У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2015 року
Колегія суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,при секретарі ОСОБА_4 ,за участю прокурора ОСОБА_5 ,потерпілої ОСОБА_6 ,представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,обвинуваченого ОСОБА_8 ,захисника ОСОБА_9 ,розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженцям.Потсдам Німеччина,громадянина України,з середньою спеціальною освітою,до затримання не працював,неодружений,мешкав за адресою АДРЕСА_1 ,зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 ,раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.15, ст.115 ч.2 п.6,ст.187 ч.4,ст.289 ч.2 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:
В провадження Шевченківського районного суду м.Запоріжжя надійшли матеріали вказаного вище кримінального провадження,по якому затверджений обвинувальний акт.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просить суд призначити судовий розгляд кримінального провадження відповідно до обвинувального акта,у відкритому судовому засіданні,вважає обвинувальний акт складеним з додержанням всіх вимог ст.291 КПК України,кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м.Запоріжжя. Підстав для прийняття іншого процесуального рішення не вбачає.
Обвинувачений та захисник заперечували проти призначення судового розгляду кримінального провадження та заявили клопотання про повернення обвинувального акта прокурору.
В обґрунтування клопотання захисник зазначає,що в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення не містять належного обгрунтування,обвинувачення пред*явлено не конкретно,є суперечливим,об*єктивна та суб*єктивна сторона злочину,який кваліфікований за ч.2 ст.15,п.6 ч.2 ст.115 КК України,не викладені.Крім того,до відповідальності не притягується особа,яка разом з обвинуваченим знаходилась на місці події та вчинила відносно потерпілого аналогічні дії,що вказує на невідповідність обвинувального акта вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України. Неконкретне обвинувачення порушує право обвинуваченого на захист.
Також посилався на те,що слідчим не було прийнято процесуальних рішень по заявленим захистом 15 клопотанням щодо оголошення у розшук особи,яка разом з обвинуваченим знаходилась на місці події та вчинила відносно потерпілого аналогічні дії.
Потерпіла ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти призначення судового розгляду кримінального провадження та заявили клопотання про повернення обвинувального акта прокурору.
Представник потерпілої зазначила,що в порушення вимог п.7 ч.2 ст.291 КПК України,в обвинувальному акті не зазначено про заподіяння потерпілій матеріальної та моральної шкоди,що дійсності не відповідає,та перешкоджає зверненню потерпілої з цивільним позовом у кримінальному провадженні.
Також зазначила,що потерпіла заявляла клопотання щодо оголошення у розшук особи,яка разом з обвинуваченим знаходилась на місці події та вчинила відносно потерпілого протиправні дії,однак процесуальне рішення стосовно цього клопотання слідчим не було прийнято.
Прокурор з приводу клопотань захисту та представника потерпілої висловився про їх безпідставність.
Посилався на те,що в обвинувальному акті прокурором викладено обвинувачення,яке прокурор вважає доведеним,причетність до вчинення кримінального правопорушення іншої особи не доведена,дії або бездіяльність слідчого щодо вирішення їх клопотань в порядку ст.303 КПК України учасниками кримінального провадження не оскаржувались.
Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши відповідність обвинувального акту вимогам процесуального закону, колегія суддів дійшла висновку про повернення обвинувального акта прокурору як такого,що не відповідає вимогам КПК України,виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального судочинства, у тому числі, є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні щодо учасників кримінального провадження здійснюється судом при проведенні підготовчого судового засідання.
Як передбачено ст.314 ч.3 п.3 КПК України,у підготовчому судовому засіданні суд може прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору,якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.291 КПК України ,обвинувальний акт має містити такі відомості:
1)найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2)анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3)анкетні відомості потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4)прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5)виклад фактичних обставин кримінального провадження, правову кваліфікацію кримінального правопорушення;
6)обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
8)розмір витрат на залучення експерта;
9)дату та місце його складання та затвердження.
Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню,зокрема:подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора, та в установлених цим Кодексом випадках, - потерпілого.
Виконання,зокрема,вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України про викладення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор з урахуванням приписів ст.91 КПК України вважає встановленими, передбачає викладення цих обставин в однозначно зрозумілій формі,конкретно та повно.
В підготовчому судовому засіданні колегія суддів дійшла висновку, що обвинувальний акт був складений без дотримання положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки, на переконання суду,фактичні обставини кримінального правопорушення,які прокурор вважав встановленими, формулювання обвинувачення, правова кваліфікація самого кримінального правопорушення,викладені в обвинувальному акті суперечливо, неоднозначно, неконкретно та неповно.
Так,з обвинувального акту вбачається,що 28.05.2015 р.приблизно о 17.25 год.обвинувачений ОСОБА_8 разом з потерпілим ОСОБА_10 на автомобілі останнього «ГАЗ 31105» р.н. НОМЕР_1 прибули на перехрестя вул.Академіка Грекова та вул.Загорської поблизу селища Будівників у м.Запоріжжі,де ОСОБА_8 ,реалізуючи умисел на заволодіння чужим майном,з корисливих мотивів,здійснив напад на ОСОБА_10 ,застосовуючи насильство,небезпечне для життя та здоров*я останнього,а саме наніс ОСОБА_10 наявним у нього при собі ножем удар в область грудної клітини з права,спричинивши потерпілому,згідно висновку експерта № 2308 від 12.07.2015 р.одиночне сліпе проникаюче поранення правої передньої поверхні грудної клітини з пошкодженням правої легені,діафрагми та печінки,яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження,небезпечне для життя та здоров*я потерпілого.
В подальшому,в цей же день приблизно о 17.30 год. ОСОБА_8 перебуваючи на вказаній ділянці місцевості,під час розбійного нападу,слідуючи раптово виниклому умислу на вбивство потерпілого з корисливих мотивів,навмисно вчинив замах на вбивство останнього.
Для цього ОСОБА_8 вийшов з автомобіля та ,відкривши двері водія,витягнув ОСОБА_10 з салону автомобіля на проїжджу частину,повалив на асфальтове покриття,після чого відійшов від останнього на відстань 3 метри.
Скориставшись нагодою,потерпілий побіг автодорогою,що веде від перехрестя вул.Академіка Грекова та вул.Загорської до селища Будівників у м.Запоріжжі,де ОСОБА_8 наздогнав потерпілого,повалив на землю,наніс множинні удари кулаками рук та взутими ногами в область тулуба ОСОБА_10 ,спричинивши згідно висновку експерта № 2308 від 12.07.2015 р.легкі тілесні ушкодження.
Дізнавшись в результаті застосування фізичного насильства до потерпілого про місце знаходження майна та грошових коштів, ОСОБА_8 повернувся до автомобіля потерпілого,де шляхом вільного доступу у салон автомобіля,заволодів грошовими коштами потерпілого у розмірі 300 гр.та мобільним телефоном «Нокіа» моделі Х2-02 вартістю 406гр.95 коп.
В подальшому,в цей же день приблизно о 17.35 год. ОСОБА_8 незаконно заволодів автомобілем «ГАЗ 31105» р.н. НОМЕР_1 вартістю 84306 гр.18 коп.,завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 85013 гр.13 коп.
Вказані дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.4 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном,поєднаний із насильством,небезпечним для життя та здоров*я особи,яка зазнала нападу(розбій),поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Також,згідно обвинувального акта, ОСОБА_8 обвинувачується у тому,що у вказаний вище день приблизно о 17.25 коп.,під час розбійного нападу на ОСОБА_10 ,вирішив вбити потерпілого за допомогою наявного у нього при собі ножа,завдавши удар в область грудної клітини зліва та ліве стегно,чим спричинив останньому згідно висновку експерта № 2308 від 12.07.2015 р.одиночне сліпе проникаюче колото-різане поранення лівої передньої поверхні грудної клітини з пошкодженням лівої легені,яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження,небезпечне для життя та здоров*я потерпілого у момент заподіяння та поверхневе сліпе колото-різане поранення лівого стегна,яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження,що спричинило короткочасний розлад здоров*я.
Тим самим ОСОБА_8 вчинив всі необхідні умисні дії,які вважав за потрібні,для вбивства потерпілого ОСОБА_10 ,після чого останній був госпіталізований та внаслідок надання йому швидкої медичної допомоги залишився живим.
Після цього ОСОБА_8 ,достовірно знаючи про місце перебування барсетки з особистим майном потерпілого,повернувся до автомобіля потерпілого,де шляхом вільного доступу у салон автомобіля,заволодів грошовими коштами потерпілого у розмірі 300 гр.та мобільним телефоном «Нокіа» моделі Х2-02 вартістю 406гр.95 коп.
В подальшому,в цей же день приблизно о 17.35 год. ОСОБА_8 незаконно заволодів автомобілем «ГАЗ 31105» р.н. НОМЕР_1 ,що належить ОСОБА_10 .
Вказані дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.2 ст.15,п.6 ч.2 ст.115 КК України як закінчений замах на вчинення злочину-вбивства,тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині,з корисливих мотивів.
В подальшому,в цей же день приблизно о 17.35 год. ОСОБА_8 ,маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом ,запустив двигун автомобіля «ГАЗ 31105» р.н. НОМЕР_1 та почав рухатись по автодорозі вул.Загорської в бік Леваневського кладовища в м.Запоріжжі,тим самим незаконно заволодів вказаним автомобілем вартістю 84306 гр.18 коп.,завдавши потерпілому матеріальну шкоду.
Вказані дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом,вчинене повторно,особою,яка раніше вчинила злочин,передбачений ст.187 КК України.
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення кримінального закону та формулювання обвинувачення.
Проте всупереч вимогам вищезазначеної норми права в обвинувальному акті є невідповідності між викладеними у ньому обставинами та остаточній правовій кваліфікації злочину.
А саме, зазначається, що ОСОБА_8 діяв з умислом на заволодіння майном потерпілого та вчинив на нього розбійний напад, завдавши тяжкі тілесні ушкодження, одночасно діяв з умислом на вбивство потерпілого з корисливих мотивів,з метою заволодіння тим самим майном,яким вже заволодів в результаті розбійного нападу, завдавши тяжкі тілесні ушкодження та легкі тілесні ушкодження, та одночасно діяв з умислом на незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого, яким вже заволодів в результаті розбійного нападу.
Крім того,встановлене у потерпілого згідно висновку експерта № 2308 від 12.07.2015 р.одиночне сліпе проникаюче поранення правої передньої поверхні грудної клітини з пошкодженням правої легені,діафрагми та печінки,яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження,небезпечне для життя та здоров*я потерпілого,прокурор вважає таким,що було завдане ОСОБА_10 діями ОСОБА_8 ,який реалізував умисел на заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу.
Водночас,встановлені у потерпілого згідно висновку експерта № 2308 від 12.07.2015 р.одиночне сліпе проникаюче колото-різане поранення лівої передньої поверхні грудної клітини з пошкодженням лівої легені,яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження,небезпечне для життя та здоров*я потерпілого у момент заподіяння та поверхневе сліпе колото-різане поранення лівого стегна,яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження,що спричинило короткочасний розлад здоров*я,тобто аналогічні за ступенем тяжкості,знаряддям і механізмом заподіяння,вчинені в один проміжок часу,прокурор вважає такими,що були завдані ОСОБА_10 діями ОСОБА_8 ,який реалізовував умисел на умисне вбивство потерпілого з корисливих мотивів.
Відтак,в обвинувальному акті викладено обставини кримінального правопорушення,дана їх правова кваліфікація,однак не конкретно виписано формулювання обвинувачення,що,на думку колегії,не є тотожними поняттями.
Із змісту обвинувачення вбачається, що ОСОБА_8 мав умисел на заволодіння майном,яке належить ОСОБА_10 ,та ,за змістом обвинувачення, ОСОБА_10 діями обвинуваченого була завдана матеріальна шкода із визначенням її розміру.
Разом з тим,у провадженні бере участь потерпіла ОСОБА_6 , при цьому правової оцінки у обвинувальному акті щодо порушення саме її прав, немає. За таких обставин,слід констатувати суперечливість описової та резолютивної частин обвинувального акту, що не дозволяє дійти однозначного висновку про те, чи завдано шкоди кримінальним правопорушенням і кому саме,що вказує на невідповідність обвинувального акту вимогам п.7 ч.2 ст.291 КПК України.
Невизначеність та неконкретність висунутого обвинувачення не дозволяє обвинуваченому здійснювати ефективний захист від такого обвинувачення.
Крім того,колегією суддів встановлена невідповідність вимогам процесуального закону реєстру матеріалів досудового розслідування.
Згідно вимог ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом із обвинувальним актом,реєстр повинен містити номер та найменування процесуальної дії,проведеної під час досудового розслідування ,а також час її проведення ,реквізити процесуальних рішень,прийнятих під час досудового розслідування,вид заходу забезпечення кримінального провадження ,дату і строк його застосування.
Згідно Розділу ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування,в якому зазначено реквізити процесуальних рішень,прийнятих під час досудового розслідування,в процесі досудового розслідування захисник та обвинувачений заявили 10 клопотань,про що зазначено у реєстрі в п.69-73,75,77-80.
По цим клопотанням слідчим було прийнято 2 процесуальні рішення про відмову у задоволенні клопотань,про що зазначено у п.74,76 реєстру.
Відтак,реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про прийняті процесуальні рішення по всім заявленим клопотанням обвинуваченого і захисника,які саме клопотання і про що були розглянуті,з реєстру матеріалів досудового розслідування встановити неможливо.
Як зазначили захисник та представник потерпілої,при відкритті матеріалів досудового розслідування,наявності процесуальних рішень за своїми клопотаннями не встановили.
Оскільки в порушення вимог ст.290 ч.9 КПК України,немає письмового підтвердження факту надання стороні захисту та потерпілій доступу до матеріалів досудового розслідування із зазначенням найменування таких матеріалів,ці обставини час підготовчого судового засідання стороною обвинувачення не спростовані.
Відповідно до ст.384 КПК України,особі,обвинуваченій у вчиненні злочину,за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі,зобов*язаний роз*яснити обвинуваченому можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Письмове роз*яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування,які передаються до суду.
Вказані вимоги процесуального закону прокурором не були виконані.
Аналізуючи наведене,під час підготовчого судового засідання колегія суддів встановила підстави для прийняття рішення,передбаченого п.3 ч.3 ст.314 цього Кодексу про повернення обвинувального акта прокурору.
Керуючись ст.314-316,392 КПК України, колегія суддів -
У Х В А Л И Л А :
Кримінальне провадження по обвинуваченню по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.15,ст.115 ч.2 п.6,ст.187 ч.4,ст.289 ч.2 КК України у вчиненні злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, повернути прокурору для приведення обвинувального акта у відповідність з положеннями ст.291 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів після її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3