Справа №11-13/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - Забара І. К.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Ященка В.А.

суддів: Забари І.К., Крамаренка В.І.

з участю прокурора - Савостьянової Л.В.,

адвоката Ільченка М.П.,

засудженого ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу за апеляціями засудженого ОСОБА_3, захисника Ільченка М.П. на вирок Сумського районного суду Сумської області від 30 жовтня 2009 р., яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, раніше судимий: 14.04.2006 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців,

засуджений за ч.1 ст.125 КК України до громадських робіт на строк 160 годин.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання повністю приєднано невідбуте покарання за вироком від 14.04.2006 року у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Остаточно ОСОБА_3 призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 20 днів, -

ВСТАНОВИЛА :

Згідно вироку суду ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину за наступних обставин.

15.11.2006 року у проміжок часу з 17 до 20 год. в сел.Низи, Сумського району, Сумської області, по вул. Цукровиків, 13, кв.З, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, з метою покарання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, вхопивши останнього за одяг на спині, потягнув з кухні до вітальні, штовхнув у бік дивану, від чого потерпілий ударився лобом об дерев'яне бильце дивану, після чого наніс ОСОБА_4 декілька ударів долонею по обличчю, та самостійно припинив побиття. Своїми діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому легке тілесне ушкодження.

В поданій апеляції захисник Ільченко М.П., посилаючись на те, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, просить його скасувати, а справу закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу злочину, за який він засуджений. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 не мав умислу на заподіяння легкого тілесного ушкодження потерпілому, а діяв в стані крайньої необхідності, з метою попередження пожежі в будинку. Крім цього, на час розгляду справи судом сплинув строк давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності.

Засуджений ОСОБА_3 в поданій апеляції, заперечуючи свою вину в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження ОСОБА_4, зазначає, що діяв з метою попередження пожежі в будинку, тому просить вирок Сумського районного суду Сумської області від 30 жовтня 2009 року відносно нього переглянути.

Вислухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_3 та його захисника на підтримку поданих апеляцій, думку прокурора, який просив залишити подані апеляції без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_3 у скоєні злочину, за обставин, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам, підтверджується сукупністю доказів, зібраних по справі і перевірених у судовому засіданні у встановленому кримінально-процесуальним законодавством порядку.

В ході досудового слідства малолітній потерпілий ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, пояснив, що 15.11.2001 року він знаходився вдома. Від запаленої газової горілки загорілась мухобійка, якою він грався. Він перелякався і поставив її в куток під вішалку, від чого зайнявся одяг. Він перелякався і побіг будити матір та її співмешканця, які разом спали після вживання спиртних напоїв. Мати розбудити не зміг, тоді розбудив ОСОБА_3, який спочатку загасив пожежу, а потім кинув його за одежу на диван і став бити руками по щоках та голові.

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що їй по телефону повідомили про побиття її онука. Вона одразу приїхала до своєї дочки, яка на той час мешкала разом із ОСОБА_3 Там вона побачила онука, на обличчі якого, в області лоба та щік, мались тілесні ушкодження. Дитина розповіла, що її побив ОСОБА_3 Сам засуджений був у нетверезому стані і у присутності представників сільради не заперечував, що побив її онука. Аналогічні пояснення дала суду в судовому засіданні і свідок ОСОБА_6 Із пояснень свідка ОСОБА_7, даних в ході досудового слідства і оголошених в судовому засіданні, вбачається, що вона приходила додому до потерпілого і бачила сліди побиття на його обличчі. На її запитання, ОСОБА_3 пояснив, що побив малолітнього ОСОБА_4, бо був дуже розлюченим, що той грався із сірниками.

В ході досудового слідства свідок ОСОБА_8 пояснила, що в її присутності потерпілий ОСОБА_4 пояснював, що його побив вітчим.

Зазначені показання потерпілого та свідків щодо обставин та наслідків скоєння злочину ОСОБА_3 узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом повно та всебічно, а також відповідають фактичним обставинам справи і тому суд обґрунтовано поклав їх в основу вироку.

Крім цього, вина засудженого в скоєному підтверджується: протоколом огляду місця події (а.с. 21-23), з якого вбачається, що за місцем проживання засудженого були виявлені сліди горіння; висновками судово-медичних експертиз (а.с. 27, 31), згідно яких у потерпілого ОСОБА_4 були виявлені легкі тілесні ушкодження, які утворились від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, механізм утворення зазначених тілесних ушкоджень відповідає механізму, продемонстрованому потерпілим, при нанесенні йому не менш 3 ударів; протоколом відтворення обстановки та обставин події (а.с. 75-79), в ході якого потерпілий розповів про обставини заподіяння йому тілесних ушкоджень засудженим.

Доводи апеляції адвоката Ільченка М.П. про неповноту судового слідства, оскільки суд першої інстанції розглянув справу у відсутність потерпілого та свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8, є надуманими, оскільки суд першої інстанції, у відповідності із ст. 292 КПК України з'ясовував у учасників процесу про можливість розгляду справи у відсутність не з'явившихся осіб, які викликались в судове засідання, проти чого учасники судового розгляду не заперечували, пояснення потерпілого та вказаних свідків у порядку, передбаченому ст.ст. 306, 308 КПК України, були оголошені в судовому засіданні, а наприкінці судового слідства суд також з'ясовував питання про можливість закінчення останнього у відсутності потерпілого, проти чого також ні ОСОБА_3, ні його захисник не заперечували.

Щодо доводів захисника Ільченка М.П. про безпідставне оголошення розшуку відносно ОСОБА_3 та відповідне спливання терміну притягнення останнього до кримінальної відповідальності, то вони суперечать як матеріалам кримінальної справи, так і особовій справі № 26/2007р. ОСОБА_3, з яких вбачається, що засуджений під час іспитового строку, встановленого судом при звільненні від відбування покарання за попереднім вироком, будучи попередженим про необхідність повідомлення органів внутрішніх справ про зміну місця проживання, виїхав на мешкання до іншого населеного пункту, не повідомивши міліцію та суд про своє місце знаходження. При таких обставинах суд цілком обґрунтовано оголосив розшук підсудного і відповідно вимогам ст. 49 КК України перебіг строків давності за скоєний злочин в такому випадку був зупинений.

Покарання засудженому ОСОБА_3 призначене відповідно до вимог ст. 65 КК України і, на думку колегії судців, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. А враховуючи, що злочин, за який він засуджений, ОСОБА_3 скоїв в період іспитового строку звільнення від відбування покарання за попереднім вироком суду, то цілком обґрунтовано суд першої інстанції призначив йому остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків.

На підставі викладеного, колегія суддів не знаходить будь-яких підстав для скасування вироку суду і задоволення апеляцій засудженого та його захисника.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Вирок Сумського районного суду Сумської області від ЗО жовтня 2009 року відносно ОСОБА_3 залишити без зміни, а апеляції захисника Ільченка М.П. та засудженого ОСОБА_3 - без задоволення.

СУДДІ:

Ященко В.А. Забара І.К. Крамаренко В.І.