Провадження № 11-кп/792/716/15 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа № 671/1794/15-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження №0000388 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2015 року,

В с т а н о в и л а:
Вироком Волочиського районного суду від 19 жовтня 2015 року

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Одеси, жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, з середньою освітою, не працюючу, не одружену, на утриманні малолітня дитина, раніше судиму:

- 26.08.2015 року вироком Волочиського районного суду за ч.2 ст.125 КК України на 200 годин громадських робіт, -

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно ч.ч.1,4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання ОСОБА_8 у виді 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням згідно ч.1 ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

За вироком суду, обвинувачена ОСОБА_8 09.08.2015 р. близько 18 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в АДРЕСА_2 , в ході сварки із співмешканцем ОСОБА_7 умисно заподіяла останньому удар кухонним ножем в живіт, внаслідок чого заподіяла йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої в черевну порожнину колото-різаної рани в правому підребер`ї з ушкодженням правої долі печінки та жовчного міхура, які згідно висновку експерта №200 від 30.09.2015 р. відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння (завдання) і котрі без надання медичної допомоги за звичайним перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченої та правильності кваліфікації її дій, прокурор, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання ОСОБА_8 у виді 5 років позбавлення волі, звільнивши її від відбування цього покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та поклавши обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а призначене покарання за вироком Волочиського районного суду від 26.08.2015 року у виді 200 годин громадських робіт виконувати самостійно.

Свої вимоги аргументує тим, що судом, всупереч вимогам ч.4 ст.70 КК України та роз`ясненням, які містяться в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», незаконно звільнено обвинувачену ОСОБА_8 від реального невідбутого покарання у виді громадських робіт, призначеного вироком Волочиського районного суду від 26 серпня 2015 року.

До початку розгляду справи прокурор подав зміни до резолютивної частини апеляційної скарги та просив оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного покарання. Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинувачену від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим стром на 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 серпня 2015 року, згідно якого ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.125 КК України на 200 годин громадських робіт, виконувати самостійно.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги сторони обвинувачення, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, думку обвинуваченої ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_7 , які покладаються на думку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, надавши обвинуваченій останнє слово та право виступу в судових дебатах, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню в силу наступних причин.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на перевірених судом доказах.

Фактичні обставини справи, правова кваліфікація дій обвинуваченої та її винуватість в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, жодною стороною кримінального провадження не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції згідно з ч.1 ст.404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє, а переглядає його в межах поданої апеляційної скарги.

У той же час перевіркою матеріалів провадження встановлено, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими.

Зокрема, застосовуючи ч.4 ст.70 КК України і поглинаючи призначені ОСОБА_8 покарання за попереднім вироком від 26.08.2015 року та вироком від 19.10.2015 року, суд допустив неправильне застосування кримінального закону.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 була засуджена вироком Волочиського районного суду від 26.08.2015 року за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, тобто до покарання, яке підлягає реальному виконанню.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, за яке ОСОБА_8 засуджена відповідно до вироку що оскаржується, вчинено нею 09.08.2015 року, тобто до постановлення попереднього вироку від 26.08.2015 року.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та в подальшому звільняючи обвинувачену від відбування остаточного покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням, місцевий суд допустився помилки, вдавшись до ревізії вироку Волочиського районного суду Хмельницької області від 26.08.2015 року, який вступив в законну силу, звільнивши тим самим ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного даним вироком, у виді громадських робіт, яке належить відбувати реально.

На переконання колегії суддів, таке звільнення обвинуваченої від відбування покарання є неприпустимим, а тому оскаржуваний вирок місцевого суду в частині призначення покарання необхідно скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Згідно п.29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» - покарання має бути визначене у вироку таким чином, щоб під час його виконання не виникло жодних сумнівів стосовно його виду і розміру.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи відсутність апеляційних скарг в частині кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 колегія суддів вважає доведеним, що ОСОБА_8 09.08.2015 р. близько 18 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в АДРЕСА_2 , в ході сварки із співмешканцем ОСОБА_7 , умисно заподіяла останньому удар кухонним ножем в живіт, внаслідок чого заподіяла йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої в черевну порожнину колото-різаної рани в правому підребер`ї з ушкодженням правої долі печінки та жовчного міхура, які згідно висновку експерта №200 від 30.09.2015 р. відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння (завдання) і котрі без надання медичної допомоги за звичайним перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

Дії обвинуваченої ОСОБА_8 колегія суддів кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України, як умисне заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

При призначенні ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.121 КК України колегія суддів згідно ст.65 КК України та роз`яснень, які містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами, внесеними Постановами № 18 від 10 грудня 2004 року і № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, конкретні обставини його вчинення, особу винної, яка позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, ряд обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття у скоєному, визнання вини та активне сприяння слідству у розкритті злочину.

Скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння визнається колегією суддів обставиною, яка обтяжує покарання.

Вказані обставини, на переконання колегії суддів, дають можливість призначити обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією інкримінованої статті, із застосуванням положень ст.75 КК України, звільнивши обвинувачену від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчинення нею нових злочинів.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, п. 4 ч.1 ст. 420 КПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2015 року, в частині призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_8 скасувати та постановити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим стром на 1 (один) рік та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

На підставі ч.4 ст.70 КК України зазначений вирок та вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 серпня 2015 року, згідно якого ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.125 КК України на 200 годин громадських робіт, виконувати самостійно.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2