Справа № 524/5598/15-к
11.09.2015 року, слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
Ошуканими за вказаною схемою стали громадяни м. Кременчука, а сума завданих їм збитків складає понад 305100 грн., що є особливо великими розмірами.
В ході досудового розслідування встановлено, що у зазначеної юридичної особи в банківських установах відкритий наступний розрахунковий рахунок: № НОМЕР_1 відкритий в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» МФО 300498 та № НОМЕР_2 відкритий в АТ «Сбербанк Росії» (м. Київ) МФО 320627.
Санкція статті кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України передбачає конфіскацію майна.
Враховуючи те, що подальше користування розрахунковими рахунками вказаними юридичними особами, може призвести до перерахування грошових коштів на інші рахунки чи їх зняття, що унеможливить застосування заходу кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, слідчий зазначив, що необхідно застосувати заборону для вказаних юридичних осіб розпоряджатися будь-яким чином грошовими коштами, що знаходяться на вказаних розрахункових рахунках та використовувати їх. Просив накласти на рахунки арешт
Вислухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Відповідно до ч.4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Згідно з ч.2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Внесене слідчим клопотання відповідає вимогам ст.. 171 КПК України, додані до клопотання матеріали доводять підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, майно на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям зазначеним у п.3,4 ч. 2 ст. 167 КПК України.
Таким чином, у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст.. 170 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного слідчим клопотання, однак часткового, в межах 300 000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 167,170-175,309,369-372,532 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її оголошення відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309, ст. 395 КПК України.
Слідчий суддя ОСОБА_1