Справа № 473/3739/15-к
ВИРОК
іменем України
"30" вересня 2015 р. . Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
з участю захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську Миколаївської області кримінальне провадження № 0001872 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.
02.08.2015 року приблизно о 3 годині ОСОБА_6 переслідуючи умисел на таємне викрадення чужого майна підійшовши до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан вищевказаного домоволодіння, де у дворі таємно викрав 4 металеві кутники 35х35 мм довжиною 6 м кожний та 15 м мідного багатожильного кабелю, в подальшому з причин, що не залежали від його волі не зміг довести злочин до кінця.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, оспорював кваліфікуючу ознаку проникнення у сховище. Пояснив суду, що недавно повернувся із зони АТО. В день вчинення злочину вживав спиртні напої. Переплутав домоволодіння потерпілого та самостійно переліз через високу огорожу без сторонньої допомоги, вважаючи що це його власність. Опинившись у дворі, зрозумів, що не туди потрапив, та за допомогою дробини та інших металевих предметів, не розумів яких саме, бо не бачив, і взагалі все погано пам`ятає, намагався потрапити за огорожу та був зупинений потерпілим. У вчиненому кається.
Вини обвинуваченого повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_7 пояснив суду, що прокинувся о 3 годині ночі від шуму у дворі. Побачив обвинуваченого ОСОБА_6 на дробині, якого витягнув з дробини та виявив біля неї 2 кутника на території двору, та 2 кутника за огорожею на вулиці, які до того знаходились у його дворі та були закриті дошками так, що їх не було видно. Крім того біля дробини знаходився мідний кабель, який до того був прекрепленний до домоволодіння. Потерпілий викликав карету швидкої допомогу та міліцію. Майно, яке намагався викрасти обвинувачений було потерпілому залишено.
Крім того, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими матеріалами кримінального провадження:
-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 02.08.2015 року, згідно якого потерпілий просить притягнути до відповідальності особу, яка намагалася вчинити крадіжку його майна (а.п.21)
- протоколом огляду місця події від 02.08.2015 року та фототаблицями до нього, відповідно до якого місцем огляду є територія поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час огляду вилучено 4 кутники довжиною 6 метрів та кабель довжиною приблизно 15 метрів (а.п.22 );
-протоколом впізнання, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 на фотознимку впізнав обвинуваченого, як особу яка 02.08.2015 року приблизно о 3 годині 30 хвилин намагалася вчинити крадіжку його майна (а.п.25);
-довідкою про вартість (а.п.26);
-речовими доказами (а.п.27);
-зберігальною розпискою (а.п.28);
Доводи сторони захисту про те, що дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки кваліфікуюча ознака ч. 3 ст. 185 КК України проникнення у сховище відсутня, так як дане місце вчинення злочину не сховище, не беруться судом до уваги. Оскільки у Постанові Пленуму Верховного Суду № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» у п. 22 зазначається, що під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіннямайном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.
Під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо).
В судовому засіданні на підставі пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 та протоколу огляду місця події та фото таблиць до нього встановлено, що територія домоволодіння потерпілого, на якій зберігалися матеріальні цінності обладнана огорожею, тобто є сховищем.
Хоча в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснював, що переплутав своє домоволодіння з домоволодінням потерпілого (принаймні із пояснень сторін встановлено, що відстань між їх будинками приблизно 300 метрів, та огорожі побудовані із різного матеріалу), проте спосіб потрапляння до нього, обставини, механізм вчинення злочину, поведінка під час вчинення злочину свідчать про те, що обвинувачений проник в житло з метою заволодіння чужим майном та умисел на заволодіння майном у нього виник до проникнення на територію домоволодіння.
Часткове визнання вини обвинуваченим суд розцінює, як спосіб захисту та відсутністю критичного аналізу своїх дій.
Тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, так як він вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаний із проникненням у сховище.
Обставиною, яка пом?якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно зі ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його характер і суспільну небезпеку, особу винного як раніше не судимого (а.п.30), який характеризується за місцем проживання негативно, є учасником бойових дій (а.п.35), у лікарів нарколога та психіатра Вознесенської ЦРЛ на обліку не перебуває, (а.п.31, 32), та вважає необхідним призначити останньому покарання у вигляді позбавлення волі, з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України, яка передбачає, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу та із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.
На думку суду, саме таке покарання необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
У відповідності до ст. 100 КПК України, суд вважає за необхідне вирішити долю речових доказів по кримінальному провадженню.
Судові витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, строком на 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.
На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов?язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по справі: 4 металеві кутники 35х35 мм довжиною 6 метрів кожний та 15 метрів мідного багатожильного кабелю залишити потерпілому ОСОБА_7 як власнику.
Апеляції на вирок можуть бути подані до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд на протязі 30 (тридцяти) днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя: ОСОБА_10