Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/1366/15-к
№ провадження 1-кп/541/21/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2016 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миргород Полтавської області, українки, громадянки України, не одруженої, з неповною загальною середньою освітою, має на утриманні малолітню дитину 2011 року народження, працюючої робітником з догляду за тваринами в ДП «Дослідне господарство імені Декабристів», зареєстрованої проживаючою в АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_2 , раніше судимої вироком Миргородського міськрайонного суду від 01.12.2014 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 18.03.2015 року, по ст. 185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі і звільненої в порядку ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, зареєстрованої проживаючою в АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
13 листопада 2014 року, 13 грудня 2014 року та 15 січня 2015 року підсудна повторно вчиняла крадіжки грошових коштів потерпілого ОСОБА_7 , заподіявши йому матеріальної шкоди на загальну суму 2230 грн 00 коп. Вказані злочини вона вчиняла при наступних обставинах.
13 листопада 2014 року підсудна ОСОБА_5 , володіючи з дозволу користувача пенсійною банківською карткою № НОМЕР_1 , виданою Приватним акціонерним товариством КБ «Приватбанк» на ім`я потерпілого ОСОБА_7 , та володіючи пін-кодом доступу до рахунку потерпілого в згаданому банку, через банкомат ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», що по вулиці Гоголя, 81-А в с. Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області зняла з карткового рахунку потерпілого ОСОБА_7 1070 грн, із яких 900 грн, в супереч волі потерпілого, із корисливих мотивів звернула на свою користь, протиправно заволодівши та розпорядившись ними на свій власний розсуд. Своїми діями вона повторно вчинила викрадення чужого майна, заподіявши таким чином потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 900 грн.
13 грудня 2014 року, точного часу досудовим і судовим слідством не встановлено, підсудна ОСОБА_5 , діючи повторно, в аналогічний спосіб через банкомат ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», що по вулиці Гоголя, 81-А в с. Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, із карткового рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк» потерпілого ОСОБА_7 таємно викрала 1070 грн грошових коштів і розпорядилася ними на свій власний розсуд, заподіявши таким чином потерпілому матеріальної шкоди на зазначену суму.
Крім цього, 15 січня 2015 року, точного часу досудовим і судовим слідством не встановлено, підсудна діючи повторно, через той же банкомат в с. Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області в спосіб, аналогічний попереднім, із карткового рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк» потерпілого ОСОБА_7 таємно викрала 1070 грн грошових коштів і розпорядилася ними на свій власний розсуд, заподіявши таким чином потерпілому матеріальної шкоди на зазначену суму.
Таким чином за згаданими епізодами своєї злочинної діяльності підсудна заподіяла потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 2230 грн 00 коп.
В судовому засіданні підсудна ОСОБА_5 винною себе в скоєнні зазначених злочинів фактично не визнала і пояснила, що вона дійсно 13 листопада 2014 року, 13 грудня 2014 року та 15.01.2015 року знімала з карткового рахунку потерпілого ОСОБА_7 належні йому кошти в сумах встановлених досудовим слідством, та витрачала їх на власні потреби. Однак робила вона це правомірно, із згоди потерпілого, в компенсацію того, що вона періодично надавала йому продукти харчування, прала йому білизну та надавала інші послуги.
Однак вина ОСОБА_5 у вчиненні нею злочинів повністю підтверджується:
-показаннями потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні, який підтверджував, що 13 листопада 2014 року підсудна з його згоди зняла з його карткового рахунку 1070 грн. Однак із вказаних коштів він давав згоду залишити собі та її дитині 170 грн, а решту коштів в сумі 900 грн він просив повернути йому. Однак ОСОБА_5 без його згоди залишила собі 900 грн, які мала віддати йому. На його неодноразові прохання повернути йому гроші та пластикову картку доступу до його рахунку ОСОБА_5 кожного разу відмовляла, посилаючись на різні причини. 13.12.2014 року та 15.01.2015 року підсудна, володіючи його банківською карткою, без його згоди знімала з його карткового рахунку по 1070 грн кожного разу та використовувала на свої власні потреби, таким чином таємно викрадаючи його кошти;
-випискою із карткового рахунку потерпілого ОСОБА_7 , якою підтверджується, що 13.11.2014 року, 13.12.2014 року та 15.01.2015 року із нього знімалося через банкомат по АДРЕСА_3 по 1070 грн кожного разу(а.с.28);
-вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01.12.2014 року, зміненим ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 18.03.2015 року, яким ОСОБА_5 було визнано винною та засуджено за крадіжку чужого майна, вчинену 12.09.2014 року, що вказує на повторність її діянь за кожним епізодом викрадення чужого майна, встановленим судом по цій справі (а.с. 37-40).
Даючи оцінку показанням підсудної ОСОБА_5 в судовому засіданні, суд не може прийняти до уваги їх в тій частині, де вона зазначала, що грошові кошти потерпілого ОСОБА_7 в сумі, зазначеній в обвинувальному акті, вона звертала на свою користь зі згоди потерпілого, тобто ними протиправно не заволодівала, оскільки вказані покази повністю спростовуються показаннями самого потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні, де він стверджував, що такої згоди він підсудній ніколи не давав, на його вимогу повернути йому кошти завжди відмовляла. Показання потерпілого ОСОБА_7 на протязі судового засідання були послідовними, стабільними та такими, що відповідають іншим доказам по справі, а відтак суд розцінює їх відповідаючими дійсності.

Тому зайняту позицію в судовому засіданні підсудної ОСОБА_5 , щодо згаданих епізодів її протиправної діяльності, суд розцінює як обрану нею форму захисту від пред`явленого їй обвинувачення з метою уникнути відповідальності за вчинені нею злочини.

Обвинувачення ОСОБА_5 в частині викраденні 16.02.2015 року майна у потерпілої ОСОБА_8 суд вважає таким, що не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні переконливими доказами, оскільки сама потерпіла протягом судового засідання давала суперечливі показання, щодо обставин заволодіння обвинуваченою її посудом, змінювала їх. Крім цього вона стверджувала, що частина посуду, у викраденні якого обвинувачується ОСОБА_5 , взагалі їй не належить і у неї не викрадався. Також вона підтверджувала, що в розмові з ОСОБА_5 16.02.2015 року вона не заперечувала, щоб остання взяла у неї деякий посуд. В цій частині її показання також підтверджувала свідок ОСОБА_9 ..

Тому вказаний епізод крадіжки суд вважає необхідним виключити із пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення.

Дослідивши обставини кримінального провадження, оцінивши надані сторонами докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття судового рішення, суд вважає винуватість ОСОБА_5 у вчиненні 13.11.2014 року, 13.12.2014 року та 15.01.2015 року викрадення грошових коштів у потерпілого ОСОБА_7 доведеною повністю.

Кваліфікацію дій підсудної ОСОБА_5 по всіх епізодах викрадення нею коштів у потерпілого ОСОБА_7 за ст. 185 ч.2 КК України суд вважає вірною, оскільки кожен із них нею було вчинено повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином середнього ступеня тяжкості, характер та розмір завданої потерпілому шкоди, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої, а також особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставиною, що пом`якшує покарання підсудної, суд враховує те, що на її утриманні перебуває малолітня дитина.

Обставиною, що обтяжує її покарання, суд враховує вчинення злочину щодо особи похилого віку.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд, враховуючи те, що частину кримінальних правопорушень ОСОБА_5 вчинила будучи звільненою від відбування покарання з випробуванням за вчинений раніше злочин, приймаючи кількість та стійкість її антисоціальних проявів, суд не вбачає законних підстав для застосування до неї міри більш м`якого покарання, ніж передбачено законом та повторного застосування до неї умовного засудження з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки таке покарання буде суперечити закону, не буде адекватним характеру вчинених дій, даним про особу винної, а також не буде відповідати меті запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою так і іншими особами.
Тому покарання у виді позбавлення волі хоч і в наближеному до мінімального розміру, передбаченого законом, суд вважає таким, що відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів як самою обвинуваченою так і іншими особами.

Речові докази: банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 залишити у володінні потерпілого ОСОБА_7 , а 12 предметів посуду залишити у володінні ОСОБА_8 ..
Керуючись ст. ст. 2, 7, 368, 370-371, 374 КПК України, суд , -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України.

ОСОБА_5 призначити покарання по епізоду викрадення 13.11.2014 року за ст. 185 ч.2 КК України 1 рік і 5 днів позбавлення волі.

На підставі ст. 70.ч.4 КК України за сукупністю злочинів за цим вироком та вироком Миргородського міськрайонного суду від 01.12.2014 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 18.03.2015 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначити покарання у виді 1 року і 5 днів позбавлення волі.
По ст.185 ч.2 КК України, по епізодах викрадення 13.12.2014 року та 15.01.2015 року, ОСОБА_5 призначити покарання 1 рік і 20 днів позбавлення волі.
На підставі ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_5 шляхом часткового складання покарань визначити остаточне їй покараня - 1(один) рік та 1 (один) місяць позбавлення волі.
Термін відбуття покарання засудженій ОСОБА_5 обчислювати з часу фактичного взяття її під варту у зв`язку з приведенням цього вироку до виконання.
Процесуальні витрати в сумі 2946 грн 24 коп, пов`язанні із залученням експертів, віднести на рахунок держави.

Міру запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 залишити у володінні потерпілого ОСОБА_7 , а 12 предметів посуду залишити у володінні ОСОБА_8 ..
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1