АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/869/15 Справа № 703/3059/15-к Категорія: ч.3 ст.368 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10.08.2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Велика Яблунівка Смілянського

району Черкаської області, житель

АДРЕСА_1 ,

пенсіонер, інвалід ІІ групи, раніше не судимий

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 368 ч.3 КК України і йому призначено покарання у виді 5 років і 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями в органах державної влади і місцевого самоврядування терміном на 3 роки з конфіскацією ? частини майна, яке є його власністю без спеціальної конфіскації.

Запобіжний захід ОСОБА_9 змінено з домашнього арешту на взяття під варту і він взятий під варту із зали суду. Строк покарання рахується з 10.08.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_9 процесуальні витрати в сумі 922 грн.78 коп. на користь держави за залучення експертів, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за те, що працюючи директором та керуючим санацією Смілянського комунального підприємства «Наш Дім» за рішенням господарського суду, будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище, умисно, з корисливих мотивів, одержав від колишнього працівника СКП «Наш Дім» ОСОБА_11 неправомірну вигоду в сумі 2800 грн. за вирішення питань про надання ним письмової згоди на зняття з житлового приміщення статусу службового житла, розташованого по АДРЕСА_2 з метою подальшої передачі квартири у приватну власність ОСОБА_11 .

Так, ОСОБА_9 07.04.2015 року, перебуваючи поблизу входу в підвальне приміщення кафе «Кактус», розташованого по вул..Свердлова в м.Сміла Черкаської області, маючи умисел на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_11 за позитивне вирішення його питання, близько 15 год.35 хв. згідно з домовленостю між ним та ОСОБА_11 , одержав від останнього неправомірну вигоду в сумі 2800 грн. після чого був затриманий працівниками правоохоронних органів.

На вирок суду прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_9 за ст.368 ч.3 КК України до 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на 3 роки з конфіскацією майна.

Захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 також подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду І інстанції перекваліфікувати дії ОСОБА_9 із ст.368 ч.3 на ст.190 ч.2 КК України призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України та відповідно до ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник посилається на те, що ОСОБА_9 не міг вирішувати самостійно питання щодо зняття статусу службового приміщення і переведення його на баланс комунального житлового фонду, оскільки таке рішення не приймається одноособово.

Органами обвинувачення не доведено і не зібрано жодних доказів як саме ОСОБА_9 в силу своїх повноважень міг самостійно передати громадянам житло у приватну власність.

Судом не дано оцінки в тому, що ОСОБА_11 не мав і не має права на приватизацію службового житла, оскільки він був звільнений з роботи за власним бажанням і не проживав у цьому будинку понад 10 років, тому за законом він такого права не має, тому що він після звільнення втратив таке право.

Захисник вважає, що в діях ОСОБА_9 є ознаки злочину, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, тому його дії слід перекваліфікувати та враховуючи всі пом`якшуючі обставини покарання і те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності є всі підстави застосувати до нього вимоги ст. 69 КК України та відповідно до ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням .

На апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав заперечення, в якому просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого і його захисника в підтримку апеляції і залишення апеляції прокурора без задоволення, думку прокурора в підтримку своєї апеляції і залишення апеляції захисника без задоволення, перевіривши та обговоривши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що апеляційні скарги учасників процесу задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Висновок суду щодо винності ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст.368 ч.3 КК України ґрунтується на зібраних в справі доказах, які досліджені в судовому засіданні і їм дана вірна юридична оцінка.

Кваліфікація дій обвинуваченого є правильною.

Колегія суддів не може погодитись із апеляційними доводами захисника про те, що ОСОБА_9 не міг самостійно вирішувати питання щодо зняття статусу службового приміщення, де проживає ОСОБА_11 , оскільки це не входить в його компетенцію, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_9 був призначений господарським судом директором та керуючим санацією Смілянського комунального підприємства «Наш Дім», тобто був службовою особою та розпорядником майна, в тому числі і службовим приміщенням, де знаходиться квартира ОСОБА_11 .

Відповідно до Положень «Про порядок надання службових приміщень і користування ними» питання виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи чи організації на підставі рішення виконавчого комітету місцевої Ради.

(а.с.28-30 т.1)

ОСОБА_9 , будучи розпорядником майна СКП «Наш Дім», на балансі якого знаходиться будинок №33 по вул. Жовтневій у м. Сміла Черкаської області, звернувся з листом на ім`я міського голови про зняття статусу службового приміщення квартири АДРЕСА_3 вказаного будинку, де проживає ОСОБА_11 і виключення даного приміщення із складу службових приміщень.

(а.с. 86 т.1)

Дані обставини співвідносяться з висунутим ОСОБА_9 обвинуваченням, а саме, що ОСОБА_9 отримав неправомірну вигоду за письмову згоду, з якою він звернувся до місцевої влади про виключення житлового приміщення із статусу службового житла для подальшої приватизації квартири, тому посилання захисту на те, що виключення приміщення із статусу службового не входить в компетенцію обвинуваченого є помилковим і виходить за межі обвинувачення.

В даному випадку іде мова про отримання неправомірної вигоди посадовою особою за сприяння у вирішенні такого питання, а не за наслідки, як до цього намагається схилити захисник.

Таким чином, в колегії суддів немає сумнівів в тому, що ОСОБА_9 будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище, отримав неправомірну вигоду за дачу письмової згоди на виключення із статусу службового приміщення житлової квартири, в якій проживає ОСОБА_11 .

За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляції захисника.

Що стосується поданої заяви захисником ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 під час судових дебатів, в якій він просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд, оскільки нібито не в повній мірі були досліджені повноваження ОСОБА_9 , питання відчуження майна тощо, то колегія суддів не може взяти таку заяву до уваги, оскільки в апеляції захисник такі питання не ставив, заява суперечить вимогам ч.1 ст.404 КПК України, заява нічим не обґрунтована, це просто позиція захисника в судових дебатах.

Що стосується апеляційної скарги прокурора, то колегія суддів вважає, що прокурором не наведено даних, які б давали підстави для посилення покарання обвинуваченому, тому апеляцію прокурора також слід залишити без задоволення.

Призначене покарання відповідає вимогам ст.65 КК України і є достатнім для перевиховання обвинуваченого та недопущення вчинення ним нових злочинів.

Оскільки ОСОБА_9 вчинив злочин із корупційною складовою, тому до нього не можуть бути застосовані вимоги ст.ст.69, 75 КК України

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407,419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_12 на вирок Смілянського міськрайонного суду від 10 серпня 2015 року, яким ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину, передбаченого ст.368 ч.3 КК України і йому призначено покарання у виді 5 років і 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями в органах державної влади і місцевого самоврядування терміном на 3 роки з конфіскацією ? частини майна, яке є його власністю без спеціальної конфіскації залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 залишити без змін.

Вирок суду вступає в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, але може бути оскаржений в касаційному порядку на протязі 3 місяців.

Головуючий :

Судді :