АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/5071/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/98/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула 02 лютого 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року у кримінальному провадженні, відомості якого внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001639, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 08.07.2013 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, якого визнано винним і засуджено

-за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі;

-за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднано покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2013 року і остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з штрафом в розмірі 850 грн., покарання в частині штрафу підлягає самостійному виконанню.

Питання з речовими доказами вирішене.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити та визначити йому покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі.

Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року ОСОБА_6 та було визнано винним та засуджено за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , повторно, 14.06.2015 о 07-00 годині, знаходячись в приміщенні літньої кухні на території домоволодіння АДРЕСА_2 , за адресою мешкання ОСОБА_8 , де за згодою господаря залишився переночувати, маючи намір на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, впевнившись, що його дії носять таємний характер та у відсутності свідків-очевидців, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з комоду викрав швейну машинку марки «ПМЗ» (Подольський механічний завод ім. Калініна), вартістю 300 грн., після чого з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник, звернувши викрадене на свою користь і розпорядившись ним на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_6 , 14.06.2015, о 14:00 годині, знаходячись за адресою мешкання: АДРЕСА_1 , побачив через паркан, що на території сусіднього домоволодіння АДРЕСА_1 , біля гаражу знаходяться металеві вироби. Після цього, ОСОБА_6 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, впевнившись, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, шляхом подолання перешкоди у вигляді паркану, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав майно належне потерпілій ОСОБА_9 , а саме:
металева труба діаметром 33х2,8 мм, довжиною 2 метри в кількості 6 штук, вартість якої з урахуванням зносу складає 315 гривень;
металевий кутник, розміром 32х32х3 мм, довжиною 1 метр в кількості 6 штук, вартість якого з урахуванням зносу складає 113,28 гривень;
металева арматура, діаметром 10 мм, довжиною 1 метр, вартість якої з урахуванням зносу, складає 5,53 гривень;
металевий лист, розміром 1х1,5 м, товщиною металу 2 мм, вартість якої з урахуванням зносу складає 229,97 гривень, всього на загальну суму 663,78 гривень, після чого з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 663,78 гривень.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначає про те, що судом при обранні йому міри кримінального покарання не враховано ряд обставин, у зв`язку з чим його слід визнати занадто суворим. Зокрема, потерпілі до обвинуваченого ніяких претензій не мають, а потерпіла ОСОБА_9 просила суворо не карати обвинуваченого. При цьому, ОСОБА_6 вину у скоєному визнав та щиро покаявся, має постійне місце проживання, працює, хворіє на хронічний бронхіт, має наміри зареєструвати шлюб та народити дітей. Обвинувачений був переконаний, що штраф за попереднім вироком заплатила його сестра, але вона чомусь цього не зробила.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 просив колегію суддів залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_6 кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо надмірної суворості призначеного йому покарання та можливості обрання обвинуваченому більш м`якої міри покарання, виходячи з наступного.

На думку колегії суддів, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції в повній мірі виконав вимоги ст.65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких злочинів, дані про особу винного, який характеризується задовільно, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів з категорії проти власності; а також обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, і прийшов до правомірного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 неможливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим обрав йому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкцій ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, остаточно визначивши його за правилами ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Судом першої інстанції прийнято до уваги і те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочини за даним вироком в період не відбутого покарання за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2013 року, яким його було засуджено до реального покарання у виді штрафу, в розмірі 850 гривень та визначено остаточне покарання на підставі положень ст.ст.71, 72 КК України.

Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог закону, врахував всі обставини, в тому числі і ті, на які обвинувачений посилається в апеляційній скарзі, і призначив йому справедливе та достатнє, для його виправлення покарання.

Наведені ж в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи, в тому числі про відсутність до нього матеріальних претензій з боку потерпілих, не спростовують правильності визначення йому судом першої інстанції кримінального покарання, оскільки, попри їх сукупність та зміст, вони не зменшують ступінь тяжкості вчинених останнім злочинів настільки, щоб можна було прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, а тому колегія судців не знаходить підстав для застосування статті 75 КК України.

Крім того, згідно з вимогами ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, що взагалі виключає можливість застосування положень ст.75 КК України в конкретному випадку, як про це просить в апеляційній скарзі обвинувачений.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, призначене ним покарання ОСОБА_6 справедливим, а відтак апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія судців, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року відносно нього - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4