Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/101/15-к
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2015 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд,

Чернівецької області, в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши заяву про відвід судді ОСОБА_4 , подану обвинуваченим по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 09.08.2014 року, за ст.332 КК України, ОСОБА_5 та його захисником, адвокатом ОСОБА_6 ,

встановив:
В провадженні Сторожинецького районного суду, Чернівецької області (суддя ОСОБА_7 ) перебуває кримінальне провадження № 0000023 від 09.08.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст.332 КК України.

Під час розгляду провадження, адвокатом обвинуваченого ОСОБА_6 було заявлено відвід судді Сторожинецького районного суду ОСОБА_7 який, згідно автоматичного розподілу справ, було передано на розгляд судді Сторожинецького районного суду ОСОБА_4 .

В ході розгляду заявленого відводу, адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений Кумарасамі Субалітхаран подали 03.11.2015 року заяву про відвід судді ОСОБА_4 з посиланням на ст.75 КПК України.

Заявники в заяві зазначили, що суддя ОСОБА_4 не має права розглядати відвід судді ОСОБА_7 , оскільки він не має статусу слідчого судді.

Крім цього заявники зазначили, що суддя ОСОБА_4 розпочав судове засідання без прокурора та перекладача, та оголосив перерву до прибуття вказаних осіб. Після їх прибуття, суд не перевірив їх повноваження та розпочав слухання справи, що вказує на упередженість судді ОСОБА_4 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Також в заяві вказано, що із копії офіційного сайту Кельменецького районного суду, яка додана до заяви про відвід, вбачається, що вказаний суд очолює ОСОБА_8 , який являється батьком прокурора ОСОБА_3 , який приймає участь в судовому засіданні і який впливає на керівництво Сторожинецького районного суду Чернівецької області, а саме на голову суду ОСОБА_4 та суддю ОСОБА_7 , яка розглядає кримінальне провадження щодо обвинуваченого і якій також заявлено відвід.

Заявники стверджують, що всі вказані обставини, а особливо відсутність у судді ОСОБА_4 статусу слідчого судді є підставою у відповідності до вимог ст.75 КПК України та рішень Європейського суду з прав людини, для відводу судді ОСОБА_4 .

В судове засідання, по розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_4 , яке призначено з урахуванням місця проживання обвинуваченого та його захисника, на 27 листопада 2015 року, заявники не з`явились, хоча судом були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду їх заяви, що підтверджується належними доказами. При цьому від адвоката ОСОБА_6 26 листопада 2015 року надійшло клопотання про відкладення розгляду заяви про відвід на інший день, в зв`язку із неможливістю прибуття адвоката та обвинуваченого ОСОБА_5 в судове засідання внаслідок участі адвоката в судовому засіданні Тростянецького районного суду Сумської області під час розгляду кримінального провадження № 1-кп/588/4/15 по обвинуваченню ОСОБА_9 .

Суд не визнавши причину неявки, в судове засідання, адвоката ОСОБА_6 поважною, а також безпідставну взагалі неявку обвинуваченого ОСОБА_5 в судове засідання по розгляду їх заяви про відвід судді ОСОБА_4 , вважав за можливе продовжити розгляд вказаної заяви.

При цьому суд вважав, що адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 , були належним чином, завчасно, повідомлені про дату, час та місце розгляду їх заяви.

Посилання адвоката на його участь в іншому кримінальному провадженні в суді першої інстанції, на думку суду, не може бути підставою для відкладення розгляду іншого провадження, оскільки така підстава не передбачена нормами кримінально-процесуального Кодексу України, а також суперечить положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року та статті 28 КПК України, щодо виконання кожної процесуальної дії або прийняття кожного процесуального рішення в розумні строки, якими вважаються такі, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Суд вважає, що позиція адвоката який створює конкуренцію між двома кримінальними провадженнями в різних судах першої інстанції, є неправомірною і такою, що не заслуговує на увагу.

Посилання ж адвоката на неможливість прибуття в судове засідання обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки адвокат ОСОБА_6 бере участь в іншому судовому засіданні по розгляду іншого кримінального провадження, взагалі не може бути підставою для відкладення розгляду його заяви, оскільки не узгоджується як із вказаними нормами законодавства так і із статусом ОСОБА_10 , який є обвинуваченим за ст.332 КК України по кримінальному провадженню, яке розглядається в Сторожинецькому районному суді і в його обов`язки, згідно вимог ст.42 КПК України, входить прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом, заздалегідь повідомити про це суд та підкорятися законним вимогам і розпорядженням суду.

Така поведінка захисника, який незаконно сприяв обвинуваченому в невиконанні ним покладених на нього Законом обов`язків, а також незаконна поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 , дала можливість суду здійснювати розгляд їх заяви про відвід судді, без їх участі.

Крім цього, суд вважав, що обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 , написали досить детальну заяву про відвід судді ОСОБА_4 з посиланням на підстави відводу та описанням дій судді, які призвели до виникнення цих підстав, а також з посиланням на правові норми, які в загальному визначають правові підстави для відводу судді, а тому будь-яких додаткових пояснень обвинуваченого та захисника не знадобиться, внаслідок чого їх права і законні інтереси порушені не будуть.

В ході розгляду заяви про відвід, було встановлено, що суддя ОСОБА_4 , якому заявлявся відвід, на запит суду, здійснений на виконання вимог ч.3 ст.81 КПК України, направив заяву в якій вказав, що відвід не ґрунтується на підставах встановлених ст.ст.75,81 КПК України і пояснення давати не забажав.

Прокурор, висловив свою думку, щодо заявленого відводу, яка полягає в тому, що відвід необґрунтований і задоволений бути не може.

Розглянувши заяву про відвід судді ОСОБА_4 та не знайшовши необхідності для дачі заявниками додаткових пояснень, суд при постановленні ухвали, виходить з наступного.

Статтями 75 та 76 КПК України, визначений безальтернативний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Як вбачається із розглядуваної заяви про відвід судді ОСОБА_4 , підставами відводу судді який розглядав відвід іншого судді є його упередженість пов`язана із не встановленням особи прокурора і перекладача, родинні стосунки прокурора ОСОБА_3 із головою Кельменецького районного суду, Чернівецької області ОСОБА_8 , який впливає на суддю ОСОБА_4 , а також відсутність у судді ОСОБА_4 статусу слідчого судді, а відповідно відсутність у нього юридичного права на розгляд заяви про відвід судді ОСОБА_7 .

Виходячи із обґрунтування підстав відводу, судом встановлено, що заявники посилаються на підстави визначені в п.4 та п.5 ст.75 КПК України, а саме наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді та порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Аналіз правової підстави для відводу, зазначеної в п.4 ч.1 ст.75 КПК України показує, що під іншими обставинами слід розуміти наявність між суддею та іншими учасниками провадження не близьких родинних чи сімейних стосунків, а далеких, двоюрідних чи троюрідних ступенів споріднення чи духовної спорідненості ( куми, хрещеники) та їх заінтересованості в результатах провадження.

Під іншими обставинами також слід розуміти перебування судді в дружніх або приязних стосунках з кимось із учасників провадження, чи в матеріальній, службовій чи іншій залежності від когось з них, чи якщо суддя публічно, усно або письмово наперед висловив свою думку щодо винуватості обвинуваченого чи з інших питань ще не закінченого провадження.

Розглянувши і детально проаналізувавши кожну підставу для відводу судді ОСОБА_4 , які зазначені в розглядуваній заяві, суд знаходить, що підстави пов`язані із встановленням особи прокурора і перекладача відносяться до сфери прийняття судом процесуальних рішень в ході кримінального провадження.

Наявність безсторонності, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як зазначає Європейський суд з прав людини в рішенні від 9.11.2006 року по справі "Білуха проти України", повинна визначатися як за суб`єктивним критерієм коли особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного, так і за об`єктивним критерієм, який обґрунтовується фактами, які б могли свідчити про безсторонність судді.

На думку суду, позиція заявників щодо упередженості судді ОСОБА_4 внаслідок прийняття судом процесуальних рішень, вчинення або не вчинення процесуальних дій, які виключають участь судді в кримінальному провадженні, є такою, що не ґрунтується на вимогах закону, а представлені докази не спростовують презумпцію безсторонності суду.

Згідно ст.321 КПК України, головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків.

Даючи негативну оцінку діям судді та заявляючи про істотне порушення цими діями, норм КПК України, заявники, як сторона захисту тим самим висловлюють свою суб`єктивну думку про них, і не в повній мірі використовують своє право на оскарження цих дій, оскільки згідно положень ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, в порядку передбаченому цим Кодексом.

Виходячи з цього очевидним є те, що прийняті судом (суддею) остаточні чи будь-які інші процесуальні рішення по кримінальному провадженню, визначені в ч.1 ст.392 КПК України, які не узгоджуються із позицією учасників провадження, можуть бути цими учасниками оскаржені в установленому законом порядку до Апеляційного суду шляхом подачі відповідної апеляційної скарги, а також шляхом подачі заперечень на ухвали суду зазначені в ч.2 ст.392 КПК України, де визначено також і порядок подачі таких заперечень.

На думку суду, непогодження учасника провадження із процесуальним рішенням судді чи суду, та виникнення внаслідок цього, у цього учасника уяви і підозри до дій судді, являється тільки уявою та необґрунтованою підозрою до цих дій, що не можливо вважати законними підставами для вмотивованого відводу судді.

До того ж із оглянутих матеріалів кримінального провадження № 1-кс/723/3296/15 щодо розгляду відводу судді ОСОБА_7 , вбачається що особи перекладача ОСОБА_11 та прокурора ОСОБА_3 були встановлені, в матеріалах справи наявним є копія паспорту серії НОМЕР_1 на громадянку України ОСОБА_11 , яка була перекладачем і диплома про її філологічну освіту за спеціальністю російсько-український переклад, що свідчить про її присутність в суді та про встановлення її особи.

Із постанови заступника прокурора Чернівецької області від 16.12.2014 року, яка також є в матеріалах провадження, вбачається, що старший прокурор ОСОБА_3 , являється прокурором який здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні пов`язаному із обвинуваченням ОСОБА_5 за ст.332 КК України і він також був в суді де встановлювалась його особа.

Тобто зазначення вказаних обставин як підстав для відводу, на думку суду є надуманими заявниками підставами і такими, що не відповідають дійсності та до того ж не можуть бути віднесені до категорії інших обставин, які викликають сумнів в неупередженості судді.

Зазначаючи обставину щодо родинних стосунків прокурора ОСОБА_3 із головою Кельменецького районного суду, Чернівецької області ОСОБА_8 , який впливає на суддю ОСОБА_4 , заявники не вказали суду жодних фактів такого критерію, про необхідність яких зазначається в рішенні Європейського суду з прав людини від 9.11.2006 року по справі "Білуха проти України», на яке суд вже посилався.

Виходячи з цього таку підставу, зазначену в заяві про відвід судді ОСОБА_4 , без відповідних фактів, слід також вважати надуманою.

Крім того, виходячи із змісту ст.129 Конституції України, суддя при здiйсненнi правосуддя є незалежним, пiдкоряється лише законовi, вирiшує справу на основi закону в умовах, що виключають стороннiй вплив на нього.

Таким чином надумане припущення заявників про вплив голови іншого суду на суддю чи суддів Сторожинецького районного суду, не відповідає дійсності і є абсурдним.

Вказуючи, як на підставу відводу судді ОСОБА_4 , відсутність у нього статусу слідчого судді, заявники очевидно вважають, що тільки слідчий суддя вправі здійснювати розгляд заяв про відвід судді.Така позиція заявників, на думку суду, є помилковою.

Частиною 1 ст.81 КПК України визначено, що у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Із вказаної норми, видно, що саме суддя цього ж суду розглядає відвід як слідчому судді так і судді який здійснює судове провадження одноособово.

В даному випадку відвід судді ОСОБА_7 , яка здійснює судове провадження одноособово, повинен розглядати інший суддя цього ж суду, яким і є суддя ОСОБА_4 , особа якого була визначена в порядку передбаченому законодавством, як це вбачається із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2015 року.

Стаття 81 КПК України, регулює порядок вирішення питання про відвід. При цьому в ч.1 цієї статті вказано, що таке вирішення буде мати місце при заявленні відводу судді який здійснює судове провадження.

Пунктом 24 ст.3 КПК України визначено, що судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження по перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку Верховним судом України, а також за нововиявленими обставинами.

Тобто розгляд судом заяви про відвід судді, в силу вказаної норми Закону, не є судовим провадженням. Частиною 3 ст. 81 КПК України, визначено порядок розгляду відводу, який передбачає вислухування особи, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні та вирішення відводу в нарадчій кімнаті.

Виходячи із вказаного аналізу, суд вважає, що кримінально-процесуальним законодавством України взагалі не передбачено заявлення відводу судді який здійснює розгляд заяви про відвід іншого судді.

Таким чином, з огляду на викладену мотивацію, наведені норми Закону та вказані в клопотанні про відвід обставини, очевидним є те, що обставини зазначені в клопотанні не відповідають обставинам вказаним в параграфі 6, Глави 3 КПК України, які регулюють вирішення цього питання, а тому клопотання про відвід судді ОСОБА_4 задоволенню не підлягає..

Керуючись ст.ст.3, 75, 76, 80, 81 КПК України, суд

УХВАЛИВ
Заяву обвинуваченого по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 09.08.2014 року за ст.332 КК України, ОСОБА_5 та його захисника, адвоката ОСОБА_6 , про відвід судді ОСОБА_4 за підставами передбаченими в ст.75 КПК України, залишити без задоволення внаслідок її безпідставності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: