ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6271/15-к
провадження № 1-кп/753/372/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" серпня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка Донецької області, є громадянином України, має середню освіту, не працює, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , судимий 06 травня 1994 року вироком Черкаського обласного суду Черкаської області за п. «г» ст.93, ч.1 ст.222 КК України 1960 року на 15 років. У 2008 році звільнений по відбуттю строку покарання з Шепетівської ВК №98.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185, п.13 ч.2 ст. 115 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

потерпіла ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:
31 грудня 2014 року, близько 15-00 години ОСОБА_5 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних відносин, які виникли під час словесного конфлікту між ним та потерпілою з приводу грошових коштів, взяв зі столу ніж господарсько-побутового призначення та з метою умисного вбивства наніс ним потерпілій ОСОБА_9 33 удари в область тулубу, умисно протиправно заподіявши її смерть.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 29/2 від 04 березня 2015 року, смерть ОСОБА_9 настала від множинних колото-різаних поранень грудей з ушкодженням внутрішніх органів (легені, шлунок, права нирка), розвитком крововтрати.

Між наявними множинними колото-різаними пораненнями грудей з ушкодженням внутрішніх органів та настанням смерті мається прямий (причинно-наслідковий) зв`язок. Вони мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.

Виходячи із характеру наявних множинних колото-різаних поранень тіла, наявності початкових ознак лейкоцитарної реакції в зоні ушкоджень (за даними судово-гістологічного дослідження), після спричинення поранення і до настання смерті пройшов проміжок часу в межах 20-30 хвилин.

Наявна подряпина на правій долоні біля основи 1-го пальця подряпина, може вказувати на захист потерпілої від нанесених їй ударів гострим предметом (а.п.30?36 т.1).

Після вчинення вказаного злочину ОСОБА_5 , 31 грудня 2014 року, близько 15-20 години, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 у стані алкогольного сп`яніння, керуючись раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна та розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, яке належить потерпілій, а саме:

шапку хутряну чорного кольору вартістю 500 грн.,

плазмовий телевізор «Samsung», модель: LT19C 350,

дистанційний пульт «Samsung»,

шнур з блоком живлення загальною вартістю 1500, грн.,

мобільний телефон «Samsung SGH-E 500» ІМЕІ: НОМЕР_1 вартістю 800 грн., в якому знаходилась сім картка оператора «Лайф» № НОМЕР_2 вартістю 10 грн. на рахунку якої коштів не було,

мобільний телефон «Samsung GT-E 1272» ІМЕІ: НОМЕР_3 вартістю 500, грн., в якому знаходилась сім картка оператора «Київстар» № НОМЕР_4 вартістю 15 грн., на рахунку якої коштів не було.

Із викраденим майном ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 3325 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаних злочинів фактично визнав. При цьому суду пояснив, що обставини вчинення ним злочинів не пам`ятає, оскільки перебував у незрозумілому йому стані, можливо його отруїли. 31 грудня 2014 року перед тим, які поїхати до потерпілої, він зустрічався із знайомим, з яким вживав алкогольні напої. До потерпілої він приїхав вже почуваючи себе погано, вони попили на кухні чай. Під час розмови жінка попросила у нього приблизно 150 гривень на манікюр. Коли почали збиратися у коридорі вона попросила ще грошей. Це його роздратувало і між ними виник конфлікт. Що було далі він не пам`ятає, отямився вже на Ленінградській площі. Як там опинився також не пам`ятає. З собою він мав кілька пакетів, в яких знаходилися речі потерпілої, що були взяті з її квартири. У пакетах знаходилися телевізор, хутряна жіноча шапка, декілька телефонів. У кишені своїх штанів він знайшов ключі, можливо вони також були від квартири потерпілої і кухонний ніж, який був у крові. Він зрозумів, що трапилося щось погане, думав, що може когось підрізав. Ніж і ключі викинув на смітник на Ленінградській площі. Викрадені речі він приніс додому, де проживав зі своєю співмешканкою. На рахунок речей їм сказав, що купив на ринку. Один телефон він віддав ОСОБА_10 , другий здав у ломбард, що на Ленінградській площі, тому що треба було його позбутися, жіночу шапку віддав співмешканці, телевізор поставив вдома на столі. Про те, що скоїв вбивство нікому не розказував і намагався про це не думати.

Наведені показання обвинуваченого ОСОБА_5 співпадають з показами, які були дані ним в ході проведення слідчого експерименту, що підтверджується даними протоколу слідчого експерименту від 05.01.2015 року (а.п.145-148 т.1).

Цивільний позов потерпілої він визнає частково, вважає необґрунтованою моральну шкоду.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні ним злочинів повністю доведена у ході судового слідства та підтверджується наступними доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_7 у суді показала, що 03 січня 2015 року після того як вона не змогла додзвонитись до своєї матері, вона поїхала до неї додому. Близько 16-00 годині у квартирі АДРЕСА_3 вона виявила свою матір мертвою. Тіло матері лежало на підлозі і було у крові. В квартирі був суцільний безлад. Вона одразу викликала працівників міліції. З матір`ю у неї були гарні стосунки, спілкувалися майже кожного дня. Останній раз матір вона бачила 31 грудня 2014 року. Її мати була розлучена та проживала у квартирі сама, працювала консьєржем у будинку по АДРЕСА_4 . Про ОСОБА_5 мати їй розповідала як про чоловіка, з яким вона знайома близько двох тижнів, раніше він до неї не приходив. Цивільний позов просила задовольнити у повному обсязі.

Свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у суді підтвердили, що потерпіла ОСОБА_9 проживала одна у квартирі, перебувала у скрутному матеріальному становищі.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що ОСОБА_5 проживав з нею та її дитиною в її квартирі на АДРЕСА_5 . 31 грудня 2015 року він приїхав додому близько 17-00 години з пакетами в яких були хутряна шапка, телевізор. Пізніше він приніс мобільні телефони. Один телефон він подарував онучці Вероніці. Пояснила, що протягом їх спільного проживання у ОСОБА_5 провалів пам`яті не було (а.п.107-109 т.2).

Як видно з дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця події (трупа) від 03.01.2015 року та доданих до нього фототаблиць, у квартирі АДРЕСА_6 виявлено труп ОСОБА_9 . З правої та лівої рук було вилучено мікрона шарування, волосся темного кольору, зрізи нігтьових пластин; зі светра, який був на трупі на клейкий папір вилучено мікрона шарування. З тумби та підлоги зроблено змиви крові, біля холодильника відрізано антену телевізора. На кухні даної квартири, у верхній шухляді столу виявлено столовий ніж на якому містяться плями бурого кольору, який було поміщено в картонну коробку, яку опечатано відтиском печатки «для пакетів №1» з підписами понятих та передано на дослідження (а.п.12-28 т.1).

Згідно з висновком експерта №79-МК від 13 березня 2015 року пошкодження на майці та рани на тілі ОСОБА_9 могли утворитись від дії клинка, наданого на експертизу ножа. Всі рани могли утворитись від дії клинка одного ножа (а.п.58-68 т.1).

За висновками експерта №21 від 11.02.2015 року на наданих на експертизу двох фрагментах марлі зі змивами речовини бурого кольору (аб.№№1,2), вилученими в кв. АДРЕСА_3 , виявлена кров людини, що не виключає її походження від потерпілої ОСОБА_9 (а.п.52-56 т.1).

Даними протоколу огляду місця події від 05.01.2015 року з якого вбачається, що під час огляду квартири АДРЕСА_7 були виявлені та вилучені хутряна шапка чорного кольору мобільний телефон «Нокіа» з сім карткою оператора мобільного зв`язку «МТС», джинси та светр, куртка чорного кольору, телевізор «Самсунг» із пультом та кабелем. Як пояснив ОСОБА_5 виявлені на підлозі речі а саме куртка, джинси, светр належать йому і він був одягнутий в них 31.12.2014р. у день вчинення ним злочину; жіночу хутряну шапку, телевізор «Самсунг», пульт до нього він забрав з квартири жінки, яку вбив, мобільний телефон «Нокіа» належить йому (а.п.77-87 т.1).

Згідно з висновком експерта №17 від 05.02.1015 року на наданій на експертизу куртці (об №№1,3,4.5) виявлена кров можливість походження якої не виключається від потерпілої ОСОБА_9 (а.п.94-99 т.1).

Даними протоколу огляду місця події від 05.01.2015 року підтверджується факт того, що ОСОБА_5 викрав мобільний телефон «Самсунг», який належить потерпілій ОСОБА_9 та в подальшому подарував його доньці ОСОБА_14 (а.п. 107-109 т.1).

Згідно досліджених судом матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 останній судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується посередньо, не одружений, дітей на утриманні не має.

Фактичні дані, що містяться в цих документах, суд визнає належними, допустимими і достовірними.

Згідно вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд, дослідивши запропоновані учасниками процесу докази, прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Розглядаючи докази з точки зору їх допустимості, суд звертає увагу, що покази обвинуваченого отримано з дотриманням вимог кримінального процесуального кодексу України, а тому вони є допустимими.

Належними і допустимими як джерело доказу є протоколи огляду місця події, висновки судових експертиз та суд не вбачає порушень вимог кримінального процесуального кодексу України під час їх отримання.

Аналізуючи покази ОСОБА_5 в частині того, що він не пам`ятає як скоїв вбивство, суд звертає увагу на те, що запам`ятовування обставин ним є фрагментарним. Крім того, його покази спростовуються даними висновку судово-психіатричного експерта № 71 від 29.01.2015 року про те, що «1.У період часу, до якого відноситься діяння та у теперішній час ОСОБА_5 не виявляв ознак будь-якого психічного розладу і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. може постати перед слідством та судом. 3. 4. У ОСОБА_5 не виявлено клінічних ознак наркоманії або алкогольної залежності.»

У мотивувальній частині вказаного висновку при обґрунтуванні даних психічного стану особи та фактів, які встановлені і виявлені при дослідженні об`єктів експертизи зазначено, що «Відповідно до матеріалів кримінального провадження та результатів теперішнього клінічного психіатричного дослідження, у період протиправного діяння, у скоєнні якого він підозрюється, ОСОБА_5 не перебував у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, яке б позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (у нього в той період не виявлялося ознак порушеної свідомості, маячні, галюцинацій, або якихось інших психічних порушень психотичного рівня); посилання під експертного на забування подій правопорушення, не є хворобливими, не відповідають цілісній картині будь-якого психічного розладу і, як вважає експертна комісія, є проявами захисної поведінки під експертного.» (а.п.166 зв. т1).

Допитаний в суді лікар судово-психіатричний експерт 4-го кваліфікаційного класу ОСОБА_15 пояснила, що вказані вище обґрунтування включають у себе і те, що у ОСОБА_5 на момент вчинення злочину не було стану патологічного афекту та не було тотальної втрати пам`яті (а.п. т.2).

Крім того, свідок ОСОБА_13 в суді підтвердила відсутність у ОСОБА_5 провалів пам`яті протягом їх спільного проживання (а.п.109 т.2).

Отже, посилання обвинуваченого ОСОБА_5 на те, що він не пам`ятає обставини вчинення ним злочинів, суд розцінює як спосіб захисту з метою можливого уникнення від відповідальності за вчинене.

Доводи захисту щодо неправильної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 не ґрунтуються на встановлених у судовому засіданні фактичних обставинах та вимогам Кримінального законодавства.

Відповідно до роз`яснень п. 22 Пленуму ВСУ від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного тяжкого тілесного ушкодження суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого що передувала події, їх стосунки.

Виходячи із способу, знаряддя, великої кількості поранень, їх характеру і локалізації, а саме те, що вони були нанесені у життєво важливі органи, поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 , який не вчинив жодних дій спрямованих для надання медичної допомоги потерпілій, те, що вони були знайомі не тривалий час, що свідчить про його байдужість до настання наслідків, колегія суддів вважає доведеним умисел ОСОБА_5 саме на протиправне позбавлення життя потерпілої ОСОБА_9 .

Оцінюючи сукупність зібраних доказів суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ОСОБА_5 вчинив умисне вбивство, як особа, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116-118 КК України, тобто злочин, передбачений п.13, ч.2 ст. 115 КК України та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При вирішенні питання про обрання ОСОБА_5 виду та розміру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, який відноситься до категорії середньої тяжкості та особливо тяжкого злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 конкретні обставини справи, підвищену суспільну небезпечність скоєного, суд приходить до висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей закону і таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 , колегія суддів вважає таким, що підлягає задоволенню частково, а саме в частині матеріально шкоди у повному обсязі, у зв`язку з підтвердженням документальних витрат, а в частині моральної шкоди виходячи із глибини і тяжкості моральних страждань, засад розумності і справедливості, співмірності, колегія суддів вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню частково, а саме на суму 150 000 гривень.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185 та п.13 ч.2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;

за п.13 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк десять років.

На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно до відбуття ОСОБА_5 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк одинадцять років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 05 січня 2015 року.

Позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково та стягнути на її користь з ОСОБА_5 суму матеріальної шкоди у розмірі 6 065 гривень (шість тисяч шістдесят п`ять гривень) 55 копійок, суму моральної шкоди у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень.

Речові докази: хутряна шапка, телевізор «Самсунг», пульт до телевізора, мобільний телефон «Самсумнг SGH-E 500», якій передано на зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити у її власності; кусок антенного кабелю білого кольору, 18 слідів папілярних узорів пальців, чохол для телефону білого кольору, чохол для телефону, два презервативи та змазка, зішкріб бурого кольору з одягу трупа ОСОБА_9 , мікрона шарування з правої та лівої рук трупа, зрізи нігтьових пластин з правої та лівої рук трупа, відбитки пальців, циліндричний механізм замка та 4 ключі, ніж, жіноча майка, зразки крові та волосся, джинси светр, куртка знищити (а.п. 57, 69,75,88, 110 т.1).

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без зміни тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби в м. Києві та Київській області.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3