Справа № 11-117/12 Головуючий у І інстанції Сова Т.Г.
Категорія - ст.82 КК Доповідач Трейтяк О. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
суддів ВОРОНЦОВОЇ С.В., МЕЛЬНИЧЕНКА Ю.В.

з участю прокурора ШВАБ Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2011 року.

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянину України, українцю, засудженому 03.06.2011 року Баглейським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст.309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі,

замінено вид покарання з позбавлення волі на обмеження волі на не відбутий строк покарання 1 рік 2 місяців 24 дні.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_2 засуджений 03.06.2011 року Баглейським районним судом м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області за ст.309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, початок строку 22.03.2011 року, кінець строку 27.03.2013 року, покарання відбуває у Менській виправній колонії № 91 смт. Макошино Менського району Чернігівської області.

Адміністрація Менської ВК № 91 смт. Макошино і спостережна комісія при Менській райдержадміністрації звернулись до суду зі спільним поданням про заміну невідбутої частини основного покарання у вигляді позбавлення волі засудженому ОСОБА_2 більш мяким, а саме на обмеження волі.

Задовольняючи клопотання, суд вказав на те, що засуджений ОСОБА_2 відбув 1/3 частину призначеного судом строку покарання, зарекомендував себе позитивно, порядок відбування покарання не порушує, на виробництві установи працевлаштований робітником бригади по ремонту робіт по благоустрою установи, займається за програмою диференційованого виховного впливу « Фізкультура і спорт», має зразкову поведінку, тобто став на шлях виправлення.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, посилаючись на те, що суд повинен був замінити невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на більш мяке покарання, а саме умовно-дострокове звільнення. Вважає, що покарання у вигляді обмеження волі є неможливим, в звязку з його скрутним матеріальним становищем і відсутністю професійно - технічної освіти. Зазначає, що в ході судового засідання він заперечував проти задоволення подання і заявляв клопотання про застосування йому умовно-дострокового звільнення, яке судом не було розглянуте.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про залишення постанови без зміни, перевіривши матеріали справи, колегія суддів підстав для задоволення апеляції не знаходить.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш мяким покаранням. У цих випадках більш мяке покарання призначається в межах строків, установлених у загальній частині Кримінального Кодексу України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до Загальної частини КК України такий вид покарання, як обмеження волі, є більш мяким за покарання позбавлення волі.

Тому, суд правильно відповідно до подання адміністрації Менської виправної колонії №91 і спостережної комісії при Менській райдержадміністрації замінив засудженому ОСОБА_2 невідбуту частину основного покарання у вигляді 1 рік 2 місяці 24 дні на обмеження волі на той же строк. Що стосується строку покарання, то він також повністю відповідає вимогам ст. 82 КК України і не перевищує не відбутий строк покарання, призначений вироком Баглейського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.06.2011 року.

Твердження апелянта щодо порушення його прав через незастосування можливості заміни невідбутої частини покарання на умовно-дострокове звільнення, не заслуговують на увагу, оскільки при розгляді спільного подання спостережної комісії та адміністрації виправної колонії суд не вправі виходити за його межі. Як вбачається із спільного подання адміністрації Менської ВК № 91 смт. Макошино і спостережної комісії при Менській райдержадміністрації, в ньому ставилось питання про заміну ОСОБА_2 невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на більш мяке, а саме на обмеження волі.

Заміна невідбутої частини покарання більш м'яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, тоді як умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання можливе після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання. Згідно відомчих наказів адміністрація установи виконання покарань зобов'язана звернутися до суду з поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м'яким.

Разом з цим, слід зауважити, що умовно-дострокове звільнення від покарання, згідно ст. 81 КК України, застосовується після фактичного відбуття 1/2 строку покарання, тобто для засудженого ОСОБА_2 право на умовно-дострокове звільнення виникає з 27.03.2012 року.

Засуджений ОСОБА_2 не погоджується на заміну покарання більш м'яким, мотивуючи тим, що через три місяці він має право на умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання. Але чинним кримінальним та кримінально-процесуальним законодавством не передбачена обовязкова згода засудженого на заміну не відбутого покарання більш мяким. На час розгляду подання про заміну невідбутої частини основного покарання у вигляді позбавлення волі засудженому ОСОБА_2 більш мяким у Менському райсуді не було і не має зараз даних про оскарження в разі незгоди рішення спостережної комісії та адміністрації виправної установи в порядку адміністративного судочинства.

Якщо суд відмовить установі виконання покарань у заміні засудженому покарання більш м'яким, то на підставі ст. 154 ч. 7 Кримінально-виконавчого Кодексу України, повторне подання з цього питання ( в тому числі і про умовно-дострокове звільнення) щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п'яти років може бути внесене не раніше як через рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців з дня винесення постанови про відмову, що призведе до погіршення положення засудженого.

Згідно ч.5 ст.82 КК України до осіб, яким покарання замінене більш мяким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами передбаченими ст.81 КК України, тобто засуджений ОСОБА_2 в разі заміни йому не відбутого покарання більш мяким не втрачає права на умовно-дострокове звільнення за правилами передбаченими ст.81 КК України.

Підстав для зміни чи скасування постанови, як просить апелянт, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Менського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2011 року відносно ОСОБА_2 без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_4