Справа № 11-612/10 Провадження №11-612/10 Головуючий у 1 інстанції:Ющук О.С.
Категорія: Доповідач: Фідря О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2010 року м. Луцьк

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Фідрі О.М.,

суддів Пазюка О.С., Опейди В.О.,

з участю прокурора Артиш Н.В.,

засудженої ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Луцького міськрайонного суду від 13 жовтня 2010 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, українка, уродженка та жителька АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, незаміжня, непрацююча, на утриманні малолітня дитина, несудима,

засуджена за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 79 КК України звільнена від відбування призначеного покарання, за умови, якщо вона протягом іспитового строку (на який згідно із ст. 179 Кодексів законів про працю України жінку може бути звільнено від роботи у звязку з вагітністю та пологами і до досягнення дитиною семирічного віку) не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обовязки, передбачені п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Питання про речові докази та судові витрати вирішено судом відповідно до вимог ст. ст. 81, 93 КПК України.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів судової палати

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_1 визнана винною і засуджена за те, що 24 квітня 2010 року, в період часу з 06.30 год. до 07 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись у кухні квартири АДРЕСА_2, під час побутової сварки зі своєю матірю ОСОБА_2, умисно нанесла ОСОБА_2 один удар кухонним ножем в спину, чим пошкодила параветобрельну ділянку лівої половини грудної клітки, від чого остання отримала тілесні ушкодження хребта і спинного мозку на рівні Д3-Д4, Синдром Броун-Секара, які згідно висновку судово-медичної експертизи №966 від 05.07.2010 р. відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, після чого ОСОБА_2 впала на підлогу та отримала рану потиличної ділянки голови, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоровя, оскільки для загоєння необхідний час менше 21 доби.

У поданій на вирок суду апеляції прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій засудженої, вважає даний вирок незаконним внаслідок необґрунтованого застосування ст. ст. 69, 79 КК України. Прокурор вказує на неврахування судом того, що ОСОБА_1 злочин вчинено у стані алкогольного спяніння, який є тяжким, характеризується прямим умислом та відноситься до злочинів проти життя та здоровя особи, а наявність на утриманні у засудженої малолітньої дитини жодним чином не знижує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину. З таких підстав прокурор просить вирок суду скасувати, визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді пяти років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляції, думку прокурора на підтримання апеляції, пояснення засудженої, яка просила не позбавляти її волі, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_1 у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, та кваліфікація її дій за ч.1 ст. 121 КК України є правильними і в апеляції прокурором не оспорюються.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно, з дотриманням вимог ст. 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винної, обставин, що помякшують та обтяжують покарання, обрав і призначив покарання засудженій ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

У вироку суд навів обставини, які він врахував при призначені ОСОБА_1 покарання та чому дійшов висновку про можливість призначення покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

Судом враховано характер і тяжкість вчиненого ОСОБА_1 злочину, а також те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, на утриманні малолітню дитину, потерпіла, яка була ініціатором конфлікту, претензій до винної не має та просила місцевий суд не позбавляти ОСОБА_1 волі. Ці обставини судом визнано такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого засудженою злочину.

До обставин, що помякшують покарання засудженої, судом віднесено її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

З урахуванням таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про призначення ОСОБА_1 меншого строку позбавлення волі, ніж передбачений санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, є обґрунтований.

Та обставина, що ОСОБА_1 вчинено злочин у стані алкогольного спяніння, на яку посилається прокурор в апеляції, врахована як така, що обтяжує покарання засудженої.

З урахуванням вищенаведених обставин, а також того, що ОСОБА_1 має сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, місцевий суд прийшов до висновку про можливість звільнення засудженої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 79 КК України.

З метою здійснення контролю за поведінкою засудженої, відповідно до п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України, її зобовязано не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_1 покарання та про можливість її перевиховання без ізоляції від суспільства, тому у задоволенні апеляції прокурора відмовляє.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Вирок Луцького міськрайонного суду від 13 жовтня 2010 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, апеляцію прокурора без задоволення.

Головуючий: /підписи/ ОСОБА_4

Судді: О.С. Пазюк

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_4