Справа №577/3809/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/737/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2015 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000306 від 24 травня 2015 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 118 КК України

з участю:

прокурора - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , в якій прокурор просить вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 вересня 2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 10 років, запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити на 2 місяці.

Згідно вироку, 23 травня 2015 року, близько 23 год., ОСОБА_7 проходив повз будинок АДРЕСА_2 . ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, позвав ОСОБА_7 зайти до нього для з`ясування відносин. В приміщенні літньої кухні, ОСОБА_10 став пред`являти претензії ОСОБА_7 , погрожуючи вбивством, почав бити ногами, взяв зі столу ніж, став наносити удари, порізав ОСОБА_7 руку та куртку. ОСОБА_7 , боячись за своє життя , вихопив з руки ОСОБА_10 ніж і наніс один удар в життєво важливий орган - передню поверхню шиї. Після цього ОСОБА_7 викинув ніж у відро з водою та пішов додому. ОСОБА_10 , маючи можливість певний час пересуватися, вийшов з двору на проїжджу частину вулиці Шкільної, неподалік від місця проживання, де впав та помер. Згідно висновку судово - медичної експертизи, отримані ОСОБА_10 тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті.

Дії ОСОБА_7 органом досудового слідства і прокурором кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто, протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.118 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Обраний раніше відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без зміни.

Строк відбування призначеного ОСОБА_7 покарання обчислювати з моменту його затримання - з 24 травня 2015 року.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що:

- судом безпідставно перекваліфіковано дії ОСОБА_7 з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України, не наведено, при цьому, конкретної ситуації необхідної оборони, не вказано, у чому полягає перевищення меж необхідної оборони, які засоби не були використані обвинуваченим в повному обсязі для відвернення конфлікту в цілому та не надано належного аналізу доказам, що зібрані під час досудового розслідування на підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.115 КК України.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь головуючого судді про обставини справи та зміст поданої апеляційної скарги, прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу в частині скасування вироку, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які просили вирок районного суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Так, зі змісту п.5 ч.2 ст.374 КПК України вбачається, що у вступній частині вироку зазначається закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

У п.2 ч.3 ст. 374 КПК України зазначено, що у мотивувальній частині вироку також зазначаються мотиви зміни обвинувачення, якщо судом приймалось таке рішення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України, що вбачається з обвинувального акту (а.с.1-4), однак, при наявності того, що прокурором у порядку передбаченому ч.2 ст.337 КПК України обвинувачення під час розгляду справи в суді не змінювалось, суд першої інстанції в супереч положень ч.1 ст. 337 КПК України розглянув кримінальне провадження за обвинуваченням, а саме за ст. 118 КК України, яке не пред`являлось ОСОБА_7 , що вбачається зі змісту вступної частини вироку.

Відповідно до положень ч.3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Про те, такі дії суду при винесенні вироку повинні узгоджуватись з вищезазначеними положеннями ст.374 КПК України, з наведенням у вироку суду відповідних мотивів зміни обвинувачення, що судом першої інстанції не було зроблено.

Відповідно до положень ч.4 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які могли перешкодити йому ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення, що є підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції слід усунути зазначені в ухвалі порушення вимог КПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Тому, з урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора в частині скасування вироку суду першої інстанції, і з урахуванням положень передбачених ч.2 ст. 415 КПК України, не вбачає підстав для проведення аналізу вказаних у апеляційній скарзі прокурора доводів та задоволення апеляційної скарги в іншій частині.

Відповідно до положень ч.1 ст. 405 та ч.3 ст. 331 КПК України, з урахуванням обставин кримінального провадження за яким ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та даних про особу обвинуваченого, який характеризується як особа, що зловживає спиртними напоями, не працевлаштований, у зв`язку з чим наявні ризики того, що він може продовжити злочинну діяльність, або ухилятись від суду. Приймаючи до уваги вагомість наявних доказів у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, та те, що на даний час зазначені ризики не змінились, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст. 176 КПК України, не може запобігти зазначеним ризикам, є підстави продовжити ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176, 177, 197 ч.1 ст. 405 та ч.3 ст. 331 ст. ст. 337, 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 вересня 2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати, в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Продовжити ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 22 лютого 2016 року до 24 години.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_2