УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого Галапаца І.І.

Суддів Леона О.І., Гаврилова В.М.

з участю прокурора Гайдука В.Я.

захисника-адвоката ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляцію прокурора м. Червонограда Львівської області на постанову судді Червоноградського міського суду Львівської області від 20 липня 2010 року,

встановила:

цією постановою відмовлено в задоволенні подання слідчого СВ Червоноградського MB ГУМВС України у Львівській області про обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та обрано останньому запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

ОСОБА_2 органом досудового слідства обвинувачується в тому, що він 17 липня 2010 року близько о 3 год. 30 хв. за попередньою змовою в групі з ОСОБА_3, застосовуючи до ОСОБА_4 подразнюючу дію сльозоточивого газу марки "Терен-1", відкрито викрали в останнього мобільний телефон марки "Нокіа 6120" вартістю 1 тис. 300 грн. з сім-карткою мобільного оператора "Лайф" вартістю 10 грн., на рахунку якої були гроші в сумі 15 грн., чим завдали останньому матеріальної шкоди на загальну суму 1 тис. 325 грн.

Цього ж дня близько 4 год., ОСОБА_2 та ОСОБА_3, повторно, застосовуючи до ОСОБА_5 фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров'я та подразнюючу дію сльозоточивого газу марки "Терен-1", відкрито викрали в неї жіночу сумочку вартістю 35 грн., в якій знаходились гроші в сумі 8 грн., жіноча помада вартістю 10 грн., щітка до волосся вартістю 7 грн. та мобільний телефон марки "Сіменс С75" вартістю 250 грн. з сім-карткою мобільного оператора "Діджус" вартістю 25 грн., на рахунку якої були гроші в сумі 19 грн., чим завдали останній матеріальної шкоди на загальну суму 354 грн., тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

В апеляції прокурор м. Червонограда Львівської області покликається на те, що рішення суду є незаконним.

Наголошує, що судом не враховано тяжкість, вчинених підозрюваним ОСОБА_2 злочинів та ті обставини, що вчиненні злочини заздалегідь планувались, вчинялись з виїздом в інше місце в нічний час та з застосуванням спеціального сльозоточивого газу марки "Терен-1", і в обох випадках до потерпілих застосовувалось насильство.

Зазначає, що станом на 20 липня 2010 року досудове слідство по справі триває, органом досудового слідства не прийнято рішення про предявлення обвинувачення чи про закінчення досудового слідства.

Акцентує, що судом також не враховано тієї обставини, що ОСОБА_2 17 липня 2010 року вчинив два пограбування, по кожному з них був активним учасником злочинів.

Просить постанову судді міського суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд іншому складі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію, захисника-адвоката ОСОБА_1, який заперечив апеляцію та просить постанову судді залишити без зміни, розглянувши матеріали судової, кримінальної справ та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Як вбачається із постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 р. "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" із відповідними змінами і доповненнями, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв'язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 149 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов'язків, що випливають із ч.2 ст.148 КПК України і його належної поведінки, при цьому вказується на те, що взяття під варту на стадії дізнання і досудового слідства застосовується лише у випадку, коли є достатні підстави вважати, що ця особа може ухилитись від слідства й суду або виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжувати злочинну діяльність.

Згідно із ст. 150 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім обставин, зазначених у статті 148 КПК України, враховуються також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, її вік, стан здоров'я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують, що передбачено і п.10 згаданої постанови Пленуму Верховного суду України.

Колегія суддів вважає, що суддя міського суду зясував та правильно врахував, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив злочин вперше, вину свою у вчиненому визнав, сприяв слідству в встановленні істини у справі, має постійне місце проживання, працює, позитивно характеризується.

Крім цього, як ствердив в судовому засіданні апеляційної інстанції слідчий Федоряк А.В., Мармаш Н.Р. не ухиляється від явок на його виклики.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови судді міського суду.

Керуючись ст.ст. 362, 366, 382 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

постанову судді Червоноградського міського суду Львівської області від 20 липня 2010 року, якою відмовлено в задоволенні подання старшого слідчого СВ Червоноградського MB ГУМВС України у Львівській області про обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та обрано останньому запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання, залишити без зміни, а апеляцію прокурора м. Червонограда Львівської області без задоволення.

Головуючий

Судді