Справа № 461/98/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.02.2016 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2 з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судженої,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_5 06.11.2015 року приблизно 17.30 год., перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, кинула попільничкою в голову ОСОБА_4 , заподіявши потерпілій, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1939 від 10.11.2015 та додаткового висновку судово-медичної експертизи № 2149 від 15.12.2015, забійну рану надбрівної ділянки голови зліва, яка утворилась внаслідок контакту вказаної ділянки з тупим предметом попільничкою, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.
Відповідно ст.129 Конституції України, ст.7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.
Ухвалення судом вироку Іменем України є свідченням того, що саме держава Україна в особі суду надає правову оцінку особі та вчиненому нею діянню; вирок суду повинен бути ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими під час судового з точки зору їх належності, допустимості і достовірності; сукупність доказів повинна бути достатньою та взаємозв`язаною для прийняття законного, обґрунтованого вмотивованого судового рішення.
З врахуванням норм ст.ст. 368, 370 КПК України, що регулюють застосування норм матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, суд, ухвалюючи вирок в даній справі, безпосередньо дослідивши під час судового розгляду та оцінивши з точки зору належності, допустимості і достовірності доказів, прийшов до висновку про винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України, винною себе не визнала та пояснила, що 06.11.2015 р. її дочка ОСОБА_7 відвела внука до ОСОБА_4 . Коли друга ОСОБА_8 хотіла забрати внука назад, ОСОБА_4 почала сварити та не хотіла віддавати внука. Потерпіла штовхнула і вона повернулась до дому. Стверджує, що не била потерпілу та нічого в неї не кидала. Допускає, що травму потерпіла могла сама собі нанести; вважає, що остання її оговорює в частині кидання в неї попільнички.
Відповідно до норм ст.56 КПК України - потерпілий є одним з основних учасників кримінального провадження, від процесуальної активності якого залежить з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення; пояснення потерпілого можуть бути складовою та різновидом доказів, а також використовуватись при здійсненні інших процесуальних прав, як під час досудового розслідування, так і в судовому розгляді для обґрунтування позиції чи думки з питань, які виникають у провадженні .
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 06.11.2015 року близько 17.00 год., до неї в квартиру зайшла сусідка ОСОБА_9 з малолітнім племінником ОСОБА_10 , попросивши доглянути за ним. Через 20-25 хв. в квартиру зайшла матір хлопчика ОСОБА_8 (сестра ОСОБА_11 ), яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння та з криками забрала сина. Приблизно за 5 хв. ОСОБА_4 вийшла на вулицю, стала біля під`їзду, і в той час на вулицю з під`їзду вибігла обвинувачена ОСОБА_5 та почала нецензурною лексикою висловлюватись в її сторону, однак потерпіла на це не відреагувала. ОСОБА_4 стояла спиною до ОСОБА_8 , в якийсь момент почула, що в іі сторону летить якийсь предмет;коли повернулась, т о біля неї впала металева попільничка / зроблена з банки з-під консервації / ; тоді взяла з підвіконника скляну попільничку / зроблену з банки з- під «нутелли»/ кинула в неї цією скляною попільничкою, яка стояла на підвіконнику біля під`їзду, та попала нею потерпілій в ліву надбрівну ділянку обличчя. Від удару відчула біль, з брови почала текти кров. В зв`язку з тим вона викликала швидку медичну допомогу, яка доставила її в травматологічний пункт. Там їй надали медичну допомогу за зашили рану.
На своїх показаннях потерпіла настоює, до моменту події з ОСОБА_5 знайома довший час, водночас зазначила, що з обвинувачена досить конфліктна та проблематична людина.
Суд надає віри показанням ОСОБА_4 , розцінює такі як правдиві, що об`єктивно відображають обставини справи та стверджується іншими дослідженими доказами у кримінальному провадженні .
Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновків експертів; докази, будучи належними і допустимими, мають властивість слугувати засобами пізнання вчиненого злочину та обумовлюють ті об`єктивні зв`язки, які існують між ними і обставинами минулої події; відсутність такої взаємодії може свідчити лише про відсутність доказів.
Винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України також стверджується показаннями допитаних свідків.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що 06.11.2015 року близько 17:30, під час того, як вона перебувала в своїй квартирі, почула крик зі сторони сусіднього під`їзду, вийшла на вулицю та побачила, як ОСОБА_5 кинула в ОСОБА_4 попільничку, спочатку залізну, якою промахнулась, потім скляну якою влучила в потерпілу. Даний конфлікт вона добре бачила, оскільки знаходилась на відстані 3-4 м. від них. Після чого була викликана швидка медична допомога, яка госпіталізувала ОСОБА_4 в лікарню.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що 06.11.2015 року близько 17:30 бачив конфлікт ОСОБА_5 з ОСОБА_4 , а саме той момент, коли обвинувачена кинула в потерпілу попільничкою.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що 06.11.2015 року близько 17:30, під час того, як перебував у себе в квартирі, яка знаходиться на 2-му поверсі, почув крики зі сторони першого поверху. Після чого спустився на перший поверх і побачив, як ОСОБА_5 та ОСОБА_8 кричить на ОСОБА_4 .. Під час цього ОСОБА_5 взяла з підвіконника металеву попільничку та кинула в ОСОБА_4 , однак промахнулась; одразу ж взяла іншу попільничку та знову кинула в ОСОБА_4 та влучила в останню. Від удару в потерпілої була розсічена брова і почалась кровотеча.
Суд надає віри показанням вказаних свідків, оскільки вони об`єктивно відображають обставини справи, підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом; в т.ч. даними протоколу проведення слідчого експерименту від 11.12.2015р..
При цьому, суд приймає до уваги показання потерпілої щодо обставин нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою, оскільки повідомлені нею в суді дані, повністю узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи, є послідовними, оскільки про аналогічний розвиток події потерпіла стверджувала і в ході слідчого експерименту.
Разом з тим, вказаним же висновком експертизи спростовано показання обвинуваченої про те, що вона жодних ударів потерпілій не наносила, оскільки характер та локалізація вказаного тілесного ушкодження свідчить про зворотнє.
Крім того, суд звертає увагу, що у ОСОБА_5 жодних тілесних ушкоджень не має, що спростовує її версію події, а саме агресивну поведінку потерпілої та нанесення саме потерпілою ударів обвинуваченій. Також суд приймає до уваги, що показання обвинуваченої про те, що потерпіла могла отримати вказані тілесні ушкодження в результаті нанесення тілесного ушкодження собі самостійно або пізніше, повністю спростовані висновком експертизи, яким підтверджено зворотній механізм утворення тілесних ушкоджень (виникли від дії тупого предмета).
Обвинувачена, заперечуючи показання потерпілої та свідків, не навела суду причин, за яких останні могли б її оговорювати.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1939 від 09.11.2015р. /а.с. 31/ у потерпілої ОСОБА_4 виявлено наступні тілесні ушкодження: рана на голові, яка утворилась від дії тупого предмета, могла виникнути 06.11.2015 р. Виявлена рана за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Згідно додаткового висновку судово-медичної експертизи № 2149 від 14.12.2015р. /а.с. 40/ у потерпілої ОСОБА_4 було виявлено: рану надбрівної ділянки зліва, механізм утворення тілесних ушкоджень міг бути наступний: рана в надбрівній ділянці зліва могла утворитись внаслідок конфлікту вказаної ділянки тіла із тупим предметом,яким могла бути попільничка.
Суд, оцінивши наведені докази, обставини справи, не вбачає правових підстав для визнання доказів недопустимими в порядку ст.89 КПК України.
Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, оскільки вона умисно нанесла легке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставини, що обтяжують покарання - не встановлено; обставини, що пом`якшують покарання обвинувачена вперше притягається до кримінальної відповідальності.
Щодо особи обвинуваченої, то встановлено, що ОСОБА_5 , характеризується посередньо.
З врахуванням наведеного, особи винної, те що потерпіла настоює на суворості покарання, суд вважає, що покарання слід призначити необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів - в межах санкції статті особливої частини Кримінального кодексу України - за якою кваліфіковано злочин - ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 не обирався.
Судових витрат по справі не має, цивільний позов не заявлявся.
Речових доказів по справі не має.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у вигляді 180 годин громадських робіт.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд протягом тридцять днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1 .