У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурораОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисникаОСОБА_7 ,
представника цивільного відповідача ОСОБА_8 ,
засудженогоОСОБА_9 (шляхом проведення відеоконференції),

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000540 за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 та цивільного відповідача директора ТОВ «Приватна справа» ОСОБА_10 на вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 07 вересня 2015 року,
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2014 року
ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, раніше не судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.
Постановлено стягнути з ТОВ «Приватна справа» на користь: потерпілої ОСОБА_11 на відшкодування матеріальної шкоди 400 265 грн. 60 коп., моральної шкоди 40 000 грн.; потерпілого ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 15 000 грн.
Стягнуто із засудженого ОСОБА_9 процесуальні витрати.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 22 січня 2015 року вирок місцевого суду змінено, дії ОСОБА_9 перекваліфіковано на ст. 356 КК України і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності, з мотивувальної частини вироку виключено висновок про наявність в його діях ознаки вчинення злочину «в процесі виконання ним обов`язків генерального директора ТОВ «Приватна справа» при виконанні трудових обов`язків». Цей вирок в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_11 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди скасовано,а провадження в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. В решті вирок залишено без зміни.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року ухвалу апеляційного суду від 22 січня 2015 року щодо ОСОБА_9 скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 07 вересня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання та стягнення моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_6 скасовано.
Призначено ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 194 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.
У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Згідно з вироком апеляційного суду ОСОБА_9 визнано винним і засуджено за те, що він за обставин, наведених у вироку, виконуючи обов`язки генерального директора, як учасник ТОВ «Приватна справа», під час виконання своїх трудових обов`язків дав вказівку невстановленим слідством особам демонтувати належний ОСОБА_11 торговельний магазин павільйон «Ані» вартістю 205 650 грн., що знаходився на розі просп. Миру вул. П. Мирного у м. Хмельницькому. 19 та 25 червня 2009 року при демонтуванні магазину-павільйону його було розламано та пошкоджено майно на загальну суму 28 453 грн. 60 коп.
Своїми діями, які виразилися в умисному пошкодженні та знищенні належного ОСОБА_11 майна, ОСОБА_9 спричинив останній матеріальної шкоди в особливо великих розмірах на загальну суму 234 103 грн. 60 коп.
У касаційних скаргах засуджений, захисник та цивільний відповідач, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушують питання про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначають, що ОСОБА_9 не мав умислу на вчинення злочину, за який його визнано винним, апеляційний суд не виконав вказівок суду касаційної інстанції, а також безпідставно кваліфікував дії засудженого за такою ознакою, як вчинення злочину під час виконання ним обов`язків генерального директора ТОВ «Приватна справа» при виконанні ним трудових обов`язків і призначив більш суворе покарання, ніж було призначено місцевим судом, при цьому не врахував стан його здоров`я.
В касаційній скарзі цивільний відповідач також посилається на те, що судом не мотивовано рішення щодо вирішення цивільних позовів.
В запереченнях на касаційну скаргу захисника потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_6 просять вирок апеляційного суду залишити без зміни.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, представника цивільного відповідача, прокурора на підтримання касаційних скарг, думку потерпілого, який заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження й підтверджуються детально наведеними у вироку доказами, які суд усебічно, повно та об`єктивно дослідив, правильно оцінив.
Доводи захисника про відсутність у провадженні належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, є безпідставними.
Так, винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується:
- показаннями самого засудженого, який повідомив, що він, будучи генеральним директором ТОВ «Приватна справа», дав вказівку працівникам демонтувати магазин-павільйон «Ані». Під час демонтажу павільйон було розламано на частини, а в подальшому його залишки були перерізані, частина майна, що знаходилося всередині павільйону, була пошкоджена;
- показаннями потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , які повідомили, що зранку 19 червня 2009 року до останнього зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, щоб він забрав свої речі. Приїхавши на ринок, вони побачили зруйнований павільйон та пошкоджене майно, що знаходилося всередині магазину;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який працював директором ринку ТОВ «Приватна справа», і повідомив, що в 2009 році ОСОБА_9 дав вказівку демонтувати магазин-павільйон «Ані», під час демонтування магазину його було зруйновано, а майно, що знаходилося всередині, було взяте на зберігання ТОВ «Приватна справа».
Ці показання повністю узгоджуються між собою, є послідовними й підтверджуються: матеріалами кримінального провадження, зазначеними в реєстрі матеріалів досудового розслідування, зокрема даними рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради про відкриття магазину, угод, укладених між ТОВ «Приватна справа» та ОСОБА_11 , договору застави, акту вибору земельної ділянки, технічного паспорта на приміщення, рішень господарських судів різних інстанцій, що підтверджують належність магазину-павільйону «Ані» суб`єкту підприємницької діяльності ОСОБА_11 ; даними довідки департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів виконкому Хмельницької міської ради та висновку судово-земельної експертизи, відповідно до якої належний ОСОБА_11 павільйон знаходиться на розі просп. Миру та вул. П. Мирного у м. Хмельницькому, за межами земельної ділянки ТОВ «Приватна справа»; даними протоколів огляду місця події, акту збереження майна, висновків судово-трасологічної, будівельно-технічної, товарознавчої експертиз та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Твердження засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 та цивільного відповідача директора ТОВ «Приватна справа» ОСОБА_10 про відсутність належних доказів винуватості засудженого, а також про відсутність у останнього умислу на пошкодження чужого майна не ґрунтуються на матеріалах провадження та спростовуються наведеними доказами.
Таким чином, винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, повністю доведена і його дії кваліфіковані правильно.
Разом з тим, доводи касаційних скарг щодо безпідставності кваліфікації дій ОСОБА_9 за такою ознакою вчинення злочину, як виконання обов`язків генерального директора ТОВ «Приватна справа» при виконанні трудових обов`язків, є слушними.
Як убачається з обвинувального акту, затвердженого 07 листопада 2014 року, ОСОБА_10 не пред`являлося обвинувачення у вчиненні злочину при виконанні ним трудових обов`язків, а тому вказівка в мотивувальних частинах судових рішень на те, що ОСОБА_9 скоїв злочин, виконуючи обов`язки генерального директора ТОВ «Приватна справа» при виконанні трудових обов`язків, підлягає виключенню.
Є необгрунтованими й посилання в касаційних скаргах на безпідставне призначення засудженому ОСОБА_10 реального покарання без звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України.
Призначаючи покарання ОСОБА_10 , апеляційний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є тяжким, особу винного, який позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 реального покарання в межах санкції частини статті, за якою його визнано винним. Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів.
Однак суд апеляційної інстанції, допустився помилки, вказавши у вироку про те, що попередня ухвала цього ж апеляційного суду від 22 січня 2015 року скасована судом касаційної інстанції через м`якість призначеного покарання, оскільки зазначена ухвала апеляційного суду була скасована з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ця вказівка має бути виключена з мотивувальної частини оскаржуваного вироку апеляційного суду.
Розглянувши за апеляціями прокурора, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , ТОВ «Приватна справа» матеріали провадження та детально їх вивчивши, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину та про правильність кваліфікації його дій.
Доводи касаційних скарг про невиконання апеляційним судом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року не знайшли свого підтвердження.
В той же час, твердження цивільного відповідача директора ТОВ «Приватна справа» ОСОБА_10 про неправильне вирішення цивільних позовів заслуговують на увагу.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого, виправданого чи особи, стосовно якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.
Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.
З матеріалів провадження вбачається, що потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_6 подали позовну заяву про стягнення з ОСОБА_9 та ТОВ «Приватна справа» на їх користь на відшкодування матеріальної шкоди 312 220 грн. 52 коп. та моральної шкоди 40 000 грн. В подальшому ця заява уточнювалася.
Однак суд в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України належним чином не навів підстави для задоволення цивільних позовів.
Так, місцевий суд постановив стягнути матеріальну та моральну шкоду на користь потерпілих з ТОВ «Приватна справа», а апеляційний суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди з засудженого ОСОБА_9 .
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності й справедливості.
Проте місцевий суд вказаних вимог закону не дотримався, взагалі не обґрунтував вирішення цивільних позовів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, не зазначив з яких підстав цивільні позови підлягали частковому задоволенню.
Апеляційний суд, переглядаючи справу, не виправив помилки суду першої інстанції, натомість прийняв рішення про стягнення моральної шкоди з засудженого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 у розмірі 50 000 грн.
При цьому, апеляційний суд не мотивував своєї ухвали, не навів ґрунтовного аналізу доводів поданих апеляцій в цій частині, не співставив наявні у провадженні докази, не надав відповіді на посилання апелянтів щодо неправильного вирішення цивільних позовів.
Враховуючи викладене, касаційну скаргу цивільного відповідача слід задовольнити частково. Вироки місцевого та апеляційного судів підлягають скасуванню в частині вирішення цивільних позовів через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які регламентують порядок розгляду цивільного позову та могли перешкодити судам повно та всебічно розглянути провадження і ухвалити законні й обґрунтовані судові рішення, що позбавляє можливості суд касаційної інстанції дати вичерпні відповіді на інші доводи, порушені у касаційній скарзі.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 та цивільного відповідача директора ТОВ «Приватна справа» ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2014 року та вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 07 вересня 2015 року щодо ОСОБА_9 в частині розв`язання цивільних позовів потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_11 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Ці ж судові рішення змінити.
Виключити з їх мотивувальних частин посилання на те, що ОСОБА_9 вчинив злочин, виконуючи обов`язки генерального директора ТОВ «Приватна справа» при виконанні трудових обов`язків.
Виключити з мотивувальної частини вищезазначеного вироку апеляційного суду посилання на те, що попередня ухвала цього ж апеляційного суду від 22 січня 2015 року скасована судом касаційної інстанції через м`якість призначеного покарання.
В решті ці ж судові рішення залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3