Справа № 10-146/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 19.07.2010
УХВАЛА

Іменем України

19 липня 2010 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Ігнатюка О.В..

суддів Каленченко Н.О., Костенко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляцію захисника ОСОБА_1 на постанову Обухівського районного суду Київської області від 05.07.2010 року про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту щодо,-

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, 6.7, судимості не має ,-

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий СВ Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області, за згодою прокурора Обухівського району 24.03.2009 року звернувся до суду з поданням про обрання запобіжного заходу - взяття під варту щодо обвинуваченого ОСОБА_2

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 11.12.2008 року близько 19.00 години перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, діючи навмисно з задоволення власник потреб, з метою заволодіння транспортним засобом, знаходячись на ділянці перед будинком №123 по вул.Київській в м.Обухові Київської області, незаконно заволодів транспортним засобом легковим автомобілем «Део-Ланос», який належить ОСОБА_3 та яким по дорученню керує ОСОБА_4. Рухаючись на вказаному автомобілі по вул.Київській в м.Обухові допустив зіткнення з автомобілем «Мерседес-Бенц-Спрінтер» під керуванням ОСОБА_5. після чого не дочекавшись працівників міліції вийшов з автомобіля та пішов у невідомому напрямку. Слідчий посилаючись, що обвинувачений ухиляючись від слідства та суду, перешкоджає встановленню істини у справі, може продовжити злочинну діяльність просить подання задовольнити, оскільки обвинувачений не має постійного місця проживання, не працює, ухиляється від проведення слідчих дій, на виклики слідчого не з'являється.

24 березня 2009 року щодо ОСОБА_2 порушена кримінальна справа за ознаками злочину передбаченого ст. 289 ч.І КК України.

24березня 2009 року винесена постанова про притягнення ОСОБА_2 у якості обвинуваченого.

25березня 2009 року щодо ОСОБА_2 винесена постанова про його розшук

25 березня 2009 року Обухівським районним судом винесена постанова про дачу дозволу на затримання ОСОБА_2М та доставку його в суд

01.07.2010 року ОСОБА_2 М затримано в порядку ст. 106 КПК України

04.07.2010 року ОСОБА_2 звільнено з ІТТ Обухівського РВ ГУ МВС України і Київській області.

05.07.2010 року ОСОБА_2 була вручена копія постанови про порушення проти нього кримінальної справи за ст. 289 ч.І КК України від 24.03.2009 року, копію постанови від 24.03.2009 року про притягнення як обвинуваченого і допитаний у якості обвинуваченого 05.07.2010 року.

Постановою Обухівського районного суду від 05.07.2010 року подання слідчою задоволено та відносно ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту. Обґрунтовуючи свої висновки суд в постанові послався на тяжкість злочину в скоєні якого обвинувачується ОСОБА_2, його особу, вік, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності відсутність постійного місця проживання, що він написавши явку з повинною в Обухівському РВГУ МВС України в Київській області, змінював місце проживання та мобільні телефони, чим фактично ухилявся від слідства, перебував в розшуку, а також з метою запобігти таким спробам встановленню істини по справі, продовжити злочинну діяльність та для забезпечення виконання процесуальних рішень.

На постанову суду захисник подав апеляцію, в якій просить скасувати постанову про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, постановити ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

При цьому захисник посилається на те, що зазначений злочин, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до середньої тяжкості було скоєно в 2008 ропі , але про порушення кримінальної справи ОСОБА_2 дізнався лише в 2010 році під час його затримання .В тому ж, 2008 році ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та винесено рішення за справою покарання у вигляді десяти діб адмінарешту. Зазначене покарання й було сприйняте ОСОБА_2 як передбачене за його дії, що мали місце 11.12.2008 року.Жодних постанов про порушення кримінальної справи ОСОБА_2 не отримував , підписок про не виїзд у нього не відбиралось , повісток за місцем постійного проживання не надсилалось. Після відбування покарання в вигляді адмінарешту ОСОБА_2 повернувся до свого постійного місця проживання : ІНФОРМАЦІЯ_5 де й знаходився постійно.

Жодних доказів зміни місця проживання , номерів телефонів слідством до суду не було надано. Таким чином не відповідають фактичним обставинам справи висновки суду, що до намірів ОСОБА_6 ухилитись від слідства та суду , та відсутні дані що до можливості продовження злочинної діяльності.

При розгляді подання слідчого обвинуваченим було заявлено клопотання про обрання іншого запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд , яке б відповідало тяжкості скоєного злочину, особі обвинуваченого та особистими сімейними обставинам , що склались , а саме наміром укладення шлюбу , реєстрація якого призначена на 01.08.2010 року.

У відповідності з п.З ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини , прийнятої 04.11.1950 року і ратифікований Законом України від 17.07.1997 року , кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд упродовж розумного строку чи на звільнення до початку судового розгляду.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали судового розгляду та кримінальної справи , колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

У відповідності зі ст.165 КПК України запобіжний захід у вигляді взяття під варту застосується лише за вмотивованою постановою судді чи ухвалою суду.

Дані вимоги закону судом першої інстанції належним чином виконані не були.

Зокрема, ні в поданні слідчого, ні в постанові суду першої інстанції, в порушення вимог ст. 165-3 КПК України, не вмотивовано належним чином висновок щодо наявності достатніх даних які свідчать, що ОСОБА_2 може продовжити злочинну діяльність та ухилятися від слідства та суду.

Колегія суддів також погоджується з твердженням в апеляції про те, що судом при обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обвинуваченому ОСОБА_2. не враховано того факту, що у матеріалах кримінальної та судової справи відсутні будь-які дані про те, що проводився розшук відносно останнього, йому направлялись повістки за місцем постійного проживання, про зміну місця проживання, зміну номерів телефонів.

Також не вмотивований висновок стосовно того, що інший запобіжний захід, окрім взяття під варту, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Колегія суддів вважає, що в задоволенні подання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обвинуваченого ОСОБА_2 слід відмовити., виходячи з наступного.

В поданні слідчого необхідність обрання ОСОБА_7. запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обґрунтовується тим, що він вчинив умисний злочин у стані спяніння, сім»ї не має, не працює, законних джерел постійного доходу та засобів до існування не має, схильний до скоєння нових злочинів, перебуваючи на волі може ухилитися від слідства та суду, а також продовжити злочинну діяльність.

Посилання в поданні слідчого та постанові суду на те, що ОСОБА_8 скоїв злочин середньої тяжкості , перебуваючи на волі ухилятися від слідства та суду і продовжити злочинну діяльність і тому йому слід обрати запобіжний захід у вигляді взяття під варту, колегія суддів знаходить не обгрунтованими.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

ОСОБА_2 лише обвинувачується у скоєнні злочину. Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не являються безумовною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Твердження про можливість ухилення від слідства та суду та продовження злочинної діяльності об'єктивно ні чим не підтверджені і , колегія розцінює як цитування диспозиції ст. 148 ч.2 КПК України, що не може розцінюваться як обгрунтування рішення про застосування запобіжного заходу. Таке твердження нічим не обгрунтоване і за своєю суттю є припущенням.

Колегія суддів також зазначає, що ОСОБА_2 має місце проживання, є особою, яка раніше не судима, має намір створити сім»ю. .

Колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд на даному етапі досудового слідства забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_2 і тому обирає відносно нього саме цей запобіжний захід.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів . -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію захисника ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 05.07.2010 року про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту щодо ОСОБА_2 змінити.

У задоволенні подання слідчого Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області відмовити.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, 6.7, судимості не має запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Обвинуваченого ОСОБА_2 звільнити з під варти негайно.

Судді