Справа № 755/9602/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
На розгляді у Дніпровському районному суді м. Києва на стадії судового слідства перебуває дане кримінальне провадження.
У судовому засіданні захисник заявила клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на особисте зобов`язання враховуючи, що перебуваючи під вартою останній не має змоги утримавути фінансово та виховувати свого малолітнього сина, а допитані у судовому засіданні потерпілий та свідки не підтвердили фактичні обставини викладені в обвинувальному акті.
Обвинувачений у судовому засіданні підтримав думку захисника у повном обсязі.
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки підстави для зміни міри запобіжного заходу відсутні, враховуючи наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а характеризуючи особу обвинуваченого дані, як на час обрання запобіжного заходу, так і в цей час жодним чином не змінилися.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали провадження, приходить до наступного.
Згідно ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
З бази автоматизованого документообігу суду Д-3, а саме судового рішення від 26.03.2015 року слідує, що запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою було обрано, враховуючи наявність ризиків регламентованих ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме може переховуватися від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та даних про його особу, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Жданов, Донецької області, з середньо-технічною освітою, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий тимчасово за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 28.05.2004 року вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ за ст.289ч.3 КК України із застосуванням ст.71 КК України на 10 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 12.12.2011 року з місць позбавлення волі умовно-достроково на 2 роки 6 місяців 28 дні, та з урахуванням того, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам.
Ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва обвинуваченому було продовжено даний запобіжний захід до 12 вересня 2015 року включно та визначено заставу у сумі 85260 гривень 00 копійок.

Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування/продовження заходів забезпечення кримінального провадження (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

Однак, стороною захисту, у супереч положень ст. 132 КПК України, не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що встановлені слідчим суддею ризики та обставини визначені п.п.1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, на даний час, втратили свою актуальність, а особа останнього перестала бути суспільно небезпечною.

Додаткових характеризуючих даних на обвинуваченого, які б не були відомими слідчому судді при обранні запобіжного заходу надано не було так, як на момент обрання йому запобіжного заходу, так і на на цей час, він має ті ж самі анкетні та характеризуючі дані, у тому числі сина.

Щодо посилань сторони захисту на надані показання у судовому засіданні потерпілого та свідків та останні, жодним чином не спростовують встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ризики, а саме можливість переховування від слідства та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, які є триваючими на цей час, оскільки за своєю суттю стосувалися лише часу місця та способу вчинення злочину і все.

За таких обстаивн, викладені стороною захисту доводи за своєю суттю являються сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

В свою чергу, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходять за межі розумних строків, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються, кореспондуються з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обгрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який через, що дане клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1-29, 131-132, 176-178, 183, 193-194, 196, 331, 369-372, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому в рамках кримінального провадження внесенного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004255 від 24.03.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 09 год. 10 хв. 27.08.2015 року.

С у д д я: ОСОБА_1