Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 1-184/10
Номер провадження 1-184/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2010 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого Подопригори Л. І.

при секретарі Єрмаковій Н.І.

з участю прокурора Ревнівцева І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, вдівця, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого 29 липня 2008 року за ч.1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді штрафу в прибуток держави в розмірі 510 грн., судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку,

за ч. 1 ст. 389 КК України ,-

В с т а н о в и в:

Підсудний ОСОБА_1 був засуджений 29 липня 2008 року Лебединським районним судом за ст. 263 ч.1 КК України до штрафу в прибуток держави в розмірі 510 грн. 01.09.2008 року у відділі державної виконавчої служби Лебединського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження про стягнення по виконавчому листу з нього визначеного судом розміру штрафу. Однак, починаючи з 14.08.2008 року по теперішній час підсудний, не реагуючи на вимоги та попередження державного виконавця від 24.09.2008 року, 12.10.2009 року, 31.12. 2009 року, 14.05.2010 року про необхідність сплати штрафу, умисно ухиляється від виконання призначеного судом покарання у вигляді сплати штрафу в розмірі 510 гривень.

Допитаний в судовому засіданні підсудний вину свою визнав повністю і пояснив, що відповідно до вироку суду йому було визначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. в прибуток держави. З порядком відбування покарання він був ознайомлений у відділі виконавчої служби Лебединського районного управління юстиції. Але штраф він не сплатив в звязку з відсутністю постійної, офіційної роботи та стабільного доходу, оскільки весь час проживає за рахунок випадкових заробітків на сезонній роботі у мешканців села. Отримані невеликі кошти витрачає на придбання одягу і продуктів харчування для себе. Він неодноразово попереджався державним виконавцем про те, що в разі несплати штрафу буде притягнутий до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 299 КПК України, за згодою учасників процесу, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших, що були зібрані в ході дізнання та досудового слідства, стосовно фактичних обставин справи, які правильно розуміють підсудній та інші учасники процесу і які ніким не оспорювались.

Тому, суд обмежився дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу підсудного дійшов до висновку, що дії вчинені підсудним необхідно кваліфікувати за ст.. 389 ч 1 КК України, так як він ухилився від сплати штрафу в розмірі 510 грн. в прибуток держави будучи засудженим до цього покарання.

При обранні міри покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину те , що підсудний раніше вчинив злочин, а також те, що тяжких наслідків від злочину не настало, стан його здоровя та визнання ним своєї вини.

Враховуючи всі ці обставини суд вважає необхідним обрати підсудному покарання у вигляді обмеження волі.

Суд дійшовши до висновку про можливість виправлення підсудного без відбування покарання вважає можливим, застосувавши ст.. 75 КК України звільнити підсудного від відбування покарання з випробуванням. Також суд вважає необхідним застосувати п. 3 ст. 76 КК України зобов»язавши підсудного повідомляти органи кримінально- виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.

Оскільки вказаний злочини підсудний вчинив, не відбувши попереднього вироку Лебединського районного суду від 29 липня 2008 року за ст. 263 ч.1 КК України у виді штрафу на користь держави у розмірі 510 грн., суд вважає необхідним призначити міру покарання за сукупністю вироків на підставі ст.. 71 ч.1 КК України та на підставі ст.. 72 ч.3 КК України кожний вид покарання виконувати самостійно. Суд вважає, що обрана підсудному міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження інших злочинів.

Міру запобіжного заходу суд вважає необхідним залишити підписку про невиїзд .

На підставі ст.. ст.. 299, 323- 324 КПК України,-

П Р И Г О В О Р И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченому ст..389 ч. 1 КК України і призначити покарання по цьому закону у вигляді обмеження волі строком на один рік . На підставі ст.. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням терміном на один рік. Застосувавши ст.. 76 п. 3 КК України зобов»язати засудженого повідомляти органи кримінально- виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.

На підставі ч.1 ст. 71 та ч.3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків покарання визначене судом 19 серпня 2010 року за ст. 389 ч.1 КК України та покарання визначене вироком Лебединського районного суду Сумської області від 29 липня 2008 року за ст.263 ч 1 КК України у виді штрафу в прибуток держави в розмірі 510 грн., виконувати самостійно.

Міру запобіжного заходу залишити підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Сумської області протягом 15 діб з моменту проголошення через Лебединський районний суд.

Суддя: Л. І. Подопригора