Справа № 588/1842/15-к
№ провадження 1-кп/588/195/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2015 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Тростянці обвинувальний акт з угодою про примирення у кримінальному провадженні, внесеному 09.12.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000656 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Кияниця Сумського району Сумської області, з вищою освітою, одруженої, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючої по АДРЕСА_2 , яка не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, 2004 та 2006 року народження, раніше не судима, обвинуваченої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 в період з січня 2014 року по серпень 2015 року проживала у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_4 . 27-28 серпня 2015 року під час переїзду з указаної квартири ОСОБА_5 , маючи корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, скориставшись вільним доступом, вчинила крадіжку паласу, що знаходився в даній квартирі та належить ОСОБА_4 . Отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, ОСОБА_5 разом зі своїми іншими речами перевезла його за місцем свого нового проживання, за адресою в АДРЕСА_2 де розіслала в кімнаті будинку та використовувала за призначенням. ОСОБА_5 своїми протиправними діями спричинила ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 320 грн.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за частиною 1 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження - потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була укладена угода про примирення від 18 грудня 2015 року. ОСОБА_5 визнала свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язалась: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; вибачитись перед потерпілим ОСОБА_4 за завдану нею матеріальну та моральну шкоду безпосередньо під час підписання зазначеної угоди.
Сторони погодились на призначення ОСОБА_5 покарання за частиною 1 статті 185 КК України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Розглядаючи угоду про примирення, суд виходить з таких мотивів.

Відповідно до вимог частини третьої статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 185 КК України, у вчиненні якого відповідно до угоди ОСОБА_5 визнала себе винуватою, ураховуючи положення статті 12 КК України належить до злочинів середньої тяжкості.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена підтримала угоду, повністю визнала свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України та пояснила, що повністю розуміє права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, надані її законом, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, погодилася на призначення узгодженого покарання, просила затвердити угоду.
Обвинуваченій та потерпілому ОСОБА_4 судом роз`яснено, що у разі затвердження угоди обмежуються їх права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, зокрема, роз`яснено, що вирок обвинувачена може оскаржити лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення її наслідків укладення угоди.
Потерпілому також роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за це кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Шляхом опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з частини шостої статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом в підготовчому судовому засіданні з`ясовано думку прокурора, яка вважала, що умови угоди про примирення відповідають законодавству, заперечення проти її затвердження відсутні, просила вирішити питання про речові докази та процесуальні витрати.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що зміст угоди відповідає вимогам статті 471 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченою можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч.7 ст.474 КПК України.
Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлено. Вивченням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, посередньо характеризується.
Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченої, а також санкції частини 1 статті 185 КК України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про примирення із призначенням обвинуваченій ОСОБА_5 узгодженої в угоді міри покарання.
Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи слід стягнути з обвинуваченої.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 18 грудня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному 09.12.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000656, укладену між потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, та призначити їй узгоджене покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.
Речові докази: палас коричневого кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 вважати повернутим власнику.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 184 (сто вісімдесят чотири) грн. 14 коп.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення з підстав, визначених частиною 3 статті 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченій.
Суддя ОСОБА_1