Апеляційний суд Херсонської області
Cправа № 11а-658/2010 Головуючий у 1 інстанції: Борко А.Л.
Категорія ст. 185 ч.3 КК України Доповідач: Гемма Ю.М.
УХВАЛА

іменем України

01 червня 2010 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Червоненка В.Я.,

суддів Гемми Ю.М., Бугрименка В.Г.,

з участю прокурора Досенко О.В.,

засудженого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 19 жовтня 2009 року, -

встановила:

Цим вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.

Херсона, громадянин України, раніше неодноразово судимий, останній раз

27.02.2007 року за ст. 185 ч. 2 КК України на 2 роки позбавлення волі,

звільнений 02.09.2008 року за відбуттям строку покарання;

засуджений за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.

Міра запобіжного заходу - тримання під вартою з 29.07.2009 року.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що він, 23 липня 2009 року близько 12 год. 30 хвил., з метою крадіжки чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу проник у службове приміщення за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 15, звідки таємно викрав мобільний телефон Asus PS 3, вартістю 3000 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_2 матеріальну шкоду на зазначену суму.

В апеляції з доповненнями засуджений ОСОБА_1 указує на неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок суворості, обґрунтовуючи свої доводи тим, що його дії необхідно перекваліфікувати з ч.3 на ч.2 ст. 185 КК України, оскільки він скоїв крадіжку шляхом вільного доступу, а не з проникненням у приміщення. Призначаючи йому покарання, суд не врахував усі обставини, що помякшують покарання, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування матеріальної шкоди, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин, стан його здоровя, що він є батьком неповнолітньої дитини. З цих підстав просить змінити вирок та помякшити покарання.

Іншими учасниками судового розгляду вирок не оскаржується.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав доводи своєї апеляції, думку прокурора про залишення вироку без зміни, останнє слово ОСОБА_1, в якому він просив помякшити покарання, перевіривши матеріали справи і доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні крадіжки, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України, обґрунтований доказами, дослідженими судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.299 КПК України.

Як видно з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_1 як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, за який його засуджено.

Оскільки як він та інші учасники судового розгляду справи не заперечували проти скороченого дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються, суд обмежився тільки допитом підсудного ОСОБА_1 та дослідженням письмових матеріалів справи, характеризують його особу, а тому він тепер позбавлений права оспорювати їх апеляційному порядку.

При цьому суд першої інстанції зясував думку підсудного ОСОБА_1 по питанням, передбаченим ч.3 ст. 299 КПК України та розяснив йому наслідки такого розгляду справи, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини та розмір цивільного позову в апеляційному порядку, з чим підсудний погодився та пояснив, що йому зрозуміло зміст цієї статті, про що свідчать дані протоколу судового засідання та його власноручно письмова заява, (а.с.117, 119)

Тому твердження засудженого про те, що при розгляді справи були порушені його права, слід визнати голослівними.

Враховуючи те, що апеляційний суд за апеляцію засудженого і відповідно до ст.365 КК України не вправі перевіряти висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких у порядку ч.3 ст. 299 КПК України докази не досліджувалися, тому апеляція в частині оспорювання зазначених фактичних обставин справи - не розглядається.

Що стосується доводів апелянта про суворість призначеного йому покарання колегія суддів вважає їх безпідставними.

Призначаючи ОСОБА_1 вид та міру покарання, суд першої відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, що він неодноразово судимий, має непогашені судимості за вчинення корисливих злочинів, за місцем проживання характеризується негативно, обставини, що помякшують його покарання, такі як, визнання вини, щире каяття у скоєному, наявність у нього хвороби на туберкульоз, на які є посилання в апеляції.

(а.с.72, 73,75 - 78, 80, 88, 89)

Врахувавши зазначені обставини справи, та дані про особу винного, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_1 покарання у виді позбавленні волі у мінімальних межах, установлених у санкції ч. ст.185 КК України, яке на думку колегії суддів є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для помякшення покарання, в тому числі з застосуванням ст.69 України, як про це просить засуджений, немає.

Даних, які б свідчили про те, що у справі неправильно застосований закон чи допущено істотне порушення кримінально-процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 19 жовтня 2009 року щодо нього - без зміни.

Головуючий:

Судді: