АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1334/15 Справа № 176/631/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 поданого в інтересах засудженого

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, раніше судимого:

31 жовтня 2012 року вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська за ч.1 ст.263, ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України;

30 жовтня 2014 року вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська за ч.2 ст.309, ч.3 ст.311, ч.1 ст.263 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна,

про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році»,

ВСТАНОВИЛА:
Своє рішення суд першої інстанції вмотивував відсутністю правових підстав для застосування до ОСОБА_8 положень ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році», посилаючись на те, що на момент набрання чинності зазначеного Закону, тобто станом на 19 квітня 2014 року, засуджений фактично відбув покарання у розмірі 11 місяців 22 днів, у той час як ? частина від призначеного йому за вироком суду покарання складає 1 рік 3 місяці 7 днів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати як незаконну ухвалу суду першої інстанції та постановити свою ухвалу, якою застосувати щодо засудженого ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році». Вважає, що застосування до ОСОБА_8 акту амністії не залежить від дати його затримання. Зазначає, що ОСОБА_8 вчинив злочини, був затриманий та засуджений за злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, вчинені до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році», тобто до 19 квітня 2014 року, а також те, що ОСОБА_8 відбув більше ? призначеного строку покарання. Просить суд виходити зі строку відбутого засудженим покарання з дати взяття ОСОБА_8 під варту, тобто з 17 травня 2013 року, з урахуванням 20 днів позбавлення волі в період часу з 20 грудня 2012 року по 28 грудня 2012 року та з 26 березня 2013 року по 08 квітня 2013 року, по дату судового розгляду зазначеного клопотання, а не по 19 квітня 2014 року. Акцентує увагу на тому, що обмежень щодо застосування до ОСОБА_8 акту амністії, встановлених ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році», немає.

У разі неможливості застосування до засудженого ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» захисник просить застосувати ст.6 зазначеного Закону та скоротити наполовину невідбуту частину покарання, призначеного ОСОБА_8 вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 жовтня 2014 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, позицію захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , який повністю підтримав доводи своєї апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_6 , який вважає, що законних підстав для застосування до ОСОБА_8 положень Закону України «Про амністію у 2014 році» немає, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого задоволенню не підлягає, перевіривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.

Статтею 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» із змінами і доповненнями від 06 травня 2014 року визначено коло осіб, до яких амністія не застосовується. Разом з тим статтею 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_8 був засуджений 30 жовтня 2014 року вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_8 за ч.2 ст.309, ч.3 ст.311, ч.1 ст.263 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому на праві власності майна. Згідно з вироком суду початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_8 слід рахувати з 17 травня 2013 року. Крім того, в строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано час тримання під вартою з 20 грудня 2012 року по 28 грудня 2012 року та з 26 березня 2013 року по 08 квітня 2013 року, тобто 20 днів.

Перевіркою наданих матеріалів встановлено, що на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» засуджений фактично відбув лише 11 місяців 22 дні від призначеного йому строку покарання, у той час, як ? частина складає 1 рік 3 місяці 7 днів. Цей закон прямо визначає як умову для звільнення від покарання відбуття засудженим не менше ? частини призначеного покарання. Оскільки ОСОБА_8 на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році», тобто на 19 квітня 2014 року, відбув менше визначеного ст.2 цього Закону строку, колегія суддів вважає, що положення зазначеної статті застосуванню до ОСОБА_8 не підлягають, як і доводи апеляції захисника ОСОБА_7 про обчислення строку відбування покарання на день розгляду клопотання про застосування амністії судом.

Статтею 12 КК України визначено поняття тяжкого злочину, яким є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років. Частина 3 ст.311 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тобто є тяжким злочином. Частина 1 ст.263 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, тобто є тяжким злочином.

Пунктом «в» статті 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено, що амністія не застосовується до осіб, які звільнені від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

З наданих матеріалів вбачається, що вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 жовтня 2012 року ОСОБА_8 був звільнений від відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, та вчинив нові злочини, два з яких, що передбачені ч.1 ст.263 та ч.3 ст.311 КК України, відносяться до умисних тяжких злочинів. Таким чином, колегією суддів встановлено, що до ОСОБА_8 не можуть бути застосовані і положення ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки засуджений в силу вимог п.«в» ст.8 даного Закону не є суб`єктом амністії.

За таких обставин, виходячи із встановлених законом обмежень, підстави для застосування до засудженого ОСОБА_8 положень Закону України «Про амністію у 2014 році» відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає прийняте ним рішення обґрунтованим та належно мотивованим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_8 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році», залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:
_______________ _______________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4