Справа № 305/1785/15-к
Номер провадження 1-кп/305/72/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.01.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Рахів обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. та мешк. АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, інваліда 2 групи, несудимого,
у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.3, ст. 15 ч.3-ст.185 ч.3 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
12 січня 2016 року до провадження в Рахівському районному суді надійшов повторно, обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ст. 185 ч.3, ст. 15 ч.3-ст.185 ч.3 КК України.
25 січня 2016 року відбулося підготовче судове засідання, призначене ухвалою суду від 20.01.2016 року.
Прокурор просив призначити судовий розгляд кримінального провадження вважаючи, що по справі були дотримані всі вимоги, передбачені КПК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , заявив усно про необхідність закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за строками давності.
Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечив про можливість призначення даного провадження до судового розгляду.
Ознайомившись із матеріалами обвинувального акту та додатками до нього, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
З обвинувального акта слідує, що кримінальне правопорушення у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_5 було скоєно в жовтні 1997 року, однак обвинувальний акт затверджено та вручено в січня 2016 року.
Таким чином, де знаходилася кримінальна справа, а пізніше кримінальне провадження з 1997 року по січень 2016 року не відомо, в обвинувальному акті це н е обумовлено.
Згідно обвинувального акту розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням ТОВ «Палсір» становить 456 гривень 50 копійок, а Великобичківському АК ТОРП «Тиса» - не зазначено.
Наявний реєстр матеріалів досудового розслідування доданий до кримінального провадження п. 1 містить посилання на заяву потерпілого ОСОБА_6 , а потерпілим визнано ОСОБА_7 , тобто це різні особи.
Однак, досудовим розслідуванням вказані особи не визнано процесуально потерпілими, чи цивільними позивачами чи свідками, а подавати позови є виключним правом сторін.
Посилаючись у обвинувальному акті на п. 7 ст. 55 КПК України орган досудового розслідування, в разі не надання заяви про залучення в якості потерпілого що в даному випадку суперечить вимогам п. 7 ст. 55 КПК України, поскільки згідно реєстру, ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) надали заяву і визнано потерпілою особу ОСОБА_7 . У разі відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок що в даному випадку не вирішено.
Відсутні відомості і у відношенні потерпілого ОСОБА_8 , свідків кримінальних правопорушень не зазначено взагалі це при їх наявності, поскільки вмінені ОСОБА_5 кримінальні правопорушення скоєно групою осіб.
Судом встановлено, що обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України пред`явлено не повно, поскільки не вказано конкретно номер будинку чи приміщення по АДРЕСА_2 , де мало місце кримінальне правопорушення.
Щодо вирішення питання про застосування ст. 49 КК України, то реєстр матеріалів справи не містить інформації необхідної для об`єктивного вирішення цього питання, в ході підготовчого судового засідання.
Також обвинувальний акт містить неточності в частині кваліфікації дій ОСОБА_5 . На початку ОСОБА_5 обвинувачується за ч. 3 ст. 185 ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України а фактично обвинувачення пред`явлено за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст.15-ч. 3 ст. 185 КК України, що не обумовлено процесуально, отже обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 186 КК України йому не пред`явлено.
Вказаний реєстр повинен відповідати вимогам ст. 109 КПК України і є невідмінним додатком і повинен містити зокрема номер та найменування кожної процесуальної дії проведеної під час досудового розслідування а також час її проведення. При цьому виходячи зі змісту п. 4 ч. 2 ст. 36, ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 116, ч. 2 ст. 280, ст. 561, ст. 7 Розділу ХІ «Перехідні положення КПК України», тощо зміст процесуальної дії не обмежується поняттям слідчої (розшукової) дії і є значно ширшим.
Доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування вочевидь також не відповідає вимогам закону.
Реєстр не містить даних про всі процесуальні дії з участю обвинуваченого ОСОБА_5 , зокрема відсутні дані про повідомлення підозрюваному (обвинуваченому) про його права, вручення відповідної пам`ятки.
Окрім того, реєстр не відповідає вимогам Положення про порядок ведення ЄРДР в частині відсутності витягу з реєстру і не внесення до нього відомостей зокрема, час, надходження заяви повідомлення про кримінальне правопорушення п. 2.1.1, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, п. 2.1.4 не містить вказівки на попередню кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на частину статті КК України, не має даних про відмову потерпілих від подачі цивільного позову, не вручено потерпілим сторонам пам`ятку про її процесуальні права.
Таким чином, суд констатує той факт, що відомості з Реєстру у вигляді витягу згідно додатка № 6 до обвинувального акта не приєднано взагалі.
Відсутність витягу з ЄРДР вказує на неможливість призначення судового розгляду через грубе порушення наведених вище норм КПК України. Положення про порядок ведення ЄРДР, та є безпосередньою підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Суд констатує те, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні вдруге повертається прокурору, при тому, що вимоги вказані в ухвалі суду від 28.10.2015 року фактично виконано не було.
Реєстр в порушення вимог ст. 98 КПК України, не містить інформацію про визнання певних об`єктів речовими доказами, та відсутні відомості про скасування запобіжного заходу.
Слід звернути увагу на те, що матеріали обвинувального акту хоч і містять опис, однак не вказано прошитих і пронумерованих та скріплених печаткою за відповідним номером для довідок кількість аркушів справи за підписом слідчого, а на першій сторінці обвинувального акту, не зазначено місце його затвердження п. 9 ст. 291 КПК України.
Таким чином, оскільки ця інформація в реєстрі не розкрита, вказане додатково свідчить про те, що обвинувальний акт із додатками у виді реєстру не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
За таких обставин, суд дійшов висновку про невідповідність обвинувального акту та долученого до нього реєстру вимогам КПК України, оскільки суд в подальшому пов`язаний інформацією викладеною у ньому, необхідною як для призначення і проведення підготовчого судового засідання, так і подальшого судового розгляду, що передбачає на даній стадії процесу повернення обвинувального акту прокурору, який його затвердив.
Керуючись ст. ст. 291, 314-316, 369 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд, протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1