Справа № 567/1064/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.11.2015 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

за участі :

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, непрацюючого,

у вчинені злочину, передбаченого частиною ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України,

встановив:
Згідно з обвинувальним актом від 01 вересня 2015 року встановлено, що ОСОБА_4 , 01.09.2015 року, близько 14 год. 00 хв., перебуваючи на території поля з кадастровим № О 0106, поблизу с. Завизів Бухарівської сільської ради Острозького району Рівненської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ним, шляхом відриву від стебла вчинив крадіжку майна, що належить ТОВ "Акріс Агро", а саме 1245 штук качанів кукурудзи, загальна вага зерна становить 240 кілограмів вартістю 3 грн. за 1 кілограм, чим спричинив потерпілій особі майнову шкоду на загальну суму 720 гривень. Після цього, ОСОБА_4 повантажив викрадене майно на власну підводу з конем, виконавши всі необхідні дії для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як він був затриманий працівниками ТОВ "Акріс Агро", які виявили у нього вирадені качани кукурудзи.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України, так як ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна.

30 вересня 2015 року між представником потерпілого ОСОБА_5 , якому на підставі ч. 4 ст. 56 КПК України на всіх стадіях кримінального провадження надано право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення у даному кримінальному провадженні № 0000370 та ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою представник потерпілого та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, погоджується з тим, що завдані в результаті вчиненого ним кримінального правопорушення збитки, відшкодовані в повному обсязі.

Представник потерпілого ОСОБА_5 зобов`язується погодитись з тим, що завдані в результаті вчиненого кримінального правопорушення збитки, відшкодовані в повному обсязі.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме 80 годин громадських робіт, та отримана згода підозрюваного на його призначення.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Представник потерпілого в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з представником потерпілого затвердити і призначити узгоджене покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з представником потерпілого угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом з`ясовано, що представник потерпілого ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з підозрюваним ОСОБА_4 угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого ОСОБА_4 визнає себе винуватим, цілком розуміє наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, за якою належить призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 314, 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

засудив:
Затвердити угоду від 30 вересня 2015 року про примирення між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 30 вересня 2015 року покарання у виді 80 годин громадських робіт.

Речові докази: качани кукурудзи в кількості 1245 штук загальною вагою 240 кілограм, вважати повернутими ТОВ "Акріс Агро".

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1