АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/2182/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

03 грудня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_3 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року стосовно ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року ОСОБА_4 визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та їй призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнена від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та на неї покладені обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Не погодившись з вироком суду в частині призначеного покарання, заступник прокурора м. Києва ОСОБА_3 04 листопада 2015 року подав апеляційну скаргу.
Матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_4 разом з апеляційною скаргою прокурора надійшли до суду апеляційної інстанції 03 грудня 2015 року.

Вивчивши апеляційну скаргу прокурора, вважаю, що вона не відповідає вимогам ч. 2 та ч. 6 ст. 396 КПК України.

Так, за змістом положень ч. 2 ст. 396 КПК України апеляційна скарга повинна містити прохання апелянта, сформульоване з урахуванням того, які рішення суд апеляційної інстанції вправі ухвалити за результатами розгляду, вказівку на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення і доводи на підтвердження такої позиції.

Особа, що подає апеляційну скаргу, зобов`язана зазначити, які існують підстави для скасування або зміни судового рішення, навести обґрунтування своєї позиції.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись виключно на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставне застосування положень ст. 75 КК України і звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та, як наслідок, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі винної, просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, відповідно до якого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

З огляду на те, що за вироком суду першої інстанції ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України призначено основне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, за відсутності в апеляційній скарзі будь-яких посилань на невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі винної через суворість та жодних доводів на підтвердження прохання про призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, тобто більш м`якого покарання, ніж призначено судом першої інстанції, прохальна частина апеляційної скарги прокурора не узгоджується з її мотивувальною частиною, в якій міститься лише обґрунтування щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, тобто застосування положень ст. 75 КК України, які, на думку прокурора, не підлягають застосуванню.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга прокурора не відповідає вимогам ч. 2 ст. 396 КПК України.

Крім того, згідно з положеннями ч. 6 ст. 396 КПК України, до апеляційної скарги та доданих до неї письмових матеріалів надаються копії в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження, інтересів яких стосується апеляційна скарга.

Цих вимог закону прокурор не виконав, оскільки надав шість копій апеляційної скарги, а вони мають надсилатися обвинуваченій, її захиснику, потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , представникам потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Враховуючи, що зазначене перешкоджає розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, то апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без руху з наданням йому п`ятиденного строку для усунення вищенаведених недоліків та роз`ясненням, що відповідно до ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Керуючись ст. ст. 396, 399 КПК України, суддя-доповідач,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_3 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року стосовно ОСОБА_4 залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали, протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.
Роз`яснити прокурору, що відповідно до ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо вона не усунула недоліки апеляційної скарги, котру залишено без руху, в установлений строк.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва -

доповідач по справі ОСОБА_2