№ 336/9124/15-к
пр. № 1-кп/336/116/2016
УХВАЛА
Іменем України
21 січня 2016 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження з обвинувальним актом, складеним щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає у АДРЕСА_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає у АДРЕСА_2 , звинувачених у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом за звинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, просив призначити справу до розгляду.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали думку прокурора щодо можливості призначення провадження до розгляду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 заперечувала проти призначення справи до розгляду, заявивши клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України. Так, захисник вказувала, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про всі проведені процесуальні дії та прийняті процесуальні рішення, відомості про зміну раніше оголошеної підозри, закінчення досудового розслідування не внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування. В обвинувальному акті вказані відомості про попередні судимості обвинувачених, що, на думку захисника, суперечить вимогам ст. 88 КПК України. Також захисник вказувала, що приведення обвинувального акту у відповідність до вимог чинного законодавства шляхом зміни обвинувачення не є можливим, оскільки обвинувальний акт первісно повинен містити абсолютно достовірні та доведені обставини, що є передумовою для досягнення мети справедливого правосуддя у розумні строки.

Обвинувачений ОСОБА_6 погодився з думкою захисника щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали думку захисника ОСОБА_8 щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору з підстав, вказаних захисником ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 314 КПК України за результатами проведення підготовчого судового засідання суд має право прийняти наступні рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за ст. 187 ч. 2 КК України за обставин, вказаних в обвинувальному акті.

Відповідно до ст. 291 ч. 2, 4 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

До обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Однією з основних засад кримінального провадження є законність, яка визначає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Стаття 6 ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення щонайменше такі права:

a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Таким чином, для забезпечення ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення пред`явлене особі обвинувачення повинно бути детальним, повним, чітким та зрозумілим та містити у собі усі відомості щодо події кримінального правопорушення, виду та розміру шкоди, форми вини, мотиву та мети кримінального правопорушення, тощо.

Однак, вищевказаним вимогам обвинувальний акт не відповідає у зв`язку з наступним.

Стаття 187 ч. 2 КК України передбачає відповідальність за умисний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм.

Отже обов`язковими ознаками дій, які можуть бути кваліфіковані як розбій є, серед іншого застосування насильства, небезпечного для життя або здоров`я особи, яка зазнала нападу, або погрози застосування такого насильства.

Потерпілими по провадженню є двоє осіб, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Як зазначено в обвинувальному акті в результаті протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . ОСОБА_4 було спричинено садна на лобі зліва, в правій лобно-скроневій області, в області кута нижньої щелепи зліва та справа, в області лівої щоки, в проекції правої лопатки, в поперековій області справа та зліва, в області лівого надпліччя, синці навколо обох очей, у лівій завушній області, в правій тім`яній області, синець з набряком м`яких тканин в області лівої вушної раковини, рана в області протизавитка лівої вушної раковини, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

В результаті дій ОСОБА_6 . ОСОБА_5 отримала садна на правому передпліччі, синець на лівому стегні, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

В обвинувальному акті немає розмежування та чіткого описання дій кожного з обвинувачених в частині спричинення тілесних ушкоджень потерпілим, а щодо потерпілої ОСОБА_5 в обвинувальному акті взагалі не описано будь-яких активних дій обвинувачених чи обвинуваченого щодо застування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, а лише вказано, що садна та синець вона отримала в результаті опору ОСОБА_6 , між тим як обвинувачуються у скоєнні розбою щодо неї як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 .

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 року під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

При цьому в обвинувальному акті зазначено, що після вчинення нападу та вилучення майна обох потерпілих при спробі потерпілих покинути місце пригоди, тобто після вчинення усіх дій, які складають об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст. 187 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наздогнали ОСОБА_4 та почали наносити йому удари ногами та руками в область голови та тіла. При цьому розмежування дій та наслідків у вигляді тілесних ушкоджень кожного з обвинувачених обвинувальний акт не містить. Крім того, такі дії також кваліфіковані як розбій, враховуючи, що фактично розбій вважається закінченим саме з моменту вчинення нападу.

Як вказує п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Однак, в обвинувальному акті не мається опису дій обвинувачених щодо потерпілої ОСОБА_5 , які б могли бути кваліфіковані саме як розбій за ознакою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, а щодо потерпілого ОСОБА_4 , то не зрозуміло чи було застосоване таке насильство під час вчинення нападу чи пізніше під час спроби потерпілих покинути місце злочину.

Таким чином, суд вважає, що в обвинувальному акті відсутній повний, докладний та зрозумілий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, що безумовно перешкоджає здійсненню обвинуваченими ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення.

Оцінюючи посилання захисника щодо наявності в обвинувальному акті недоліків, які б перешкоджали призначенню справи до розгляду, суд не може в повній мірі погодитись з думкою захисника, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:

1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;

2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;

3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

При цьому реєстр є невід`ємною частиною обвинувального акту та повинен містити повні та точні відомості про вчинені в ході досудового розслідування процесуальні дії та прийняті процесуальні рішення.

Всупереч вимогам КПК України в реєстрі матеріалів досудового розслідування дійсно відсутні у деяких випадках зазначення часу проведення процесуальної дії (п. 7, 10, 15, 27, 32, 35, 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59), а затримання обох обвинувачених одним і тим самим слідчим відбувалось в один і той же час - 04.10.2015 року о 02.00 годині, що вочевидь не є можливим. В переліку процесуальних рішень відсутня вказівка назви процесуального рішення, яке відповідно до ст. 110 ч. 3 КПК України слідчим та прокурором приймається у формі постанови, але сутність зазначених рішень викладена та дата їх прийняття зазначена.

Суд також не може погодитись з висновками захисника щодо невнесення до Єдиного реєстру досудового розслідувань певних відомостей, оскільки позбавлений можливості перевірити такі факти на стадії підготовчого судового засідання. Крім того, на переконання суду, це не є виключною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, хоча і може бути враховано за певних обставин.

Посилання захисника на неправомірність вказівки в обвинувальному акті про наявність попередніх судимостей обвинувачених, на думку суду, не є суттєвим недоліком обвинувального акту, оскільки хоча ст. 291 КПК України і не визначає таких відомостей в якості обов`язкових для зазначення в обвинувальному акті, однак, за загальних умов такі відомості зазначаються в якості відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, або у разі, якщо наявність попередніх судимостей впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, суд не може в повній мірі погодитись з захисником щодо підстав для повернення обвинувального акту прокурору, однак, з урахуванням неконкретності пред`явленого обвинувачення та відсутності викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, наявності суперечностей між фактичними обставинами, які викладені в обвинувальному акті, та правовою кваліфікацією дій обвинувачених, суд вбачає підстави для повернення обвинувального акту з інших підстав, ніж вказані захисником.

Керуючись ст. 314, 392, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити частково.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звинувачених у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України, повернути прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів після її оголошення через суд, який її ухвалив.

Суддя ОСОБА_1