Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000927 щодо

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Капустін Яр-1 Астраханської області, Російська Федерація, громадянина України, що проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.5 ст.27, ч.2 ст.200; ч.3 ст.28, ч.5 ст.27, ч.2 ст.205; ч.3 ст.28, ч.3 ст.212; ч.3 ст.28, ч.5 ст.27, ч.4 ст.358; ч.3 ст.28, ч.3 ст.27, ч.2 ст.364 КК України;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця м. Курськ, Російська Федерація, громадянина України,

що проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.200; ч.3 ст.28, ч.2 ст.205; ч.3 ст.28, ч.3 ст.212 КК України;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

уродженця м. Алмати, Республіка Казахстан, громадянина Казахстану,

що проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.200; ч.3 ст.28, ч.1 ст.205 КК України;

_______________________________________

Справа № 11-кп/796/1907/2015
Категорія: ст.ст.200, 212, 205, 358 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_19
Доповідач: ОСОБА_1
ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

уродженки м. Севастополь, АР Крим, громадянки України,

що проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.200; ч.3 ст.28, ч.3 ст.212; ч.3 ст.28, ч.2 ст.364; ч.3 ст.28, ч.1 ст.366 КК України;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

уродженки м. Києва, громадянки України,

що проживає за адресою: АДРЕСА_5 ,

не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.200; ч.3 ст.28, ч.3 ст.212; ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 КК України;

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,

уродженки с. Літочки Броварського району Київської області,

громадянки України, що проживає за адресою:

АДРЕСА_6 , не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.200; ч.3 ст.28, ч.3 ст.212; ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 КК України;

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ,

уродженки м. Докучаєвськ Волноваського району Донецької області,

громадянки України, що проживає за адресою:

АДРЕСА_7 , не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.200; ч.3 ст.28, ч.3 ст.212; ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 КК України;

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 9 вересня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.09.2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000927 щодо:

- ОСОБА_12 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.5 ст.27, ч.2 ст.200; ч.3 ст.28, ч.5 ст.27, ч.2 ст.205; ч.3 ст.28, ч.3 ст.212; ч.3 ст.28, ч.5 ст.27, ч.4 ст.358; ч.3 ст.28, ч.3 ст.27, ч.2 ст.364 КК України;

- ОСОБА_13 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.200; ч.3 ст.28, ч.2 ст.205; ч.3 ст.28, ч.3 ст.212 КК України;

- ОСОБА_14 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.200; ч.3 ст.28, ч.1 ст.205 КК України;

- ОСОБА_18 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.200; ч.3 ст.28, ч.3 ст.212; ч.3 ст.28, ч.2 ст.364; ч.3 ст.28, ч.1 ст.366 КК України;

- ОСОБА_15 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.200; ч.3 ст.28, ч.3 ст.212; ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 КК України;

- ОСОБА_16 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.200; ч.3 ст.28, ч.3 ст.212; ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 КК України;

- ОСОБА_17 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.200; ч.3 ст.28, ч.3 ст.212; ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 КК України;

повернуто прокурору.

Своє рішення про необхідність повернення обвинувального акта прокурору суд мотивував тим, що слідчим та прокурором не були виконані судові рішення, а саме:

- ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.04.2015 року, якою задоволено скаргу підозрюваної ОСОБА_16 на бездіяльність прокурора Прокуратури м. Києва і зобов`язано прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, розглянути відповідно до вимог ст.220 КПК України клопотання від 30.03.2015 року про проведення слідчих дій;

- ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2015 року, якою задоволено скаргу підозрюваної ОСОБА_18 на бездіяльність старшого слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_20 і зобов`язано слідчого відповідно до вимог ст.220 КПК України розглянути клопотання про проведення слідчих дій від 20.03.2015 року щодо встановлення ролі невстановлених осіб у кримінальному провадженні, щодо встановлення фактичних обставин відкриття рахунку в «ТММ-банку», про допит свідка ОСОБА_21 та проведення у нього обшуку, про одночасний допит свідків ОСОБА_22 ( ОСОБА_23 ) і ОСОБА_24 , про повторний допит свідка ОСОБА_22 та проведення інших слідчих дій з метою встановлення належності та джерел походження коштів, які надійшли на рахунок ОСОБА_25 , а також інших обставин, що мають значення в кримінальному провадженні;

- ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2015 року, якою задоволено скаргу підозрюваної ОСОБА_17 на бездіяльність прокурора Прокуратури м. Києва і зобов`язано прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, розглянути відповідно до вимог ст.220 КПК України клопотання від 20.03.2015 року про закриття кримінального провадження та про проведення слідчих дій, зазначених в постанові Дніпровського районного суду м. Києва від 07.11.2013 року та ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 16.04.2014 року.

Також, як зазначено в ухвалі, обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки правова кваліфікація кримінальних правопорушень за відповідними частинами ст.ст.200, 205, 212, ст.358, ст.364, ст.366 КК України не містить визначення редакції вказаних норм закону України про кримінальну відповідальність, а кваліфікація дій ОСОБА_12 за ч.3 ст.27, ч.2 ст.205 КК України суперечить фактичним обставинам кримінального правопорушення та формулюванню обвинувачення.
Що стосується реєстру матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємною частиною обвинувального акта, то він не містить даних про внесення відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_12 , до Єдиного реєстру досудового розслідування (далі ЄРДР), а так само реквізити (номери) кримінальних проваджень, які об`єднувалися, відомості про складання обвинувального акта.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України. Ухвали слідчих суддів, про які зазначив суд першої інстанції, постановлені після закінчення досудового розслідування та звернення до суду з обвинувальним актом. А тому, даючи оцінку доведеності обвинувачення та достатності проведених слідчих дій, суд вийшов за межі наданих йому ст.314 КПК України повноважень.

Що стосується реєстру матеріалів досудового розслідування, то він містить усі відомості, передбачені ст.109 КПК України. До того ж, на думку прокурора, посилання суду на необхідність зазначення в реєстрі вичерпного переліку вчинених під час досудового розслідування процесуальних дій є надуманими, і неповнота відомостей, що містяться в ньому, не може бути підставою для повернення обвинувального акта.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 вказують про те, що його доводи є надуманими. Так, посилання в судовому рішенні на наявність ухвал слідчих суддів міститься в мотивувальній частині і не слугувало підставою для повернення обвинувального акта. Водночас, невідповідність обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам закону, яка встановлена судом, доводами прокурора не спростована. Звертають увагу на неправильні реквізити процесуальних дій в реєстрі або, взагалі, їх відсутність, а в обвинувальному акті на невірні анкетні дані обвинувачених ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , помилки при визначенні розміру процесуальних витрат, неконкретність висунутого ОСОБА_16 обвинувачення, яке двічі пред`явлене їй за ч.2 ст.200 КК України, невірно встановлені обставини, що обтяжують покарання всім обвинуваченим. З огляду на викладене, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою, а також аналогічні доводи обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити частково, з таких підстав.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.200, 205, 212, ст.358, 364, 366 КК України, однак правова кваліфікація не містить відомостей про редакцію вказаних норм закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, правова кваліфікація дій ОСОБА_12 за ч.3 ст.27, ч.2 ст.205 КК України не узгоджується з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Колегія суддів погоджується з висновками, викладеними в ухвалі суду першої інстанції про те, що вказаним вимогам закону обвинувальний акт не відповідає, оскільки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених відповідними частинами ст.ст.200, 205, 212, 358, ст.364, 366 КК України (з урахуванням виду співучасті та диференціації групової злочинної діяльності), і редакція вказаних положень закону України про кримінальну відповідальність неодноразово зазнавала змін з 2008 року, тобто з часу створення злочинної групи, до якої згідно з встановленими під час досудового розслідування фактичними обставинами кримінального провадження увійшли обвинувачені.

Крім того, дії ОСОБА_12 за ч.3 ст.28, ч.3 ст.27, ч.2 ст.205 КК України кваліфіковані як пособництво у вчиненні фіктивного підприємництва, тобто створенні та придбанні суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, вчинене повторно, у складі організованої групи. Між тим, ч.3 ст.27 КК України містить визначення організатора вчинення злочину, а не пособника.

Також відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:

1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;

2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;

3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Цим вимогам кримінального процесуального закону реєстр матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000927 не відповідає, на що вірно послався суд першої інстанції.
Колегія суддів вважає правильними висновки суду про те, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити дані про внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, дані про об`єднання кримінальних проваджень із зазначенням їхніх номерів, реквізити процесуальних рішень, до яких відноситься і обвинувальний акт.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що закон не містить прямої вказівки про необхідність повернення обвинувального акта у зв`язку з неповнотою даних реєстру матеріалів досудового розслідування, можна було б взяти до уваги за відсутності інших порушень вимог закону. Між тим, як встановив суд першої інстанції, і з цим погодилася колегія суддів, невідповідність обвинувального акта вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України є безумовною підставою для його повернення прокурору, який також повинен привести реєстр матеріалів досудового розслідування у відповідність з вимогами кримінального процесуального закону.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції навів в ухвалі ґрунтовні мотиви повернення обвинувального акта прокурору, а тому підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачає.

До того ж, апеляційна вимога прокурора про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нової ухвали про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, взагалі, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки питання про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.314 КПК України відноситься виключно до компетенції суду першої інстанції під час підготовчого судового засідання.

Разом з тим, твердження прокурора про необґрунтованість посилань суду на ухвали слідчих суддів, які набрали законної сили, проте не були виконані, є слушними.
За змістом ст.ст.39, 40, 214, 283, 290, 291 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР і закінчується зверненням до суду з обвинувальним актом, що передбачає повідомлення підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування, надання доступу до матеріалів досудового розслідування, складання обвинувального акта слідчим, затвердження його прокурором, надання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, захиснику. Слідчий, який здійснює досудове розслідування, уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом, а також приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст.284 цього Кодексу.

Згідно з ч.8 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених ч.3 ст.333 цього Кодексу. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази недопустимими.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування та розписок, всім обвинуваченим і їхнім захисникам 20.03.2015 року повідомлено про завершення досудового розслідування і 27.04.2015 року вручено копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування. З огляду на те, що ухвали слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва, якими зобов`язано слідчих і прокурорів у кримінальному провадженні розглянути клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій та прийняти процесуальні рішення, постановлені 30.04.2015 року, 13.05.2015 року і 27.05.2015 року, тобто після закінчення досудового розслідування, винесення слідчими та прокурорами процесуальних рішень на даній стадії кримінального провадження, а тим більше проведення слідчих дій, є неможливим. Більш того, наявність нерозглянутих в ході досудового розслідування клопотань не є підставою для повернення обвинувального акта.
Доводи захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 у запереченнях на апеляційну скаргу про те, що посилання в судовому рішенні на наявність ухвал слідчих суддів не слугувало підставою для повернення обвинувального акта, не можуть бути прийняті до уваги.

Колегія суддів погоджується з тим, що ухвала суду першої інстанції не містить прямих вказівок про необхідність виконання ухвал слідчих суддів. Однак відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.372 КПК України у мотивувальній частині судового рішення у формі ухвали, серед іншого, зазначаються і мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали. Оскільки про рішення слідчих суддів зазначено у мотивувальній частині ухвали суду першої інстанції, це дає обґрунтовані підстав вважати, що їх невиконання стало однією з підстав для повернення обвинувального акта.

Таким чином висновки суду першої інстанції про необхідність виконання ухвал слідчий суддів не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, що є підставою для зміни ухвали згідно з положеннями ст.ст.409, 412 КПК України шляхом виключення з її мотивувальної частини відповідних вказівок.
Оскільки на вказані обставини правильно послався прокурор, його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 9 вересня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000927 щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , повернуто прокурору, змінити, виключивши посилання не необхідність виконання ухвал слідчих суддів.

У решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3