справа № 201/4057/14-к
провадження № 1-кс/201/1410/2014
УХВАЛА

07 квітня 2014 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого слідчого судді ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

За участю:

Прокурора ОСОБА_3

Розглянувши клопотання ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000009 від 22 січня 2013 року, про скасування арешту та повернення тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2014 ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеним клопотанням, в обґрунтування якого вказав на те, що під час проведення обшуків за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , що проводились 19 лютого 2013 року та 5, 6 грудня 2013 року було вилучено грошові кошти, що були передані ним на зберігання ОСОБА_5 і на частину з них було накладено арешт, у зв`язку з чим просив суд скасувати накладений арешт та зобов`язати слідчого з ОВС СУ ФР ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області повернути йому вилучені грошові кошти.

Заявник у судові засідання 31 березня 2014 року, 03 квітня 2014 року та 07 квітня 2014 року не з`явився, про час та місце їх проведення повідомлявся належним чином. За таких обставин, а також з метою недопущення порушення встановлених спеціальних строків розгляду справ даної категорії, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності заявника.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши думку прокурора, вивчивши матеріали клопотання, а також надані суду матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що за ухвалою слідчого 19 лютого 2013 року за адресою: м.Дніпродзержинськ, вул.Сировця, 46 за місцем розташування підприємства ПП «Ресурс Імпорт», було вилучено грошові кошти у сумі 29 114 грн. та 6000 грн., у сумі 35 114 грн., які заявник просить йому повернути.

Арешт на ці грошові кошти не накладався.

В подальшому, 05 грудня 2013 року під час проведення обшуку за адресою: м.Дніпродзержинськ, вул. Братська, 24, за місцем розташування підприємства ТОВ «Біннер», під час проведення якого було вилучено грошові кошти у сумі 149 829 грн.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2013 року на зазначені грошові кошти було накладено арешт.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК арешт майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчуження певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Частиною 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно до вимог статті 169 кодексу, а також у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником, чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

По перше, слід звернути увагу на те, що виходячи з вказаних положень кримінального процесуального закону, клопотання про скасування арешту майна та скарга на бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування є за своїм характером та процесуальним порядком розгляду різними формами звернення до слідчого судді, зважаючи на що вони повинні розглядатися в різних провадженнях. Тобто заявник повинен звертатися до суду з цими питаннями в окремих заявах.

Однак, зважаючи на відсутність встановленої законом процедури роз`єднання цих матеріалів в окремі провадження, суд вважає за необхідне вирішити вказані звернення в даному судовому провадженні.

Вирішуючи дане питання суд керується наступним. Власник майна, відповідно до положень ст.ст. 174, 303 КПК України має право на повернення йому цього майна якщо воно арештовано та він не є особою, яка має безпосереднє відношення до кримінального провадження, або якщо воно є безпідставно не повернутим при тому, що це майно має статус тимчасово вилученого.

Розглядаючи дане клопотання суд акцентує увагу на недоведеності відношення особи, яка з ним звертається до вилучених та арештованих грошових коштів.

В обґрунтування належності вилученого майна ОСОБА_4 , останній не долучив до поданого клопотання, як належного, так і жодного документу, що міг би підтвердити факт його передачі на зберігання ОСОБА_5 .

Обшуки проводились за адресою розташування підприємств ТОВ «Біннер» та ПП «Ресурс Імпорт», ОСОБА_5 , відповідно до наданих суду протоколів обшуку є виключно директором на вказаних підприємствах. Тобто грошові кошти вилучались не особисто у ОСОБА_5 , а на підприємствах де він працює, отже виникає питання правдивості свідчень заявника, оскільки з яких підстав грошові кошти передані на зберігання одній фізичній особі зберігалися разом з бухгалтерською документацією на двох різних підприємствах, за двома різним адресами та в різний час, з різницею майже в рік.

Є жодним чином не доведеним і факт вилучення під час проведення обшуку саме тих грошових коштів, що були передані ОСОБА_5 на зберігання, оскільки заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження цього.

Крім того слід зазначити те, що факт не повернення заявнику грошових коштів, що були передані їм на зберігання є підставою для звернення до суду з цивільним позовом до особи, якій вони були передані.

З урахуванням вищевикладеного, а також приймаючи до уваги відсутність законних підстав для скасування арешту майна та повернення його заявнику та необхідність забезпечення дотримання інтересів держави, суд вважає клопотання не обґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170-174, 303 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000009 від 22 січня 2013 року, про скасування арешту та повернення тимчасово вилученого майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1