№ 207/4650/14-к
№ 1-кп/207/446/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2015 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпродзержинську кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

В судовому засіданні прокурор наполягав на призначенні справи до судового розгляду.

Захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про повернення обвинувального акта прокурору по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 як такого, що не відповідає вимогам КПК України, яке було підтримано обвинуваченим ОСОБА_4 .

Обвинувачений та захисник вважають неможливим призначити розгляд кримінального провадження у судовому засіданні у зв`язку з не виконанням стороною обвинувачення вимог щодо складання обвинувального акту, зазначили, що про це прямо вказано в ухвалі апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2015 року, якою було скасовано попередній вирок Баглійського районного суду м.Дніпродзержинска від 18 червня 2015 року, а також в окремій думці судді апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 .

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Так, згідно з п. 5 ч. 2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Однак, наданий суду обвинувальний акт не відповідає вимога ст.291 КК України.

Обвинувальний акт не містить в собі відомостей, передбачених п. 5 ч. 2 ст.291 КПК України, а саме виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та суперечливе формулювання обвинувачення. В обвинувальному акті не розписана об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

З обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0001282 вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він ухилився від призову за мобілізацією. Однак, в тексті обвинувального акту не зазначено, яким же саме способом ОСОБА_4 ухилився від призову за мобілізацією.

Як зазначалось вище, відповідно до ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити крім іншого такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

А відповідно до вимог ст.91 КПК України, серед обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зазначені: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, що є обов`язковими й для ухвалення вироку відповідно до вимог ст.ст. 370, 374 КПК України.

В порушення зазначених вимог обвинувальний акт в частині викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, не відповідає вимогам закону, а саме: суть обвинувачення ОСОБА_4 викладена не конкретно. Зі змісту викладених фактичних обстави неможливо дійти однозначного висновку про те, якими умисними діями (бездіяльністю) ОСОБА_4 , будучи особою, яка підлягає мобілізації ухилився від неї.

В даному обвинувальному акті взагалі не відображені відомості про те, в чому саме, якими діями чи бездіяльністю обвинувачений порушив норми діючого законодавства, на які посилається прокурор, а саме Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України № 607 «Про часткову мобілізацію», та Конституцію України і які б свідчили про його ухилення від мобілізації, та не зазначено, яким саме способом ОСОБА_4 ухилився від мобілізації, та в якій формі ОСОБА_4 6 серпня 2014 року після проходження у приміщенні Дніпродзержинського ОМВК ухилився від подальшого призову за мобілізацією, тобто які ж дії або бездіяльність вчинив ОСОБА_4 , що свідчать про його ухилення від призову за мобілізацією.

Відповідно до обвинувального акту, який було вручено ОСОБА_4 зазначено, що обвинувачений усупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України № 607 «Про часткову мобілізацію» з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин від призову за мобілізацією ухилився. Таким чином в зазначеному обвинувальному акті взагалі відсутні факультативні ознаки правопорушення, а саме відомості про те, в чому конкретно виразилось порушення норм діючого законодавства, на які посилаються прокурор та слідчий. В обвинувальному акті не вказано, в яких саме діях ОСОБА_4 найшло відображення порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та чим це підтверджується. Також в обвинувальному акті в описовій частині зазначено що ОСОБА_4 відмовився від призову на військову службу, при цьому не зазначено, які норми діючого законодавства, які регулюють призов на військову службу громадян України, ОСОБА_4 порушив.

Зазначене є підтвердженням того, що в обвинувальному акті не розкрита об`єктивна сторона злочину.

Крім того, в обвинувальному акті не зазначено коли та яким чином ОСОБА_4 було доведено до відома про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією.

Приймаючи до уваги засаду кримінального провадження законності, що передбачена ст.9 КПК України, недотримання будь-яких імперативних вимог щодо змісту обвинувального акту, в тому числі щодо зазначення правової кваліфікації кримінального правопорушення відповідно до посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, чіткого формулювання обвинувачення та викладу конкретних фактичних обставин кримінального правопорушення є підставою для визнання його таким, що він не відповідає вимогам КПК України. Кожен злочин має безліч ознак, однак далеко не всі вони враховуються при кваліфікації. При кваліфікації необхідно в конкретному діянні встановити ті юридично значущі об`єктивні і суб`єктивні ознаки, що входять до складу конкретного вчиненого злочину. Причому склад утворює тільки вся сукупність передбачених законом ознак. Відсутність хоча б однієї з необхідних ознак свідчить про відсутність у діянні особи складу конкретного злочину.

Більше того, з урахуванням засади змагальності кримінального провадження, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим обвинувальним актом, складеним з грубими порушеннями вимог п. 5 ч. 2 ст.291 КПК України щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення, чіткого формулювання обвинувачення та викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки з самого початку судового розгляду не буде зрозуміло від якого обвинувачення обвинувачений має захищатися. Статтею 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення, у тому числі з метою зміни правової кваліфікації, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, а відповідно до ч. 3 ст.26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його компетенції цим Кодексом. Тому, з урахуванням того, що в силу ст.22 КПК України підтримання державного обвинувачення в суді здійснюється лише прокурором, і без зазначення в обвинувальному акті чіткого формулювання обвинувачення та викладу конкретних фактичних обставин кримінального правопорушення, суд буде позбавлений можливості виконати вимоги ст.337 КПК України щодо меж судового розгляду.

Аналізуючи зміст ст. 291 КПК України, обвинувальний акт та додані до нього документи в сукупності мають бути складені з дотриманням вимог КПК України, для можливості призначення судового розгляду.

Отже, вказані порушення при складанні обвинувального акту безпосередньо підтверджують порушення вимог ст. 91, 291 КПК України, а відповідно заявлене захисником обвинуваченого клопотання щодо повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з невиконанням вимог закону знайшло своє підтвердження в підготовчому судовому засіданні.

Суд вважає, що обвинувальний акт складено не відповідно до норм КПК України та приходить до висновку, що усунути невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України можливо лише шляхом повернення його прокурору з метою усунення ним недоліків обвинувального акту.

Статтею 314 ч.3 п.3 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Наведені істотні порушення вимог КПК України не дають суду підстав для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001282 від 06.08.2014 року, відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, у зв`язку з чим вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст. 314, 392 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001282 від 06.08.2014 року, відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, повернути прокурору Баглійського району м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення через Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1