Справа № 317/268/16-к
Провадження № /п 1-кп/317/64/2016

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2015 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Петро-Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч. 1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем - старшим навідником гранатометного відділення НОМЕР_1 батальйону територіальної оборони військової частини польова пошта НОМЕР_2 , діючи умисно всупереч інтересам військової служби в порушення вимог ст. ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 16 жовтня 2014 року з метою ухилитися від військової служби, не з`явився на місце служби полігон « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який дислокується у Запорізькому районі Запорізької області, ухиляючись від військової служби до 23 лютого 2015 року.
Суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України постановив не досліджувати докази відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, при цьому допитати обвинуваченого і вивчити матеріали кримінального провадження в частині, які характеризують особу обвинуваченого.
Проти такого порядку дослідження доказів не заперечують учасники судового провадження.
Будучи допитаним в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину і пояснив, що дійсно в квітні 2014 року він був призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією і зарахований старшим навідником гранатометного відділення НОМЕР_1 батальону територіальної оборони. Після перебування в зоні антитерористичної операції восени 2014 року їх частину перевели на полігон " ІНФОРМАЦІЯ_2 " біля АДРЕСА_2 , провівши ротацію частин. Після цього на початку жовтня 2014 року його відпустили з частини у відпустку, з якої він у військову частину не повернувся. Тільки в кінці лютого 2015 року він з`явився до військової прокуратури. В скоєному розкаявся.
Згідно наказу № 4 від 28.04.2014 року солдата запасу ОСОБА_4 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_3 , зараховано старшим навідником гранатометного відділення 23 батальйону територіальної оборони військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Відповідно до довідки № 329 від 20.08.2014 року ОСОБА_4 приймав участь в антитерористичній операції з 01.06.2014 року.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 408 КК України за ознаками дезертирство, тобто нез`явлення з відпустки на службу з метою ухилитися від військової служби.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_4 скоїв злочин середньої тяжкості, позитивно характеризується за місцем проходження служби.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в ході судового розгляду не встановлено.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є його щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння його розкриттю.
Крім того, ОСОБА_4 раніше не судимий, повністю визнав себе винним, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину.
Враховуючи вказані вище обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також те, що ОСОБА_4 приймав участь в антитерористичній операції, суд вважає необхідним призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті у вигляді арешту, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 69 КК України, задовольнивши клопотання прокурора.
Кримінальним правопорушенням шкоди матеріального характеру не завдано, тому цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
Судових витрат, пов`язаних з проведенням експертиз та речових доказів по даному кримінальному провадженню нема.
Враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_4 в ході досудового розслідування міра запобіжного заходу не обиралась, клопотання відносно цього в ході судового розгляду ніхто з учасників кримінального провадження не заявляв, суд за власною ініціативою не вирішує питання про обрання йому якогось виду запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України і, із застосуванням ст.. 69 КК України, призначити йому покарання у вигляді 1 ( одного ) місяця арешту.
Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 не обиралася.
Строк покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1