Справа №584/196/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/574/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №0000692 за апеляційними скаргами представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 на вирок Путивльського районного суду Сумської області від 22 липня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , раніше не судима,

визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги від представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 на вирок Путивльського районного суду Сумської області від 22 липня 2015 року відносно ОСОБА_8 , в яких:

представник страхової компанії просить скасувати вирок суду в частині стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_10 4 830,83грн. страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю (лікування), 50 000грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілого, та 5 000грн. компенсації за спричинену моральну шкоду, а всього 59 930,83грн.; відмовити ОСОБА_10 в задоволенні будь-яких вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант» за шкоду, заподіяну йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 17 грудня 2013 року;

захисник ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати в зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність; постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 виправдати.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винною у пред`явленому їй обвинуваченні за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 5100грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 58 949,22грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 45 000грн. компенсації за спричинену моральну шкоду, 3 000грн. судових витрат за надання йому правової допомоги; в дохід держави 5 613,67грн. та 4 722,13грн. за стаціонарне лікування ОСОБА_10 ; 6 149грн. судових витрат за проведення судових експертиз в дохід держави.

Постановлено стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_10 4 830,83грн. в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, 50000грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілого та 5 000 грн. компенсації за спричинену моральну шкоду.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» ОСОБА_6 вказує, що судом першої інстанції було допущено порушення норм як процесуального, так і матеріального права, оскільки позовних вимог ОСОБА_10 до страхової компанії не заявляв, страхова компанія була залучена до справи як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, про час судових засідань 07, 20, 22 липня 2015 року їх не повідомили, порушивши право захищати свої права та інтереси. ОСОБА_10 не надав до страхової компанії заяви про страхове відшкодування та необхідних документів, а тому не набув права на отримання відшкодування. Не погоджується апелянт також з визначеним судом розміром коштів на лікування потерпілого, оскільки належних доказів на підтвердження саме таких витрат на лікування ОСОБА_10 надано не було, а тому не правильно було встановлено і моральну шкоду, яка має становити 5% страхової шкоди, заподіяної здоров`ю. Крім того, судом не вирішено питання щодо компенсації франшизи в розмірі 1000грн., яка була передбачена договором страхування.

Захисник ОСОБА_7 вказує, що висновки суду першої інстанції про винуватість його підзахисної не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки вихідні дані з протоколу огляду місця події, які були використані та враховані у висновках експертиз, що покладені в основу обвинувального вироку, не відповідають дійсним фактичним даним, бо мають суттєві розбіжності щодо розміру ширини дороги, наявності колії руху та узбіччя, відсутності дорожньої розмітки тощо. Вважає такі висновки недопустимими доказами. На думку захисту, не було враховано як досудовим розслідуванням, так і судом, що ОСОБА_11 в зимовий період користувався літньою гумою, що ставить під сумнів висновки автотехнічних досліджень. Крім того, вказує, що автомобіль ОСОБА_8 до моменту зіткнення транспортних засобів вже повністю знаходився на своїй смузі руху на 15 см за осьовою лінією, а враховуючи те, що пошкодження автомобіля «Део матиз» в лівій передній частині займає 35 см, то саме цей автомобіль до зіткнення виїхав на зустрічну смугу руху. Апелянт вказує, що у вироку не відображені пояснення експерта ОСОБА_12 , що спростовують пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення. Вважає, що слід критично ставитися до показів свідків та потерпілого, оскільки вони зацікавлені особи, крім того, в діях потерпілого ОСОБА_13 теж є порушення правил дорожнього руху, бо він постійно рухався по зустрічній смузі, та в даному випадку обидва водії мали на своїх смугах руху певну перешкоду, ОСОБА_14 насип ґрунту, ОСОБА_13 нашарування снігу, при цьому поза увагою суду залишився той факт, що ОСОБА_14 оминула перешкоду і проїхала 19 м до місця зіткнення, виїхавши на свою смугу. Вказує також, що суд при вирішенні цивільного позову вийшов за межі позовних вимог, стягнувши з СК «Альфа-Гарант» на користь потерпілого кошти при тому, що вказане товариство було визнано третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог, а також безпідставно стягнув на користь потерпілого 45 000грн. моральної шкоди.

Від потерпілого ОСОБА_10 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, за змістом яких він просить апеляційні скарги представника цивільного відповідача ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, вказуючи на безпідставність та необґрунтованість викладених в них доводів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнана винною в тому, що 17 грудня 2013 року близько 17год. 30хв., керуючи за дорученням автомобілем MERCEDEZ BENZ 315 CDI Sprinter, р/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Кірова в м. Путивль у напрямку центра міста, перед перехрестям вул. Кірова та вул. Воровського виявила на смузі свого руху перешкоду у вигляді триноги з червоними стрічками, яка попереджала про ремонтні роботи, та з метою об`їзду даної перешкоди, в порушення вимог п.п.10.1,11.3,13.4 Правил дорожнього руху України, виїхала на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення з автомобілем DAWEOO Matiz, р/н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався в зустрічному напрямі, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівого стегна, внутрішньо-суглобового перелому заднього краю вертлюжної западини зліва, внутрішньо суглобний перелом проксимального епіфіза першої п`ястної кістки правої кисті, що за ступенем тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Вказані порушення Правил дорожнього руху України обвинуваченою ОСОБА_8 знаходяться в причинному зв`язку з ДТП та наслідками, які настали.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, думку обвинуваченої та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та частково апеляційну скаргу представника страхової компанії, думку прокурора про підтримку апеляційних скарг в частині скасування вироку суду щодо вирішення цивільного позову потерпілого, заперечення потерпілого проти поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника та представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за обставин, викладених у вироку, встановлена у передбаченому законом порядку на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження по факту порушення ОСОБА_8 - особою, яка керує транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, мотивовано поклавши в основу вироку належні та допустимі докази, зокрема, надані під час судового розгляду покази обвинуваченої, потерпілого, свідків.

Відповідно до показів обвинуваченої ОСОБА_8 , 17 грудня 2013 року, у вечірній час, коли видимість була обмежена внаслідок туману, а дорожнє покриття мокре, рухаючись на автомобілі MERCEDEZ BENZ 315 CDI Sprinter, р/н НОМЕР_1 , по вул. Кірова, під`їжджаючи до перехрестя вул. Кірова і вул. Воровського, побачивши на смузі свого руху перешкоду у вигляді триноги з червоними стрічками, не помітивши попереду на смузі зустрічного руху автомобіль, вона почала об`їжджати вказану триногу і при її об`їзді, фактично закінченні маневру об`їзду, сталася ДТП - її автомобіль зіткнувся з автомобілем DAWEOO Matiz, р/н. НОМЕР_2 , який рухався по зустрічній смузі.

Потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що 17 грудня 2013 року, після 17 год., на автомобілі DAWEOO Matiz, р/н НОМЕР_2 , з пасажиром ОСОБА_15 , рухаючись по вул. Кірова в м. Путивль, смуги руху на якій були визначені накатом транспортних засобів, а решта дорожнього покриття занесена снігом, під`їжджаючи до перехрестя вул. Кірова та вул. Воровського, побачив світло фар автомобіля, який піднімався нагору по зустрічній смузі, він продовжував рух і в цей час зустрічний автомобіль різко виїхав на смугу його руху, внаслідок чого сталося зіткнення його автомобіля із зустрічним, його машину відкинуло на узбіччя. Внаслідок ДТП йому спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, пошкоджено його автомобіль.

Свідок ОСОБА_15 дав аналогічні пояснення, а також додав, що автомобіль MERCEDEZ BENZ 315 CDI Sprinter, р/н НОМЕР_1 їхав по смузі зустрічного руху та рухався під гору зі швидкістю, на його думку, не менше 70-80 км/год., в той же час їх автомобіль повинен був спускатися з гори і його швидкість була 30-40 км/год., враховуючи погодні умови.

З пояснень свідка ОСОБА_16 вбачається, що 17 грудня 2013 року, близько 18.00год. до неї зателефонувала ОСОБА_8 та повідомила, що потрапила в ДТП, приїхавши на місце події вона побачила, що зіткнулися автомобіль під керуванням ОСОБА_8 та ОСОБА_17 , на вулиці був туман, сніг, дорога не була очищена та фактично на середині дороги знаходилася пошкоджена тринога.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_18 , майстра КП «Путивльміськводоканал», 17 грудня 2013 року після усунення пориву водопровідної труби місце розкопу було засипано землею та виставлено дві попереджувальні триноги зі стрічками. Близько 18 год. цього ж дня йому повідомили про ДТП на місці ремонту, та прибувши на місце ДТП він побачив, що одна з триног була розбита, проїжджі частини дорожнього покриття були визначені накатом транспортних засобів, ближче до узбіччя - занесено снігом, зіткнення автомобілів відбулося на відстані близько 20 м від встановлених триног, тобто при об`їзді їх автомобілем.

Свідок ОСОБА_19 суду показав, що він брав участь в якості понятого при проведенні слідчого експерименту по факту скоєної ДТП, яке мало місце 17.12.2013р., була присутня обвинувачена та її адвокат, при цьому ними акцентувалась увага на тому, що під час скоєння ДТП був туман, дорожнє покриття було слизьким і мокрим через туман і сніг, сніг лежав на узбіччях дороги.

В протоколі огляду місця ДТП від 17 грудня 2013 року по вул. Кірова, 72 в м. Путивль зафіксовані стан та ширина дорожнього покриття (мокре з нашаруванням снігу на проїзній частині біля правого узбіччя, 9,4 м.), пошкодження транспортних засобів з лівої передньої сторони, а також долучено схему дорожньо-транспортної пригоди з фототаблицею, з якої вбачається розташування автомобілів MERCEDEZ BENZ 315 CDI Sprinter, р/н НОМЕР_1 , та автомобіля DAWEOO Matiz, р/н НОМЕР_2 , на смузі руху автомобіля DAWEOO Matiz, напрямки руху транспортних засобів, розташування перешкоди на дорозі, осип скла та пластмасових частин ( т.2 а.с.6-14).

Згідно акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 17 грудня 2013 року, на проїзній частині дороги в м. Путивль, по вул. Кірова (на перехресті вул. Воровського та вул. Кірова) проводився ремонт водопроводу та був насип ґрунту (т.2 а.с.15).

При проведенні слідчих експериментів за участі водія та пасажира автомобіля DAWEOO Matiz, р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , водія автомобіля MERCEDEZ BENZ 315 CDI Sprinter, р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , було встановлено, що водій автомобіля MERCEDEZ BENZ 315 CDI Sprinter, р/н НОМЕР_1 , виявивши на смузі свого руху перешкоду, здійснила маневр об`їзду перешкоди та проїхавши по смузі зустрічного руху відстань близько 19 м., її автомобіль зіткнувся з автомобілем DAWEOO Matiz, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_10 (т.2 а.с.35-37, 59-61, 62-64).

Висновком судової транспортно трасологічної експертизи встановлено, що місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на смузі руху автомобіля DAWEOO Matiz, р/н НОМЕР_2 , в районі розташування осипу скла та уламків пластмасових деталей транспортних засобів (т.2 а.с.93-96).

По матеріалам кримінального провадження було проведено автотехнічні експертизи №44 від 08 квітня 2014 року та №22 від 20 лютого 2015 року, відповідно до яких в діях водія автомобіля MERCEDEZ BENZ 315 CDI Sprinter, р/н НОМЕР_1 , з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.1, 11.3, 13.4 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної події та в разі виконання вимог вказаних пунктів Правил водій мав технічну можливість уникнути ДТП. В даній дорожній ситуації водій автомобіля DAWEOO Matiz, р/н НОМЕР_2 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України та не мав технічної можливості зупинити свій транспортний засіб до місця зіткнення, з моменту виникнення небезпеки для його руху, тобто уникнути ДТП та в його діях невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з ДТП не вбачається (т.2 а.с.106-109, 193-199).

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_20 підтвердив свій висновок та пояснив, що в ході проведення судової автотехнічної експертизи було встановлено причини скоєння ДТП, а саме невідповідність дій водія автомобіля MERCEDEZ BENZ 315 CDI Sprinter вимогам п.п. 12.4, 10.1, 11.3, 13.4 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП. Основним фактором скоєння ДТП є порушення водієм автомобіля MERCEDEZ BENZ 315 CDI Sprinter правил об`їзду виявленої на смузі свого руху перешкоди, водій цього автомобіля виїхав на смугу зустрічного руху, що і потягло за собою ДТП. В даній ситуації, враховуючи зимовий період, те, що проїзна частина дороги, а саме смуги зустрічних рухів, були визначені накатами транспортних засобів, решта проїзної частини дороги занесена снігом, то в даному випадку водії повинні керуватися визначеними смугами руху на даному конкретному відрізку дороги та конкретній дорожній ситуації. Автотехнічна експертиза проведена ним на підставі вихідних даних протоколу огляду місця події, схем ДТП, приєднаних фототаблиць, які складені за участю учасників ДТП, понятих, та які відповідають даній дорожній ситуації.

Висновками експерта №№35, 209 від 12 лютого 2014 року встановлено, що у потерпілого ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: закритий переломовивих лівого стегна, внутрішньо суглобовий перелом проксимального епіфіза першої п`ясної кістки правої кисті, які могли утворитись від дії тупих твердих предметів з необмеженою травмуючою поверхнею, якими могли бути виступаючі деталі салону автомобіля та по ступеню тяжкості відносяться до середніх, по ознаці тривалості розладу здоров`я більше ніж 21 день (т.2 а.с.40-41, 168-169).

Оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов обґрунтованого висновку, що саме ОСОБА_8 , яка керувала транспортним засобом MERCEDEZ BENZ 315 CDI Sprinter, р/н НОМЕР_1 , порушила правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження і вірно кваліфікував її дії за ч.1 ст.286 КК України.

Виходячи із з`ясованих судом обставин дорожньо - транспортної пригоди, які знайшли своє підтвердження у досліджених судом доказах, колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника про відсутність в діях ОСОБА_8 ознак злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Необґрунтованими також, на думку колегії суддів, є доводи апеляційної скарги захисника щодо недопустимості доказів у зв`язку з невірними вихідними даними дорожньо-транспортної пригоди, які були взяті для проведення судових експертиз.

Так, судом першої інстанції з даних, наявних в протоколах проведення слідчих експериментів, протоколі огляду місця події, показань свідків і учасників дорожньо-транспортної пригоди, допиту експерта, було достовірно встановлено, що для проведення автотехнічних експертиз взяті реальні вихідні дані з місця пригоди на момент скоєння ДТП, при цьому враховано, що смуги зустрічних рухів на проїзній частині дороги визначені накатами транспортних засобів, ДТП скоєно в зимовий період, де проїзна частина дороги, за винятком визначених смуг руху транспортних засобів, занесена снігом, крім того, на смузі руху автомобіля під керуванням ОСОБА_8 була перешкода і для її об`їзду вона виїхала на смугу зустрічного руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів погоджується з наведеними у вироку обґрунтуваннями висновків суду першої інстанції з цього приводу, оскільки вони підтверджуються також поясненнями потерпілого та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_18 .

В матеріалах провадження відсутні будь-які дані, які б викликали сумніви в щирості та достовірності послідовних показань потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 . Твердження останніх повністю узгоджуються з вищенаведеними, дослідженими судом першої інстанції доказами, а тому доводи захисника ОСОБА_7 з приводу зацікавленості цих осіб та необхідності критичного ставлення до їх показів є безпідставними.

З протоколу огляду місця події від 17 грудня 2013 року, а також з фототаблиці до нього вбачається, що біля правового узбіччя на проїзній частині мається снігове нашарування. А тому, з врахуванням наявності цього снігового нашарування слідчим було визначено ширину проїзної частини 7 м 70 см, тобто ту, по якій вільно здійснювався рух автомобілів, і цей розмір дійсно різниться з розміром ширини дорожньої частини, визначеним в інших погодних умовах (влітку), зокрема визначеним стороною захисту за участі експерта Бражника.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рух транспортних засобів здійснювався по коліям, тобто не у відповідності до осьової лінії розмежування дорожніх смуг, а саме з врахуванням ширини дорожньої частини, по якій може вільно здійснюватися рух, з огляду на наявність снігового нашарування, що в даному випадку зміщує умовну осьову лінію і є тією зміною дорожньою обстановки, яка мала бути врахована обвинуваченою.

З показів потерпілого, свідків, протоколу огляду місця події, фототаблиць, наявних в матеріалах провадження вбачається, що снігове нашарування не використовувалося для проїзду автомобілів.

При цьому, для водія ОСОБА_10 снігове нашарування не було перешкодою для руху, оскільки воно не давало можливості рухатися протягом всього шляху, фактично виступало краєм проїзної частини та не було фактором неочікуваності, як для ОСОБА_8 насип ґрунту з триногами, позначеними красними стрічками. А тому доводи захисника ОСОБА_7 про незастосування судом першої інстанції норм матеріального права при оцінці дій водія ОСОБА_10 , який, на думку апелянта, також допустив порушення правил дорожнього руху при об`їзді перешкоди для руху, є необґрунтованими.

Крім того, є безпідставними доводи захисника про недопустимість як доказу протоколу огляду місця події від 17 грудня 2013 року та відомостей, зафіксованих у ньому, оскільки цей документ підписаний слідчим та понятими, присутніми при його проведенні в день його складання, а також обвинуваченою ОСОБА_8 . Будь-яких зауважень поняті з приводу складання протоколу не висловлювали. Проведення огляду супроводжувалося фотозйомкою. Схема до дорожньо-транспортної пригоди, складена від руки, також підписана слідчим, понятими та водієм ОСОБА_8 , без зауважень та виправлень. З метою перевірки та уточнення відомостей під час досудового розслідування було проведено ряд слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_10 , свідком ОСОБА_15 та обвинуваченої ОСОБА_8 .

Щодо неточностей відображення перешкоди руху в протоколі огляду місця події, коли в місці її розташування ширина дороги становить 11,4 м, то, з пояснень експерта ОСОБА_20 вбачається, що ширина вільної проїзної частини може змінюватися через ширину снігового нашарування в тому чи іншому місці. Крім того, при проведенні транспортно-трасологічної експертизи до уваги бралося положення транспортних засобів на місці події відносно умовної лінії вздовж будинку №72 по вул. Кірова, а не відносно перешкоди.

На думку колегії суддів, вихідні дані, які були надані слідчим для проведення експертних досліджень, є реальними та повністю відповідають дійсним обставинам дорожньо-транспортної пригоди, а тому висновки автотехнічних та транспортно-трасологічної експертиз, що базуються на цих вихідних даних та покладені в основу обвинувального вироку відносно ОСОБА_8 є науково обґрунтованими, виваженими та ґрунтуються на всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, складені судовими експертами, які мають відповідну кваліфікацію з правом проведення експертиз з дослідження обставин і механізму дорожньо транспортної пригоди, а тому підстав вважати їх такими, що викликають сумніви, немає.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 з приводу невідображення у вироку пояснень експерта ОСОБА_12 , що спростовують пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення, то, вони не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки згідно технічному запису судового засідання пояснення експерта, надані під час судового засідання 14 квітня 2015 року, співпадають з зазначеними у вироку. Крім того, останній чітко пояснив, що ширина проїзної частини, визначена експертом Бражником, 10,4 м., не змінює слідову картину та не вливає на результат експертного дослідження, оскільки при збільшенні цієї ширини транспортні засоби в кінцевому положенні залишаться на тому самому місці біля лівого краю, автомобіль DAWEOO Matiz заднім лівим колесом на узбіччі, а праве переднє колесо автомобіля MERCEDEZ BENZ 315 CDI Sprinter на відстані 4,35 м до краю проїзної частини, що, в даному випадку, і є тими об`єктивними вихідними даними по розміщенню транспортних засобів, на оцінку дій водія останнього автомобіля збільшення розміру ширини проїзної частини не вплине.

Порушуючи перед судом першої інстанції питання про проведення повторних судових автотехнічних експертиз, захисник обвинуваченої поставив питання, на які вже були надані відповіді. Враховуючи те, що по даному кримінальному провадженню було проведено дві автотехнічних експертизи, висновки яких не суперечать один одному, судом допитувався експерт, який надав вичерпні відповіді, в тому числі і щодо розмірів проїзної частини дороги під час скоєння дорожньо-транспортної, судом першої інстанції вірно було відмовлено в задоволенні таких клопотань ухвалами від 22 квітня та 20 липня 2015 року.

22 квітня 2015 року в судовому засіданні захисником ОСОБА_7 було заявлене клопотання про проведення повторного огляду місця події за участі учасників судового провадження та зацікавлених осіб. Заслухавши думку учасників судового провадження, суд на місці ухвалив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки під час проведення досудового розслідування було проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, дані зафіксовано, проведено ряд експертиз, зокрема транспортно-трасологічну та автотехнічні, якими було визначено як місце зіткнення автомобілів, так і причини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, в судовому засіданні був допитаний експерт, який надав відповіді в тому числі і на ті питання, які ставилися у цьому клопотання захисника.

Інші клопотання сторони захисту про виклик експерта для дачі пояснень, про приєднання до матеріалів справи фотокарток місця дорожньо-транспортної пригоди, про проведення автотоварознавчої експертизи для визначення вартості відновлювального ремонту автомобілів MERCEDEZ BENZ 315 CDI Sprinter, р/н НОМЕР_1 , DAWEOO Matiz, р/н. НОМЕР_2 , судом першої інстанції були задоволенні.

В судовому засіданні 08 квітня 2015 року захисником обвинуваченої було заявлено клопотання про приєднання до матеріалів справи заяви про визнання доказів по кримінальному провадженню недопустимими. З`ясувавши думку учасників процесу, суд клопотання задовольнив, проте питання допустимості чи то недопустимості доказів, у відповідності до вимог ст.89 КПК України, має вирішуватися судом під час їх оцінки в нарадчій кімнаті, під час ухвалення судового рішення, що і було зроблено в даному випадку. Докази, про які йшла мова в зазначеному клопотанні, зокрема, протокол огляду місця ДТП, матеріали автотехнічних та трасологічної експертиз, були визнані судом належними та допустимими, покладені в основу обвинувального вироку. Віддаючи перевагу висновкам експертиз, проведених стороною обвинувачення, суд першої інстанції детально їх перевірив, в тому числі з викликом експерта в судове засідання, під час якого сторона захисту змогла поставити свої запитання.

Таким чином, твердження захисника про неповноту судового розгляду через те, що заявлені клопотання сторони захисту судом лишались без належного реагування, є необґрунтованими.

Що стосується доводів апеляційної скарги про можливу причину ДТП - використання потерпілим ОСОБА_10 в зимовий період літньої гуми, судом першої інстанції було встановлено, що ця обставина не знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної події. Сумнівними також є доводи захисника ОСОБА_7 щодо можливості потерпілого їхати саме по сніговому нашаруванню за наявності у нього зимової гуми, оскільки, як вже зазначалося вище, рух автомобілів по сніговому нашарування автомобілями не здійснювався.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_8 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України та, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ухвалене судом першої інстанції рішення за позовами прокурора до ОСОБА_8 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_10 ґрунтується на вимогах ст.1206 ЦК України і у поданих апеляційних скаргах під сумнів не ставиться.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг представника ТДВ СК «Альфа-Гарант`Білинової А.В. та захисника ОСОБА_7 щодо порушення судом норм процесуального права при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 .

Як вбачається з вироку, при вирішенні цивільного позову суд, встановивши обставини, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченої ОСОБА_8 застрахована за відповідним договором ТДВ СК «Альфа-Гарант», постановив рішення про стягнення коштів з страхової компанії, при тому, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» ухвалою суду від 17 березня 2015 року була залучена до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, та відповідачем визнана не була (т.1 а.с.115).

За вказаного порушення та враховуючи те, що суд апеляційної інстанції не наділений діючим КПК України повноваженнями постановлення нового рішення в частині вирішення цивільного позову, а питання правовідносин, які випливають з договірних стосунків із страховою компанією, зокрема, потребують ретельного дослідження, включаючи правильне визначення суб`єктивного складу сторін у спорі такої категорії, проведення розрахунків цивільно-правового характеру, що не притаманно кримінальному процесу з урахуванням його специфіки та термінів судового розгляду, вирок суду відносно ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст.ст. 409 ч.1, 412 ч.1 КПК України.

Не вирішуючи наперед питання про доведеність чи недоведеність позовних вимог потерпілого, достовірність чи недостовірність наданих на їх підтвердження доказів, колегія суддів вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 підлягає новому розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» ОСОБА_6 у зв`язку з цим підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Путивльського районного суду від 22 липня 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 скасувати і провадження в цій частині направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4