Справа № 128/4455/14-к
ВИРОК
Іменем України
24 вересня 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
та сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та проживаючої в АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, працюючої різноробочою ТОВ «РІОН» смт. Сутиски, Тиврівського району Вінницької області, з неповною середньою освітою, неодруженої, раніше судимої: 15.03.2007 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі; звільнена 22.08.2012 року умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 23 дні;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.395, ч.3 ст.185 КК України, -
ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що їй 16.08.2013 року Вінницьким районним судом Вінницької області встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік та встановлено такі обмеження: заборонено виїзд з дому з 20:00 до 04:00 год. наступного дня; заборонено перебування в місцях масового відпочинку людей та місцях продажу спиртних напоїв на розлив; заборонено виїзд в особистих справах за межі Вінницького району без дозволу ОВС, крім виїзду до м. Вінниці для реєстрації в Вінницькому РВ УМВС; зобов`язано з`являтись для реєстрації у Вінницький РВ УМВС до 10:00 год. кожної 1-ї, 2-ї, 3-ї і 4-ї п`ятниці щомісячно, маючи умисел на ухилення від встановленого відносно неї адміністративного нагляду, самовільно без відома працівників Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області 30.05.2014 року залишила встановлене місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та поїхала до ОСОБА_5 , який проживає в АДРЕСА_2 , де перебувала до 12.06.2014 року.
Крім того, в період часу з 18:30 год. по 19:30 год. 11.09.2014 року ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, проникла до будинку, який належить ОСОБА_6 та розташований по АДРЕСА_3 , звідки таємно, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, пересвідчившись, що її ніхто не бачить, здійснила крадіжку: віконної тюлі, розміром 10 м2 та вартістю 25 грн. за м2; 6 столових ложок, вартістю 4,5 грн. кожна; 6 виделок, вартістю 4,5 грн. кожна; 2 чашки, вартістю 10,5 грн. кожна; 1 відро пластмасове, вартістю 31 грн.; 1 кухонний черпак, вартістю 14 гривень; 1 кухонний ніж, вартістю 6 грн., всього на загальну суму 376 грн., чим спричинила ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вказану суму.
В судовому засіданні 13.07.2015 року обвинувачена ОСОБА_4 за пред`явленими їй обвинуваченнями спочатку вину визнала частково, лише за ч.3 ст.185 КК України, за ст.395 КК України не визнала. Суду пояснила, що звільнена умовно-достроково. У вересні 2014 року вона була з друзями в кафе, випивали, після цього вчинила крадіжку. З якою метою вчинила крадіжку, вона не знає, чого туди пішла, пояснити не може, була дуже п`яна. З переліком викраденого та заявленою сумою шкоди погоджується. За вчинення крадіжки щиро розкаюється. Що зробила з викраденим, не пам`ятає. В потерпілої попросила вибачення, на що остання повідомила, що претензій до неї не має. Щодо порушення правил адміністративного нагляду, то обвинувачена пояснила, що 28.05.2014 року поїхала в смт. Сутиски, Тиврівського району Вінницької області до ОСОБА_5 . Про встановлені щодо неї обмеження їй було відомо. В цей день був її день народження і вона вирішила поїхати до ОСОБА_5 . Святкувала до 12.06.2014 року. З 28.05.2014 року по 12.06.2014 року за кожен день дільничному написала, чого порушила адміністративний нагляд. За порушення правил адміністративного нагляду двічі сплачувала штраф, один раз 355 грн., другий 255 грн. Вважала, що за вчинення адміністративного правопорушення не настануть такі наслідки. Наміру ухилитися від адміністративного нагляду не було.
В судовому засіданні 24.09.2015 року обвинувачена ОСОБА_4 вину за пред`явленими їй обвинуваченнями визнала повністю, у вчиненому щиро розкаюється, просить її суворо не карати. Суду також пояснила, що спочатку вину по ст.395 КК України не визнавала, оскільки вважала, що за порушення адміністративного нагляду з 28.05.2014 року по 12.06.2014 року вже понесла адміністративне стягнення, але так як було встановлено, що за ці дні її не притягували до адміністративної відповідальності, а притягують до кримінальної відповідальності, то вину визнає повністю, оскільки наміру ухилитися від відповідальності в неї немає.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, попередньо через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, в заяві також зазначила, що претензій до обвинуваченої ні матеріального, ні морального характеру не має. Обвинувачену просить не карати суворо. Участі в судових дебатах приймати не бажає. Крім того, до заяви долучила також копію паспорта та копію свідоцтва про одруження, з відміткою про зміну прізвища на « ОСОБА_8 ».
Свідок ОСОБА_9 суду показав, що працює дільничним інспектором міліції у Вінницькому РВ УМВС України у Вінницькій області та у випадку відсутності дільничного Ванжули обслуговує територію, де проживає обвинувачена ОСОБА_4 . Обвинувачена була раніше судимою. ОСОБА_4 поставлена на профілактичний облік. В 2013 році за систематичне вчинення адміністративних правопорушень щодо неї було встановлено адміністративний нагляд строком 1 рік. Обвинувачена неодноразово порушувала обмеження адміністративного нагляду, за що притягувалась до адміністративної відповідальності. Її постійно перевіряли. 30.05.2014 року знов була здійснена перевірка, при якій було встановлено, що ОСОБА_4 не було вдома. Перевірку здійснювали щодня, її вдома не було аж до 12.06.2015 року. В Вінницькому РВ УМВС України є спеціальний журнал, куди записуються всі протоколи. 30.05.2014 року дільничний Ванжула знаходився в м. Києві на навчанні. Пізніше було встановлено, що в цей період ОСОБА_4 знаходилась в смт. Сутисках, Тиврівського району Вінницької області. З 30.05.2014 року по 12.06.2014 року протоколи про адміністративні правопорушення не складалися, були написані рапорти та були опитані родичі.
Свідок ОСОБА_10 суду показала, що являється матір`ю обвинуваченої ОСОБА_4 . Її дочка була умовно-достроково звільнена з місць позбавлення волі, відносно неї було встановлено адміністративний нагляд. В травні 2014 року її дочка поїхала в смт. Сутиски, а працівників міліції про це не повідомила. Працівники міліції приходили до них кожен день, інколи приходили по три рази в день. Приїжджав дільничний інспектор ОСОБА_11 Якось її дочка їздила також в м. Бар, міліцію про це не повідомила, один раз не з`явилась на контрольну відмітку до Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області. Розуміє, що її дочка порушила встановлені щодо неї правила адміністративного нагляду.
В судовому засіданні 24.09.2015 року прокурор відмовився від клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_5 , оскільки обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень за ст.395 та ч.3 ст.185 КК України визнала повністю, тому свідок ОСОБА_5 судом не допитувався.
Враховуючи наведене, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченої у вчиненні інкримінованих їй в вину злочинів була доведена під час судового розгляду.
Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченої, допитом свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченої. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На досудовому слідстві дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст.395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду; за ч.3 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднана з проникненням у житло.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості та до тяжких злочинів, особу винної, яка раніше судима, вчинила один із злочинів під час умовно-дострокового звільнення, на диспансерному наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, працює, за місцем проживання характеризується посередньо, потерпіла претензій до неї не має, думку потерпілої щодо міри покарання.
Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої, суд встановив щире каяття.
Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченої, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обвинуваченої обставин,відомостей щодо особи обвинуваченої, тяжкість вчинених нею злочинів, розмір завданих збитків, позицію державного обвинувача та потерпілої щодо міри покарання обвинуваченій, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе виключно за умови ізоляції від суспільства та їй необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей обвинувачення. При цьому, при призначенні покарання слід застосувати положення ч.1 ст.70 КК України, а остаточне покарання слід призначити за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Староміського районного суду м. Вінниці від 15.03.2007 року.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченої не застосовувались, клопотань про їх застосування до суду не надходило.
Цивільний позов потерпілою не заявлялися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст.395, ч.3 ст.185 КК України, та призначити їй покарання:
- за ст.395 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом частково складання призначених покарань остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання часткового приєднати невідбуту частину покарання за вироком Староміського районного суду м. Вінниці від 15 березня 2007 року та остаточне покарання призначити ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 4 (чотири) місяці.
Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1