ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
іменем україни

28 січня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ
у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005233, за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 25 червня 2015 року щодо неї,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Магадан Російської Федерації, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком тривалістю 1 рік,
яку визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:
до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернулась засуджена ОСОБА_5 із касаційною скаргою на вирок апеляційного суду щодо неї.
У касаційній скарзі засуджена порушує питання про його зміну, перекваліфікацію її дій з ч. 3 ст. 307 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України та просить зменшити строк покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Зазначає, що справа щодо неї за ч. 3 ст. 307 КК України є сфабрикованою, вказує, що не мала можливості допитати свідка ОСОБА_8 , фактично посилається на невідповідність висновків суду обставинам провадження, неповноту судового розгляду, неправильну оцінку показань свідків. Вважає, що призначене покарання є суворим, оскільки судом не враховано наявність у неї хворої матері та того, що сама вона страждає на тяжке захворювання.

За вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 травня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2013 року та ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років і 3 місяці.
Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Апеляційний суд Миколаївської області, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора та відмовивши у задоволенні апеляційної скарги засудженої, вищевказаний вирок в частині призначеного покарання скасував та ухвалив свій вирок від 25 червня 2015 року, відповідно до якого ухвалено вважати ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією усього майна, яке є її власністю.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2013 року та ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років і 3 місяці із конфіскацією усього майна, яке є її власністю.
У решті вирок місцевого суду залишено без змін.

Судом визнано винуватою та засуджено ОСОБА_5 за вчинення злочину за таких обставин.
У невстановлений в ході досудового розслідування дату та час, знаходячись у невстановленому місці, у невстановленої особи, ОСОБА_5 незаконно придбала з метою подальшого збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, в перерахунку на суху речовину масою не менше 15,502 г, що становить особливо великий розмір.
12 листопада 2014 року приблизно о 11:05 год. ОСОБА_5 , зберігаючи при собі особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, частково розфасувавши його у 5 медичних шприців об`ємом по 20 мл кожен, незаконно перевезла наркотичний засіб на автомобілі ВАЗ 2105 д/н НОМЕР_1 на перехрестя вулиць Чкалова і 1-ї Слобідської в м. Миколаєві з метою збуту.
12 листопада 2014 року на телефон міліції «102» звернувся громадянин із заявою, що 12 листопада 2014 року о 11:05 год. на розі вулиць Чкалова та 1-ї Слобідської в м. Миколаєві невідомі особи продають наркотичні засоби з зазначеного вище автомобіля.
В ході відпрацювання сигналу оперативного чергового про збут наркотиків даний автомобіль був помічений співробітниками міліції приблизно о 11:30 год. на вул. Чкалова між вулицями Комсомольська та 5-а Слобідська. Вимогу зупинитися водій автомобілю не виконав, і в результаті переслідування автомобіль було затримано біля будинку № 42 по вул. 1-й Інгульській у м. Миколаєві. При огляді місця події в сумочці у ОСОБА_5 виявлено та вилучено 5 медичних шприців об`ємом по 20 мл кожен та полімерну пляшку об`ємом 200 мл з особливо небезпечним наркотичним засобом - ацетильованим опієм, масою в перерахунку на суху речовину - 15,502 г.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали касаційну скаргу, думку прокурора, який зазначив про безпідставність доводів касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. З урахуванням вимог ст. 438 КПК України невідповідність висновків суду обставинам кримінального провадження,однобічність та неповнота судового розгляду, на що також фактично посилається засуджена ОСОБА_5 у касаційній скарзі, не може бути предметом перевірки суду касаційної інстанції. Отже, касаційний суд при касаційному розгляді виходить із обставин справи, встановлених судом.
При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та кваліфікацію її дій за даною нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у вироку наведено докладні мотиви.
Так, в основу вироку місцевого суду за фактом придбання, зберігання та перевезення з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів у особливо великих розмірах, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, обґрунтовано покладено дані, встановлені із показань самої засудженої ОСОБА_5 , яка не заперечувала, що працівники дорожньої автомобільної інспекції наздоганяли автомобіль під керуванням ОСОБА_8 , а коли наздогнали, в її сумці вилучили шприци та пляшку з речовиною, при цьому вона підтвердила, що це її речі, показань свідка ОСОБА_8 , який зазначав, що як таксист підвозив ОСОБА_5 у різні місця, де вона зустрічалася із різними людьми, при цьому по телефону розмовляла про повернення грошей, а коли їх було зупинено працівниками міліції у неї у сумці виявлено та вилучено шприци та пляшку із речовиною, понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтвердили обставини затримання ОСОБА_5 та вилучення з її сумки п`яти шприців та пляшки із рідиною коричневого кольору, ОСОБА_11 , який у складі наряду патрульно-постової служби здійснював заходи із затримання автомобіля.
Рішення суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину підтверджується також даними, встановленими із аналізу сукупності зібраних у ході досудового розслідування письмових доказів, у тому числі протоколу огляду місця події від 12 листопада 2014 року, висновку експерта № 2345 від 17 листопада 2014 року, відповідно до якого вилучена речовина містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, загальною масою у перерахунку на суху речовину 15,502 г.
Висновки місцевого суду щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України.
На думку колегії суддів, з урахуванням того, що ОСОБА_5 перевозила розфасований наркотичний засіб у значній кількості, тих обставин, що цього дня вона зустрічалась із різними людьми, по телефону розмовляла про повернення грошей, висновок місцевого суду про те, що злочин саме з метою збуту є обґрунтованим.
За встановлених судом фактичних обставин провадження дії засудженої правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 307 КК України, а підстав для перекваліфікації її дій на менш тяжке кримінальне правопорушення колегією суддів не встановлено.
При цьому, апеляційний суд, постановивши новий вирок щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання за апеляційною скаргою прокурора, ретельно перевірив також доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 , які є аналогічними доводам її касаційної скарги та дійшов висновку про правильне встановлення місцевим судом фактичних обставин провадження, доведеність вини засудженої у вчиненні злочину та правильність кваліфікації її дій. Свої висновки про залишення апеляційної скарги засудженої без задоволення судом належним чином мотивовано, а вирок суду апеляційної інстанції суду в цій частині є достатньо обґрунтованим та відповідає вимогам ч. 2 ст. 420 КПК України.

У ході перевірки матеріалів кримінального провадження істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б перешкодити ухвалити законні й обґрунтовані судові рішення, чи таких, які були б безумовними підставами для їх зміни чи скасування, не встановлено.
Зокрема, посилання засудженої ОСОБА_5 на порушення вимог кримінального процесуального закону при допиті свідка ОСОБА_8 на увагу не заслуговують, оскільки як убачається із даних журналу судового засідання від 03 лютого 2015 року його допит проводився із дотриманням вимог ст. 352 КПК України за участю обвинуваченої, яка не була позбавлена права задавати свідку питання та її захисника ОСОБА_12 , який реалізовував своє право на допит свідка.
Даних, які б свідчили про заінтересованість свідків, як про це міститься посилання у касаційній скарзі, судами встановлено не було, яких-небудь обґрунтованих обставин на підтвердження цього не наведено і в касаційній скарзі.
Доводи засудженої ОСОБА_5 про призначення покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та даним про її особу також на увагу не заслуговують.
Так, відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_5 вищевказані вимоги кримінального закону дотримано. Так, ураховано тяжкість злочину, віднесеного до категорії особливо тяжких, дані про особу засудженої, яка позитивно характеризується за місцем проживання, вчинила злочин у період іспитового строку за попереднім вироком, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані наркотичного сп`яніння, відсутність обставин, що пом`якшують покарання. Покарання призначено у мінімальних межах санкції статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Суд апеляційної інстанції обґрунтовано не встановив підстав для призначення покарання нижче нижчої межі санкції ч. 3 ст. 307 КК України, оскільки за відсутності по справі обставин, що пом`якшують покарання, застосування положень ст. 69 КК України є неможливим.
Таким чином, на думку колегії суддів, призначене ОСОБА_5 покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженої та попередження вчинення нових злочинів як нею, так і іншими особами.
З огляду на викладене, підстав для задоволення касаційної скарги засудженої ОСОБА_5 колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Залишити без змін вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 25 червня 2015 року щодо ОСОБА_5 , а касаційну скаргу засудженої без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3