АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №639/5742/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/1631/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ЗУ «Про амністію у 2014 році»

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 р. м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Жовтневогорайонного суду м. Харкова від 9 липня 2015 р.,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2014 р.,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

23 червня 2015 року до Жовтневого районного суду м. Харкова від засудженого ОСОБА_7 надійшло клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році».

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 9 липня 2015 року у задоволенні клопотання засудженому відмовлено, оскільки відповідно до п. «в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 1 жовтня 1996 року, амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких, або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Окрім цього, ОСОБА_7 на час набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» ще не відбував покарання, оскільки він почав його відбувати лише з 8 жовтня 2014 року.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що суд не у повному обсязі врахував, що він хворіє на туберкульоз та інші тяжкі захворювання, , що на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, мати якої є біженкою з Донбасу та потребує як моральної, так і матеріальної допомоги та забезпеченням житлом.

З наведених підстав засуджений просить ухвалу районного суду скасувати та застосувати до нього вимоги Закону України «Про амністію у 2014 році».

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення засудженого і захисника, які підтримали апеляційну скаргу, а також думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши зазначені доводи та дослідивши матеріали судового провадження і особову справу засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 1 жовтня 1996 р., амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

19 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року, до якого 6 травня 2014 р. Законом України №1246-VII були внесено зміни.

Згідно статті 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 р., скорочується наполовину невідбута частина покарання засудженим, які відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавлення волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

Разом з тим, відповідно до ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році», крім вказаного переліку, амністія також не застосовується до осіб, зазначених у ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 1 жовтня 1996 р.

Згідно пункту «в» ст.4 зазначеного Закону України від 1 жовтня 1996 року, амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Як вбачається з ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 9 липня 2015 року та підтверджується матеріалами особової справи, ОСОБА_7 раніше судимий:

- 17 квітня 2009 р. за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 8 лютого 2010 р. за ст.391 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 3 років та 6 місяців позбавлення волі;

- 23 жовтня 2014 р. за ч.2 ст.185 КК України до 5 місяців арешту;

- 22 грудня 2014 р. за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Також з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 на час набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» ще не відбував покарання, оскільки він почав його відбувати лише з 8 жовтня 2014 року, що унеможливлює застосування до нього застосування амністії.

Оскільки злочини, передбачені ч.3 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України статтею 12 КК України віднесені до категорії тяжких злочинів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 має дві та більше судимості за вчинення тяжких злочинів, а тому, у відповідності до пункту «в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 1 жовтня 1996 р., до нього не може бути застосована амністія.

За таких обставин районний суд прийняв обґрунтоване рішення про відсутність законних підстав для застосування до засудженого ОСОБА_7 акту амністії та звільнення його від відбування покарання.

Будь-яких порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування судового рішення, матеріали кримінального провадження не містять.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 419 КПК України ст.1, ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 1 жовтня 1996 р., ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 р., колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 9 липня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього вимог Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді