05.11.2015
Справа № 494/1519/15-к
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.11.2015 м. Березівка
Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
заявника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 від 05.10.2015 року та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
30.10.2015 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 від 05.10.2015 року та зобов`язання вчинити певні дії, яка передана канцелярією Березівського районного суду Одеської області до провадження слідчого судді ОСОБА_1 02.11.2015 року.
Ухвалою від 02.11.2015 року відкрито провадження за скаргою та призначено судове засідання на 05.11.2015 року.
Скаргу обґрунтувала тим, що 18.03.2005 року на території прокуратури Березівського району працівник прокуратури ОСОБА_6 наніс удари кулаком по затилочній частині голови завника, ображав її нецензурною лайкою, тим самим скоїв кримінальне правопорушення за ст..126 та 296 Кримінального кодексу України (далі КК України). З 2005 року по 2014 рік перевірка вказаної заяви проводилась міліцією відповідно до вимог КПК України (1960 року). Якими неодноразово приймались рішення про відмову у порушенні кримінальної справи та потім були скасовані рішеннями суду. 30.01.2014 року ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області задоволена скарга заявниці про внесення відомостей до ЄРДР. 13.06.2015 року внесені відомості в ЄРДР про скоєння злочину ОСОБА_6 за ст..296 КК України. 23.10.2015 року скаржниця звернулась до слідчого з клопотанням щодо довнесення відомостей до ЄРДР за ст..126 КК України, як визначено ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області. Окрім цього, 02.10.2015 року вона також звернулась з клопотанням про визнання її потерпілою по кримінальному провадженню. Однак, постановою від 05.10.2015 року слідчим винесено постанову про відмову у визнанні потерпілою. Вказану постанову ОСОБА_5 отримала 22.10.2015 року поштою.З вказаною постановою вона не погоджується та вважає її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки, у заявника на підставі ч.2 статті 55 КК України виникає право та обов`язки потерпілої, по друге, до заявника застосовувалось насилля, ображали її нецензурною лайкою, по третє, слідчий не вніс відомості до ЄРДР про скоєння злочину за ст.126 КК України. На підставі вищевикладеного, просила задовольнити її скаргу у повному обсязі.
В судовому засіданні 05.11.2015 року заявник ОСОБА_5 підтримала скаргу з викладених у ній підстав та просила її задовольнити.
Прокурор та слідчий Березівського РВ ГУМВС в Одеській області заперечували проти задоволення скарги, вважаючи скаргу заявника необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Частиною першою статті 304 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України) передбачено: «Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії».
Як встановлено судом, постанову про відмову у визнанні потерпілою від 05.10.2015 року, ОСОБА_5 отримала 22.10.2015 року поштою та подала скаргу до суду 30.10.2015 року.
Статтею 22 КПК України передбачено: «Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом...».
Щодо вимоги скаржника про зобов`язання слідчого ОСОБА_4 виконати вимоги ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.01.2015 року та довнести в ЄРДР відомості про скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 за ст..126 КК України, слідчий суддя вважає зазначити наступне.
Таким чином, слідчим СВ Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області виконані вимоги ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.01.2015 року щодо внесення в ЄРДР відомостей про скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 за ст..126 КК України.
Більш того, вимоги скарги у частині щодо довнесення в ЄРДР відомостей про скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 за ст.126 КК України і, які вже були предметом розгляду одним слідчим суддею, зокрема бездіяльність органу досудового розслідування по невнесенню відомостей до ЄРДР, та по якій прийнято судове рішення, не можуть повторно бути предметом розгляду скарги з вимогою щодо довнесення відомостей до ЄРДР.
Щодо вимоги скаржника про зобов`язання скасувати постанову слідчого ОСОБА_4 від 05.10.2015 року про відмову у визнанні потерпілою; визнати ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні потерпілою, ознайомити її з матеріалами кримінального провадження
та зобов`язання слідчого розглянути її клопотання про визнання потерпілою у порядку ст.220 КПК України та видати їй постанову, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Частиною першою статті55 КПК України: «Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди».
Частиною другою цієї ж статті визначено: «Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого…».
Відповідно до частини п`ятої ст. 55 КПК України: «За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява зокрема про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді».
Як встановлено вище, постановою слідчого від 05.10.2015 року в межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 відмовлено у визнанні її потерпілою з тих підстав, що доказів, які б свідчили про те, що заявником кримінальними правопорушеннями завдано моральної, фізичної або майнової шкоди не надано під час досудового розслідування, тому підстав для визнання її потерпілою у кримінальному провадженні не вбачається.
Дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілою від 05.10.2015 року, слідчий суддя доходить висновку, що слідчим зроблено посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що заявнику було завдано шкоди, однак на підтвердження такого свого висновку слідчий не навів та не послався у постанові, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави дійти такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про те, що заявнику не було завдано шкоди.
Слідчим не повністю наведені підстави, визначені ст. 55 КПК України, які виключають визнання особи потерпілою, мотиви прийняття такого рішення. Зміст вказаної постанови містить лише перелік статей КПК України та їх зміст. Натомість, правового обґрунтування відсутності підстав щодо задоволення клопотання щодо визнання заявника потерпілими, оскаржувана постанова не містить.
Оскільки, постанова слідчого від 05.10.2015 року про відмову у визнанні потерпілою є невмотивованою, не містить належного обгрунтування прийнятого рішення, не зазначено обставин, які передбачені ч.5 ст. 55 КПК України, за наявності яких може бути винесена постанова про відмову у визнанні потерпілим, тому, зазначена постанова підлягає скасуванню.
В свою чергу, вимога щодо зобов`язання слідчого визнати заявника потерпілою задоволенню не підлягає, оскільки, у відповідності до частини п`ятої ст. 40 КПК України, слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності.
Водночас, суд наголошує, що відповідно до статті 221 КПК України: « Слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню…».
Однак, на час розгляду скарги ОСОБА_5 потерпілою не визнано у даному кримінальному провадженні, таким чином суд не вбачає підстав для задоволення вимоги також щодо ознайомлення її з матеріалами кримінального провадження.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 303, 307, 309,376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 від 05.10.2015 року та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Постанову слідчого СВ Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 від 05.10.2015 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілою - скасувати.
В задоволенні іншої частині скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 09.11.2015 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1