Справа № 158/660/15-к Провадження №11-кп/773/385/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.289 ч.2 ст.146 ч.2 ст.189 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Турійського районного суду Волинської області від 15 липня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком обвинувачений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Коростень Житомирської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонер, з повною загальною середньою освітою, одружений, на утриманні знаходиться дочка інвалід дитинства, українець, громадянин України, на підставі ст.89 КК України вважається таким, що судимості не має, засуджений:

- за ч.3 ст.289 КК України на підставі ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна;

- за ч.2 ст.146 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч.2 ст.189 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 11 вересня 2012 року, близько 15 години 30 хвилин, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , з метою залякування потерпілого ОСОБА_13 та помсти за образу ОСОБА_14 , погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, та застосовуючи таке насильство, разом із співучасниками незаконно заволодів належним потерпілому автомобілем марки «Ауді А8», номерний знак НОМЕР_1 , вартістю близько 40000 євро.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 11 вересня 2012 року, в період з 15 години 30 хвилин по 21 годину, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи умисно, з метою залякування потерпілого ОСОБА_13 та заподіяння йому тілесних ушкоджень, з мотивів помсти за образу ОСОБА_14 , погрожуючи застосуванням насильства, незаконно позбавив волі потерпілого ОСОБА_13 , що виразилося в утриманні останнього за руки в салоні автомобіля «Ауді А8», номерний знак НОМЕР_1 , після незаконного заволодіння ним, та позбавленні потерпілого можливості залишити транспортний засіб.

Крім цього, 11 вересня 2012 року, близько 18 години ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи умисно з корисливих мотивів, під час вчинення зазначених вище у вироку протиправних дій щодо потерпілого ОСОБА_13 , знаходячись у невстановленому лісовому масиві, переслідуючи корисливу зацікавленість та мету незаконної вимоги передачі чужого майна з ціллю обернення його на свою користь, вимагали у потерпілого грошові кошти в розмірі 1000 євро та в подальшому отримали грошові кошти в розмірі 1000 гривень, двома купюрами номіналом по 500 гривень кожна, та 100 євро, двома купюрами номіналом по 50 євро кожна, які привласнили та розпорядилися ними на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_15 майнову шкоду на вказану суму.

В поданій апеляції прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 призначити остаточне покарання без застосування ст.75 КК України. Вказує, що судом не в повній мірі враховано ступені тяжкості вчинених злочинів, їх характер, ступінь суспільної небезпеки, а також те, що обвинувачений переховувався від органів досудового слідства.

Вислухавши доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляції, прокурора, який апеляцію підтримав і просив вирок суду скасувати, призначивши обвинуваченому покарання без застосування ст.75 КК України, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляції і просили вирок суду залишити без змін, представника потерпілого, який також заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши її доводи та матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляція до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинних діянь та кваліфікація його дій відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи та у апеляційному порядку не оскаржуються.

Також не оскаржується в апеляції і застосування ст.69 КК України.

Згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому воно повинно бути необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, судом було дотримано вказані вимоги закону.

При призначенні ОСОБА_7 покарання судом враховано обставини, на які посилається апелянт у своїй апеляційній скарзі.

Так, суд врахував ступені тяжкості вчинених злочинів, їх суспільну небезпечність та характер, однак дотримуючись принципу індивідуалізації покарання, суд першої інстанції врахував дані про особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, з`явлення із зізнанням, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

ОСОБА_7 є пенсіонером, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, в добровільному порядку повністю відшкодував завдану потерпілому шкоду. Жодних тяжких наслідків в результаті його дій не настало.

Апеляційний суд звертає увагу, що хоча ОСОБА_7 і переховувався від органів досудового розслідування, однак його другорядна роль у вчинених злочинах, а також ступінь його вини поряд із пом`якшуючими покарання обставинами істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів.

Крім того, у обвинуваченого на утриманні знаходиться дочка, яка є інвалідом з дитинства, та лежача дружина, яка потребує постійного медикаментозного лікування. Сам ОСОБА_7 хворіє важкими хворобами.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що з урахуванням особи обвинуваченого, думки представника потерпілого та самого потерпілого, викладеної у наданій письмовій розписці, які вказали про повне відшкодування завданих збитків та просили не позбавляти обвинуваченого волі, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про можливість досягнення мети покарання без ізоляції ОСОБА_7 від суспільства, а призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів в майбутньому.

Підстав для скасування вироку та призначення покарання у виді позбавлення волі без застосування ст.75 КК України з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Турійського районного суду Волинської області від 15 липня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підпис/ /підпис/
З оригіналом згідно.

Ухвала набрала законної сили 20 жовтня 2015 року.

Суддя апеляційного суду ОСОБА_2

Помічник судді ОСОБА_16