Перечинський районний суд Закарпатської області
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2010 року м.Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ганька І.І.,

при секретарі Данилевич Н.І.,

з участю обвинувача прокурора Орсага Р.В.,

захисника підсудних адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, № 14 Перечинського району Закарпатської області, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, тимчасово непрацюючого, одруженого (має на утриманні малолітню дитину), згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,-

та

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, № 64 Перечинського району Закарпатської області, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, тимчасово непрацюючого, одруженого (має на утриманні трьох малолітніх дітей), раніше не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 332 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

31 липня 2010 року ОСОБА_2 в с. Новоселиця Перечинського району домовився з громадянами України ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про незаконне переправлення через державний кордон України їх особисто та громадянина України ОСОБА_6 за грошову винагороду в сумі 50,00 євро та 70,00 грн. Так як останній в цей час знаходився на залізничному вокзалі в м. Ужгород, ОСОБА_2 на прохання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на своєму автомобілі марки Чері-амулет поїхав за ним і всіх трьох доставив до місця свого проживання в с. Новоселиця, № 14 Перечинського району, де домовився із ОСОБА_3 про переправлення зазначених вище осіб через державний кордон України. З метою виконання досягнутої домовленості, підсудні 01 серпня 2010 року біля 03.00 год. вивели ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із будинку і таємно супроводили в район 170-175 прикордонних знаків відділу прикордонної служби Новоселиця Чопського прикордонного загону на території Новоселицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, де зробили отвір у загороджувальному паркані з колючого дроту інженерно-технічних споруд ДПС України та надали їм вказівки щодо подальшого слідування через державний кордон України в сторону території Словацької Республіки.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 31 серпня 2010 року приблизно о 15.00 год. біля свого будинку в с. Новоселиці зустрів знайомого ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на пропозицію яких погодився за матеріальну винагороду здійснити їх незаконне переправлення та ще одного громадянина України через державний кордон України в Словацьку Республіку. Тоді він на власному автомобілі марки Чері-амулет разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поїхали до залізничного вокзалу в м. Ужгород, щоб забрати їх товариша, яким виявився ОСОБА_6 Повертаючись додому, заїхав до свого знайомого ОСОБА_3, якого запросив до себе додому. Привізши їх трьох до свого помешкання, надав їм одну із кімнат будинку, в якому проживає разом із сімєю, а ОСОБА_7 запропонував за грошову винагороду допомогти йому переправити даних осіб через державний кордон України, який на його пропозицію погодився. Так, 01 серпня 2010 року біля 03.15 год. він разом з ОСОБА_3 вивели зазначених осіб із будинку та пішли в напрямку лінії державного кордону України. Йдучи лісистою місцевістю протягом півтори години, вони супроводили трьох громадян України до загороджувального паркану з колючого дроту інженерно-технічних споруд ДПС України, після чого розтягнули ниті колючого дроту, зробивши таким чином пролаз, через який пройшли вказані громадяни та за їх вказівкою перетнули державний кордон України і прослідували в сторону Словацької Республіки. Тоді він із ОСОБА_3 замаскували сліди на контрольно-слідовій полосі та повернулися додому. За надані послуги ОСОБА_4 заплатив йому 50 євро та 70 грн., з яких вдома він віддав ОСОБА_3 280,00 грн. за співучасть у незаконному переправленні трьох громадян України через державний кордон України в Словацьку Республіку. Просить суворо його не карати, оскільки вчинив злочин через важке матеріальне становище сімї.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 31 серпня 2010 року приблизно о 18.00 год. до нього додому приїхав на автомобілі марки Чері-амулет його знайомий ОСОБА_2 з трьома незнайомими чоловіками та попросив зайти до нього додому. Там ОСОБА_2 запропонував допомогти йому за грошову винагороду переправити вказаних трьох чоловіків через державний кордон України, на що він погодився. Тоді, 01 серпня 2010 року біля 03.15 год. він разом з ОСОБА_2 та трьома чоловіками вийшли з будинку ОСОБА_2 та пішли в напрямку лінії державного кордону України. Йдучи лісистою місцевістю протягом півтори години вони супроводили трьох громадян України до загороджувального паркану з колючого дроту інженерно-технічних споруд ДПС України, після чого розтягнули ниті колючого дроту, зробивши таким чином пролаз, через який пройшли вказані громадяни та за їх вказівкою перетнули державний кордон України та прослідували в сторону Словацької Республіки. Тоді він із ОСОБА_2 замаскували сліди на контрольно-слідовій полосі та повернулися додому. За співучасть в незаконному переправленні через державний кордон України в Словацьку Республіку трьох громадян України ОСОБА_2 заплатив йому 280,00 грн. Просить суворо його не карати, оскільки вчинив злочин через важке матеріальне становище сімї.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а підсудні правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню в порядку ч.3 ст.299 КПК України, обмежується визнавальними показами підсудних, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

З урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів, в їх сукупності, суд вважає доведеною вину підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інкримінованому їм злочині і кваліфікує дії ОСОБА_2 за ст. 332 ч. 2 КК України - як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, надання порад, засобів та усунення перешкод, вчинена за попередньою змовою групою осіб та дії ОСОБА_3 за ст. 332 ч. 2 КК України як сприяння в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України порадами, усуненням перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання підсудним, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних і обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України підсудні вчинили тяжкий злочин.

Як особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по місцю проживання характеризуються позитивно.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які помякшують покарання підсудним, суд визнає зявлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та наявність на утриманні малолітніх дітей.

Обтяжуючих покарання обставин підсудним, суд не знаходить.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підсудним ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано їх дії, однак враховуючи тяжкість злочину, особи винних, обставини справи, суд приходить до висновку, що виправлення підсудних можливе без відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України, а тому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Питання про речові докази вирішуватиметься в порядку ст. 81 КПК України.

Судових витрат по справі немає.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили підсудним слід залишити попередній підписку про невиїзд.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, с у д , -

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.332 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з конфіскацією автомобіля НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, сірого кольору.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.332 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Речові докази, а саме: дорожню сумку, сорочку та шорти, які знаходяться на зберіганні у камері речових доказів Управління СБУ в Закарпатській області - повернути власнику ОСОБА_4.

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий: Ганько І.І.