Святошинський районний суд м. Києва
ун. № 759/3699/13-к
пр. № 1-кп/759/143/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2013 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Жмудь В.О.,

за участю прокурора Швеця Т.О.,

обвинуваченого ОСОБА_1,

секретаря Мікулінської Н.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001063 від 16.01.2013 стосовно обвинуваченого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, українця, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податку невідомий, освіта середня, який не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5, раніше судимий:

- 20.09.1993 Ленінградським районним судом м. Києва за ст. 17, ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 141, ст. 461 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки;

- 30.10.1996 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 140, ст. 17, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ст.ст. 42, 43 КК України 1960 року до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 19.02.2003 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 355 КК України до 1 місяця 4 днів обмеження волі;

- 08.10.2003 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 05.11.2003 Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 18.04.2007 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, звільнений 09.05.2012 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_1 26.08.2012 приблизно о 17 год. 00 хв., знаходячись на площадці сходів між входом до під'їзду та першим поверхом в під'їзді № 2 будинку АДРЕСА_3, побачив, що в розташованій на першому поверсі квартирі № 9 вказаного будинку вхідні двері відчинені. Упевнившись, що в квартирі нікого не має, він вирішив скоїти крадіжку чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_1 підійшов до вхідних дверей даної квартири і, відкривши не зачинені на замок двері, проник до квартири, звідки з метою обернення на свою користь та особистого збагачення повторно таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_2, а саме: телевізор «Samsung UE 32 D 6100 SW», SN: 28 NZ3SEB800141, чорного кольору, ціною 6000 грн.; тряпочну сумку, чорного кольору, в якій знаходився паспорт на ім'я громадянина України ОСОБА_2, яку оцінює в 50 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_2 матеріальних збитків на загальну суму 6 050 грн. З викраденим чужим майном ОСОБА_1 з місця вчинення злочину втік.

Крім того, ОСОБА_1 27.09.2012 приблизно о 11 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні кафе «Вітекс», розташованого по вул. Литвиненко-Вольгемут, 5-Г в м. Києві, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, підійшовши до одного зі столиків даного кафе, помітив, що на ньому лежить мобільний телефон, та повторно таємно заволодів чужим майном, яке належить ОСОБА_3, а саме: мобільним телефоном «Нокіа» Е51», ІМЕІ НОМЕР_1, чорно-сірого кольору, ціною 2500 грн.

Крім того, ОСОБА_1 22.01.2013 приблизно о 14 год. 00 хв., прийшов до помешкання наглядно знайомого ОСОБА_4, а саме: квартири АДРЕСА_1, по особистих справах. Залишившись на одинці у даній квартирі та упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, він таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_4, а саме: ноутбук «НР», ціною 2700 грн. З викраденим чужим майном ОСОБА_1 з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_1 28.01.2013 приблизно о 10 год. 00 хв. шляхом вільного доступу потрапив до квартири АДРЕСА_2, в якій в цей час перебував господар даної квартири - ОСОБА_5, який відпочивав. В подальшому між ними виник конфлікт, який переріс у бійку. В ході бійки до квартири зайшла мати ОСОБА_5-ОСОБА_6, у якої в руках був гаманець з грішми. ОСОБА_1, побачивши це, підійшов до ОСОБА_6 та відкрито повторно заволодів майном, яке їй належить, та з місця вчинення злочину втік.

Крім того, ОСОБА_1 01.02.2013 приблизно о 13 год. 00 хв., знаходячись поруч із будинком № 103-А по пр. Перемоги в м. Києві, побачив автомобіль «Фіат Добло», державний номерний знак НОМЕР_2, двері якого були незачинені та повторно таємно викрав з нього цінні речі, які належать громадянину США ОСОБА_7

Крім того, ОСОБА_1 10.02.2013 приблизно о 12 год. 00 зв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, вирішв вчинити крадіжку чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений та таємне викрадення чужого майна ОСОБА_1 прослідував до будинку АДРЕСА_4 та став перевіряти, які з вхідних дверей до квартир були незачинені. Так, знаходячись на 4 поверсі вказаного будинку, ОСОБА_1 відчинив вхідні двері квартири № 10, в якій разом з родиною проживає ОСОБА_8, та проник до неї, звідки став викрадати майно, а саме: гроші в сумі 300 грн.; золоту каблучку з рубіном, ціною 4000 грн.; золоту каблучку з бурштином, ціною 4000 грн.; золоту обручку, ціною 2000 грн.; золотий ланцюжок з підвіскою у формі підкови, ціною 1500 грн.; мобільний телефон «Нокіа», ціною 200 грн., а всього майна на загальну суму 12000 грн. В цей час, ОСОБА_8, яка знаходилася в квартирі, побачила ОСОБА_1 з вираденими речами та стала припиняти злочинні дії останього. Однак ОСОБА_1, будучи викритим та усвідомлюючи відкритий характер вчинених ним злочинних дій, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на утримання викраденого ним майна та подальшого обернення його на свою користь і особистого збагачення, не реагуючи на вимоги ОСОБА_8 намагався з місця вчинення злочину втекти, однак був затриманий ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 свою вину в інкримінованих йому складах кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним правопорушень, вказавши на час, місце, спосіб і мету їх вчинення, а також повністю визнав цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_2, та показав, що 26.08.2012 приблизно о 17 год. 00 хв. він зайшов до квартири АДРЕСА_3, вхідні двері якої були відчинені, та він викрав телевізор і тряпочну сумку, в якій знаходився паспорт. Телевізор він продав, а сумку з речами залишив біля сміттєпроводу.

Крім того, 27.09.2012 приблизно о 11 год. 30 хв. він зайшов до кафе «Вітекс», що по вул. Литвиненко-Вольгемут, 5-Г в м. Києві, та побачив на столі, за яким ніхто не сидів, мобільний телефон, який він взяв та вийшов з кафе, однак невдовзі його наздогнав власник телефону та викликав працівників міліції.

Крім того, 22.01.2013 приблизно о 14 год. 00 хв. він прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_4 У кімнаті він побачив ноутбук, який він, коли залишився на одинці, взяв та пішов.

Крім того, 28.01.2013 прилизно о 10 год. 00 хв. він зайшов до свого знайомого ОСОБА_5 в гості. Вони спілкувалися, потім між ними виник конфлікт, який переріс у бійку. В ході бійки до квартири зайшла мати ОСОБА_5, у якої в руках він побачив гаманець. Вихопивши гаманець, він вибіг з квартири.

Крім того, 01.02.2013 приблизно о 13 год. 00 хв. він йшов по пр. Перемоги в м. Києві та побачив автомобіль, двері якого були незачинені, та вирішив викрасти з нього речі.

Крім того, 10.02.2013 приблизно о 12 год. 00 хв., він, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, зайшов до квартири АДРЕСА_4, двері якої були відчинені, та з однієї з кімнат взяв гроші, золоті прикраси та мобільний телефон. В цей час його помітили господарі даної квартири, які знаходилися вдома та які затримали його і викликали працівників міліції.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз'яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, допитавши обвинуваченого та дослідивши зібранні в ході досудового слідства докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, а саме як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням у житло; відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно; замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та поєднане з проникненням у житло, кваліфіковано вірно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом'якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до п.п. 1 та 13 ч. 1 ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів та вчинення окремих злочинів у стані алкогольного сп'яніння.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_1 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які згідно із ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості (ч. 2 ст. 185 КК України) та тяжкими (ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України); обставини, що пом'якшують та обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме, те, що він не одружений, не працює, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, однак перебуває на диспансерному обліку в Київській міській клінічній лікарні № 5 з діагнозом: ВІЛ-інфекція, ІІІ клінічна стадія, хронічний гепатит, психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, раніше неодноразово судимий та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_1 покарання за ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України в межах санкцій даних статей, із застосуванням положень ст. 70 КК України, - у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, його виправлення і перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_2, задовольнити повністю.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України (т. 1 а.с. 80, 98, 163, т. 2 а.с. 86, 158).

Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судові витрати за проведення експертиз, що підтверджується розрахунками їх вартості (т. 1 а.с. 89, 182, т. 2 а.с. 11, 65, 76, 91, 201).

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ст.ст. 122, 128, 129, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 369- 371, 373-376 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання за:

- ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

- ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років 6 (шість) місяців;

- ч. 2 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

- ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 обчислювати з 10.02.2013, тобто з дня його затримання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_1 залишити без змін - тримання під вартою в Київському СІЗО № 13 Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

Цивільний позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

Речові докази по справі:

- паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_2 та сумку чоловічу, чорного кольору, із особистими речами, які передані на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_2, - залишити у належного володільця ОСОБА_2;

- мобільний телефон «Нокіа Е 51», який переданий на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_3, - залишити у належного володільця ОСОБА_3А;

- ноутбук «НР», model CQ56-170SR, серія CHF036C3G1, який переданий на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_4, - залишити у належного володільця ОСОБА_4;

- відбитки пальців рук (2), які були вилучені 02.02.2013 та прилучені до кримінального провадження, - залишити у матеріалах кримінального провадження;

- гроші в сумі 292 грн.; золоту каблучку з рубіном; золоту каблучку з бурштином; золоту обручку; золотий ланцюжок із підвіскою у формі підкови, які передані на відповідальне зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_8, - залишити у належного володільця ОСОБА_8

На підставі ч. 2 ст. 122 КПК України стягнути з ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат за проведення експертиз, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованих державних установ, 3 603(три тисячі шістсот три) грн. 60 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Жмудь В.О.