОБА_10 автомобілем «OPEL ASKONA» та про ролі кожного з них у вчиненні даного злочину;

- висновком судово-психіатричної експертизи обвинуваченого ОСОБА_10 за результатами якої ОСОБА_10 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає і не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства чи іншого хворобливого стану психіки та може в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, досліджуваний будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства чи іншого хворобливого стану психіки і міг в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Досліджуваний під дію ч.2, ч.3 ст. 19 та під дію ст. 20 КК України не підпадає і може постати перед слідством і судом;

- висновком судово-медичної експертизи обвинуваченого ОСОБА_11 з якої вбачається, що у обвинуваченого виявлено наступні тілесні ушкодження: рубець, що розташований на лівому крилі носа, який утворився на місці бувшої рани, також можливо від одного удару автомобільною викруткою, по давності утворення може відповідати даті -16.11.2014 року, та по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та не є небезпечними для життя в момент спричинення;

- висновком судово-психіатричної експертизи обвинуваченого ОСОБА_11 за результатами якої ОСОБА_11 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає і не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства чи іншого хворобливого стану психіки та може в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, досліджуваний будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства чи іншого хворобливого стану психіки і міг в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Досліджуваний під дію ч.2, ч.3 ст. 19 та під дію ст. 20 КК України не підпадає і може постати перед слідством і судом;

Судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_11 в частині його допоміжної ролі у вчиненні злочинів, оскільки вони входять в суперечність з показаннями потерпілого і обвинуваченого ОСОБА_10 , які узгоджуються між собою. Суд вважає його позицію бажанням применшити свою участь у вчинених злочинах та добитися призначення більш м`якого покарання чим він в дійсності того заслуговує. При цьому судом враховується його вік, життєвий досвід в порівнянні з ОСОБА_10 , ту обставину що головну матеріальну вигоду від вчиненого злочину отримав саме він, а не ОСОБА_10 .

Протиправні дії обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 органом досудового слідства були кваліфіковані серед іншого по ст. 146 ч.2 КК України, як незаконне викрадення людини та позбавлення її волі, з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, способом небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань.

Суд не погоджується з подібною кваліфікацією з наступних обґрунтувань.

Безпосереднім об`єктом злочину передбаченого ст. 146 КК України є особиста воля, під якою розуміється свобода вибору людиною місця свого перебування чи свобода переміщення. З суб`єктивної сторони цей злочин вчинюється лише з прямим умислом. Тоді як умисел і дії обвинувачених були спрямовані не на вчинення злочину передбаченого ст. 146 КК України, а на незаконне заволодіння транспорти засобом поєднане з насильством небезпечним для життя і здоров`я потерпілого. В багажник автомобіля обвинувачені помістили потерпілого, який був без свідомості з метою вивезти його з місця скоєння злочину, а не з метою викрадення чи позбавлення його волі.

Зважаючи на вище викладене, обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 по ст. 146 ч.2 КК України слід виправдати, за відсутністю в їх діях згаданого складу злочину.
Суд не погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ( по епізоду заволодіння майном потерпілого: автомобілем, планшетом, грошима в сумі 700 грн., мобільним телефоном «Нокіа 1280 ) по ст. 187 ч.2 КК України з наступних обґрунтувань.

При судовому розгляді справи з`ясовано, що умисел обвинувачених був направлений виключно на незаконне заволодіння транспортним засобом. Стаття 289 ч.3 КК України повністю охоплює собою всі протиправні дії обвинувачених направлені на заволодіння автомобілем і додаткової кваліфікації по ст. 187 ч.2 КК України не потребує.

Планшет і гроші обвинувачений ОСОБА_11 , як встановлено в ході судового розгляду, виявив в салоні автомобіля вже в м. Кременчуці, згідно пояснень потерпілого ОСОБА_13 , у його відсутності, тобто таємно заволодів належним потерпілому майном. Противного стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведено. В розглядуваному випадку дії ОСОБА_11 підлягають перекваліфікації з ст. 187 ч.2 КК України на ст. 185 ч. 1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Оскільки обвинувачений ОСОБА_10 не приймав участі в заволодінні таким майном потерпілого, як планшет і гроші, то його по ст. 187 ч. 2 КК України слід виправдати.

Стосовно мобільного телефону потерпілого «Нокіа 1280», заволодіння яким ставиться в вину обвинуваченим, то проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази та показання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 суд приходить до переконання, що обвинувачені не мали умислу на заволодіння даним майном про що свідчать їх подальші дії телефон безпосередньо після його виявлення був ними викинутий на несанкціонований смітник разом з документами потерпілого, з метою приховування раніше вчинених ними злочинів.

Органом досудового слідства умисні та протиправні дії ОСОБА_11 , ОСОБА_10 серед іншого кваліфіковані по ч. 1 ст. 28 та ч. 3 ст. 357 КК України, ( в частині заволодіння обвинуваченими ОСОБА_11 , ОСОБА_10 особистими документами потерпілого: технічним паспортом на автомобіль ЗІЛ-138, технічним паспортом на автомобіль ЗІЛ-133 ГЯ, технічним паспортом на автомобіль «Опель Аскона» з реєстраційним номером НОМЕР_5 , водійським посвідчення серії НОМЕР_6 ), як вчинення групою осіб незаконного заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.
Між тим, в ході судового слідства стороною обвинувачення не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт наявності в діянні обвинувачених ОСОБА_11 і ОСОБА_10 зазначеного складу злочину. Таких доказів стороною обвинувачення суду не надано і під час судового слідства.

В результаті всебічного аналізу доказів досліджених в ході розгляду кримінального провадження відповідно до положень ст. 84, 85, 86 КПК України судом встановлено, що до моменту виявлення обвинуваченими в салоні автомобіля «OPEL ASKONA» державний номерний знак НОМЕР_5 особистих документів потерпілого, що перераховані вище, обвинувачені не мали умислу на заволодіння цими документами. Послідуючі дії обвинувачених ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , які викинули такі документи на несанкціонований смітник не узгоджуються з об`єктивною стороною складу злочину передбаченого ст. 357 ч.3 КК України, а за переконанням суду, були спрямовані на приховування скоєних ними злочинів. Відтак по ч. 1 ст. 28 та ч.3 ст. 357 КК України ОСОБА_11 і ОСОБА_10 слід виправдат
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_11 слід кваліфікувати ( в частині заволодіння автомобілем потерпілого ) по ст. 289 ч.3 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.
Крім того, дії обвинуваченого ОСОБА_11 , ( в частині заволодіння грошима та планшетом потерпілого ) слід кваліфікувати по ст. 185 ч. 1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Дії обвинуваченого ОСОБА_10 слід кваліфікувати ( в частині заволодіння автомобілем потерпілого ) по ст. 289 ч.3 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , суд в порядку ст. 66 КК України визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , суд в порядку ст. 66 КК України визнає часткове відшкодування заподіяної шкоди, наявність на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 судом не встановлені.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 колегія суддів виходить із вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, конкретні обставини справи, вартість майна яким він протиправно заволодів, злочинні наслідки які настали від його дій, відношення потерпілого до вчиненого злочину, позитивну характеристику обвинуваченого з місця проживання, його молодий вік, те що він є учасниками АТО, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують його покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , колегія суддів також виходить із вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, конкретні обставини справи, вартість майна яким він протиправно заволодів, злочинні наслідки які настали від його дій, відношення потерпілого до вчиненого злочину, позитивну характеристику обвинуваченого з місця проживання, те що він є учасниками АТО, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують його покарання.

Також судом враховується роль кожного з обвинувачених у виконанні об`єктивної сторони злочину та користуванні його наслідками.

Зважаючи на вище викладене, враховуючи наявність щодо кожного з обвинувачених декількох обставин, що пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчинено ними злочину передбаченого ст. 289 ч. 3 КК України , колегія суддів вважає можливим відповідно до ч.1 ст. 69 КК України призначити їм основне покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією ч.3 ст. 289 КК України, але із застосуванням додаткової міри покарання у виді конфіскації майна.

Водночас, суд вважає за необхідне реальне відбування обвинуваченими призначеного покарання, що сприятиме досягненню мети їх виправлення і перевиховання та запобіганню вчинення ними нових злочинів.

Речовим доказом по справі планшетом «LENOVO А 3310 GV», який перебуває на зберіганні у потерпілого ОСОБА_13 , дозволити потерпілому розпоряджатися на власний розсуд, як власністю.

Речові докази по справі автомобільний двигун з коробкою передач, що знаходиться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області - повернути власнику.

Речові докази по справі хомут автомобільний з пластмаси чорного кольору та уламки скла із-під пляшки «Златогор» , що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів при Миргородському МВ УМВС України в Полтавській області знищити.

Процесуальні витрати по справі підлягають до стягнення з обвинувачених на користь держави відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили слід залишити тримання під вартою, оскільки обвинувачений може ухилитися від виконання вироку (ризик переховування).

Також за результатами розгляду справи, судове колегія приходить до переконання про доцільність та необхідність змінити обвинуваченому ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою. При цьому суд приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_11 вчинено декілька злочинів, один з яких особливо тяжкий, він засуджений до реальної міри покарання у виді позбавлення волі, а отже, може продовжити злочинну діяльність, ухилитися від виконання вироку (ризик переховування).

Керуючись ст.ст. 368; 370; 374; 376; 349 КПК України, суд, -
засудив:
ОСОБА_10 , визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст. 289 ч. 3 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності;
ОСОБА_10 по ст. 146 ч.2 КК України, по ст. 187 ч.2 КК України, по ч.1 ст. 28, ч.3 ст. 357 КК України виправдати
Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з 27 травня 2015 року.
Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
ОСОБА_11 , визнати винуватим у вчиненні злочинів передбачених ст. 289 ч.3 КК України та ст. 185 ч.1 КК України та призначити йому покарання:

- по ст. 289 ч. 3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності;
- по ст. 185 ч. 1 КК України у виді 2-х (двох) років позбавлення волі.

В порядку ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_11 визначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді 6-ти (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.
ОСОБА_11 по ст. 146 ч.2 КК України; по ч.1 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України виправдати
Змінити ОСОБА_11 запобіжний захід до набрання вироком законної сили з домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту негайно із зали суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту його фактичного затримання.
Процесуальні витрати по справі в сумі 1562 грн. 64 коп. (одну тисячу п`ятсот шістдесят дві гривні шістдесят чотири копійки), які пов`язані із залученням експерта стягнути із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь держави з кожного по 781 грн. 32 коп .
Речовим доказом по справі планшетом «LENOVO А 3310 GV», який перебуває на зберіганні у потерпілого ОСОБА_13 , дозволити потерпілому розпоряджатися на власний розсуд, як власністю.

Речові докази по справі автомобільний двигун з коробкою передач, що знаходиться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області - повернути власнику.

Речові докази по справі хомут автомобільний з пластмаси чорного кольору та уламки скла із-під пляшки «Златогор» , що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів при Миргородському МВ УМВС України в Полтавській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області на протязі 30 днів, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд, засудженими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з моменту вручення їм копії вироку, а іншими учасниками процесу в той же строк з моменту його проголошення.

Головуючий, суддя: ОСОБА_17

судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2