АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1910/15 Справа № 204/6148/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, матеріали клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році», за його апеляційною скаргою на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 .

В апеляції засуджений просить ухвалу суду скасувати та винести своє рішення, яким застосувати до нього амністію. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, засуджений посилається на те, що під час розгляду його клопотання суд першої інстанції не дослідив наявність підстав, передбачених ст. 3 Закону України «Про амністію у 2014 році», зокрема його хвороби СНІД. При цьому, на переконання ОСОБА_6 суд також не врахував відбуте ним покарання, яке складає 4 роки. Крім того, засуджений вказує й на те, що при винесенні рішення Апеляційними судом Дніпропетровської області, яке покладено в основу оскаржуваної ухвали, колегії суддів не було відомо про його хвороби.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2015 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні заяви про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році».

Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції посилався на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2015 року, якою встановлено, що ОСОБА_6 , не є суб`єктом Закону України «Про амністію у 2014 році».

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, доводи захисника, який підтримав апеляцію, перевіривши матеріали клопотання засудженого в межах апеляції та дослідивши їх, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Статтею 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» із змінами і доповненнями від 06 травня 2014 року визначено коло осіб, до яких амністія не застосовується. Разом з тим, вказаною нормою встановлено, що амністія не може бути застосована до осіб також зазначених у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про застосування амністії», амністія не може бути застосована, зокрема, до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів.

Матеріалами провадження встановлено, що засуджений ОСОБА_6 має не зняті та не погашені судимості за вчинення злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 засуджений 12 листопада 2003 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.

Вказана судимість є не знятою, а строки її погашення перерваними, оскільки 06 липня 2007 року ОСОБА_6 було засуджено вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі.

Поряд з цим, ОСОБА_6 був також засуджений й 13 листопада 2012 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Виходячи з вимог ст. 12 КК України, вчинені засудженим злочини у 2003 та 2012 роках, зокрема передбачені ч. 2 ст. 186 та ч. 3 ст. 185 КК України, відносяться до категорії тяжких.

За таких обставин, враховуючи встановлені законом обмеження, підстави для звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання відповідно до Закону України «Про амністію у 2014 році» відсутні.

Крім того, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2015 року ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні амністії з цих саме підстав.

Щодо доводів засудженого про те, що суд не витребував та не дослідив документи, які підтверджують хвороби останнього, колегія суддів розцінює їх як необґрунтовані, оскільки за наявності двох судимостей за тяжкі злочини, які виключають в даному випадку застосування амністії, дані про стан здоров`я засудженого, зокрема про наявність в останнього ВІЛ-інфекції, жодним чином не можуть вплинути на висновки суду.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає прийняте ним рішення обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2015 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду :
____________ ________________ ____________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4