У Х В А Л А

Справа № 183/391/16

№ 1-кп/183/337/16

17 лютого 2016 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю :

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002706 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 13.11.2015 року близько 12 год. 00 хв., знаходячись разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 за місцем спільного проживання по АДРЕСА_1 , в ході сварки з приводу подружніх взаємовідносин, діючи умисно, наніс ОСОБА_4 один удар долонею правої руки в область нижньої щелепи зліва, спричинивши останній тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, синця в області нижньої щелепи зліва, які в сукупності відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня. Після цього ОСОБА_7 схопив ОСОБА_4 руками в області плечей, спричинивши останній тілесне ушкодження у виді синця на лівому плечі, яке відноситься до легкого ступеню тяжкості.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 просив задовольнити подану ним до суду заяву про звільнення його на підставі ст. 45 КК України від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України. В обґрунтування заяви посилався на те, що він вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро розкаявся у вчиненому та шкодує про це, шкода злочином не спричинена.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що тілесних ушкоджень у виді струсу головного мозку та синця на плечі не завдавав, сприяв розкриттю злочину. Спричинена шкода ним не відшкодована оскільки потерпіла не заявляла до нього будь-яких вимог матеріального характеру, жалкує про те, що так сталося, просив пробачення у потерпілої, але вони не примирилися.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, оскільки для цього відсутні правові підстави. Так, обвинувачений у своїй заяві посилається на ч. 1 ст. 125 КК України, в той час коли він обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України. На досудовому розслідуванні обвинувачений не визнавав свою вину у повному обсязі. ОСОБА_7 раніше не судимий.

Потерпіла ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення заяви обвинуваченого та пояснила, що останній жодним чином не розкаявся у вчиненому, не вибачався перед нею, вину свою повністю не визнає.

Представник потерпілої ОСОБА_5 заперечував проти задоволення заяви обвинуваченого та пояснив, що останній на досудовому розслідуванні не сприяв розкриттю злочину, оскільки не з`являвся на виклики слідчого, обвинувачений не розкаявся у вчиненому оскільки не визнає свою вину у повному обсязі, перед потерпілою навіть не вибачився.

Захисник ОСОБА_6 підтримав заяву обвинуваченого та зазначив, що останній помилково в своїй заяві послався на ч. 1 ст. 125 КК України. Загалом залишив вирішення цього питання на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України віднесено до злочину невеликої тяжкості. Із пояснень обвинуваченого в судовому засіданні суд вбачає, що він не визнає свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні у повному обсязі, оскільки оспорює нанесення ним деяких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 . Вказана обставина підтверджується також поясненнями прокурора та потерпілої. Так, під щирим розкаянням розуміється визнання особою факту вчинення злочину, дійсне, відверте визнання своєї провини у вчиненому, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. Оскільки обвинувачений фактично визнає свою вину частково, перед потерпілою не вибачався, суд вважає, що з його боку відсутнє щире та відверте розкаяння у вчиненому. Також у суду відсутні відомості про активне сприяння обвинуваченим розкриттю злочину.

За таких обставин, суд вважає, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, і в задоволенні його заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 285-288, 314 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
В задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1