Справа № 545/3014/15-к
Провадження № 1-в/545/544/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.11.2015 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області в режимі відео конференції клопотання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дзержинська, Донецької області, громадянина України, незакінчена вища освіта, не одруженого, не судимого,

Засуджений вироком Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області від 14.01.2013 року за ст.. 286 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки,

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 30.05.2014 року відповідно до ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» скорочено невідбуту частину покарання наполовину, що складає 03 роки 03 місяці 06 днів

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув ? строку покарання і довів своє виправлення.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав прохав задовольнити з наведених в ньому підстав.

Прокурор та представник адміністрації проти задоволення клопотання заперечували, вважають, що засуджений за час відбування покарання не довів своє виправлення і тому не заслуговує на застосування до нього умовно дострокового звільнення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, ОСОБА_5 засуджений вироком Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області від 14.01.2013 року за ст.. 286 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Потерпілими від вчиненого засудженим злочину були 11 осіб.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 30.05.2014 року відповідно до ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» скорочено невідбуту частину покарання наполовину, що складає 03 роки 03 місяці 06 днів

За час відбування покарання в установі засуджений мав 4 заохочення у виді подяки ( 3 рази ) та зняття раніше накладеного стягнення і 5 стягнень у виді догани ( 4 рази ) та ДІЗО 15 діб .

Як вбачається з характеристик на засудженого від 09.02.2015 року, 29.09.2015 року та останньої від 20.10.2015 року, яка була надана під час розгляду справи в суді, ОСОБА_5 характеризується посередньо, на шлях виправлення не став. Крім того, згідно витягу з протоколу № 19 спільного засідання комісії Крюківської ВК № 29 та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації від 29.09.2015 року ( особова справа а.84) ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України, оскільки він не став на шлях виправлення. Вказане підтверджується також опитувальним листом керівників частини та служби ВК , згідно якого всі 7 працівників установи вказали , що ОСОБА_5 не заслуговує на застосування до нього пільги . Тобто вищезазначене свідчить, що відбувши більше 1/2 строку покарання засуджений не став на шлях виправлення, неодноразово систематично на протязі всього періоду відбуття покарання порушував вимоги режиму та відповідно має нестабільну поведінку.

Крім того, в порушення вимог наказу МЮУ № 478/5/180/375/212/258 від 28.03.2012 року не здійснена перевірка можливості проживання засудженого після його звільнення за обраним місцем проживання та відповідно не вирішено питання проживання засудженого. Згідно матеріалів справи місцем його проживання до направлення в місця позбавлення волі було м. Дзержинськ Донецької області.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд враховує особу засудженого, дані про поведінку засудженого і його ставлення до праці за весь період відбування покарання, виходить з того, що єдиною та достатньою підставною умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарань виправлення засудженого, що повинно підтверджуватися його сумлінною поведінкою та ставленням до праці у процесі відбування покарання.

Таким чином, суд вважає, що наведені обставини свідчать про нестабільну поведінку засудженого, не додержання ним вимог режиму відбування покарання та відповідно не можуть свідчити про виправлення ОСОБА_5 , його сумлінну поведінку та чесне ставлення до праці , за весь період відбування покарання і тому приходить до висновку, що необхідні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого відсутні. При цьому враховує , що на час розгляду справи в суді не з`ясоване та не вирішене питання проживання засуджено після звільнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537, ст..539 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1