Провадження № 11-кп/780/1410/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 22.12.2015

УХВАЛА
Іменем України
22 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого та потерпілого на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рубченки Володарського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 13 червня 2015 року близько 04 години, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_3 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 , скоїли напад на нього, після чого спричинили тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носу, синців і саден голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після цього ОСОБА_9 в присутності ОСОБА_7 дістав із кишені потерпілого гаманець, в якому знаходились гроші у сумі 600 грн. та мобільний телефон марки «Samsung GT-S7500» вартістю 1900 грн., після чого разом із ОСОБА_7 зникли з місця вчинення злочину, спричинивши потерпілому матеріальні збитки на суму 2500 грн.

Суд першої інстанції визнав винним ОСОБА_7 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією ? частини майна належного йому особисто.

На рішення суду захисник обвинуваченого та потерпілий подали апеляційні скарги, в яких просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області змінити та призначення більш м`яке покарання, застосувавши положення ст. ст. 69, 75 КПК України.

Захисник зазначає, що висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого.

Вказує, що судом були встановленні обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, зокрема, щире каяття, молодий вік, скоєння злочину вперше, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, однак при винесенні вироку, суд не застосував положення цієї статті.

Також, захисник зазначає, що дії ОСОБА_7 в скоєному злочині не представляють великої суспільної небезпеки, окрім того, раніше обвинувачений до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, а також позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, пройшов комісії для проходження служби в Збройних Силах України.

Потерпілий в своїй апеляційній скарзі вказав, що гроші та телефон в нього ОСОБА_7 не забирав, ці дії вчиняв ОСОБА_9 . Також, потерпілий зазначає, що частково сам спровокував ОСОБА_7 на вчинення відповідних дій, оскільки перед цим обізвав його нецензурними словами. Просить врахувати молодий вік обвинуваченого та отримані сильні душевні хвилювання через самогубство ОСОБА_9 , окрім того потерпілий примирився з ОСОБА_7 та вважає за можливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Обвинувачений та захисник в судовому засіданні підтримали вимоги та доводи апеляційної скарги, при цьому захисник зазначив додатково, що суд першої інстанції порушив право обвинуваченого на захист, провівши підготовче судове засідання та судовий розгляд справи по суті без перерви, фактично не надавши ОСОБА_7 часу на підготовку до судового засідання і можливості скористатися послугами адвоката.

Прокурор заперечував вимоги апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду підлягає скасуванню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.(ст. 370 КПК України)

Однак, судом першої інстанції не було дотримано цих вимог, оскільки при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 були порушені загальні засади кримінального провадження, зокрема, не забезпечено його право на захист.

Забезпечення підозрюваному, обвинуваченому, підсудному, засудженому і виправданому права на захист відповідно до положень ст. 59, ч.2 ст. 63 і п.6 ч.3 ст. 129 Конституції України й чинного кримінально-процесуального законодавства є однією з основних засад судочинства, важливою гарантією об`єктивного розгляду справи та запобігання притягненню до кримінальної відповідальності невинуватих осіб.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.
Відповідно до положення ст. 20 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у зв`язку із ратификацією Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, її обов`язком є гарантія прав і свобод, визначених в Конвенції, відповідно до якої, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту. (п. «b» ч.3 ст. 6 Конвенції)

З матеріалів справи, зокрема, журналу судового засідання (а.с. 33-34), вбачається, що 31 серпня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області о 17 годині 39 хвилин відкрив судове засідання та о 17 годині 48 хвилин виніс ухвалу про призначення судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 на 31 серпня 2015 року, о 17 годині 48 хвилин (а.с.36-38) вже було розпочате засідання з розгляду справи по суті щодо ОСОБА_7 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції не надав обвинуваченому часу для можливості скористатися правом на захист, оскільки засідання під час якого був оголошений вирок щодо ОСОБА_7 відбулося відразу після підготовчого судового засідання в той самий день без перерви.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишити тримання під вартою та продовжити строк тримання під вартою до 23 січня 2015 року.

Головуючий:
Судді: