Справа № 203/6637/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2014 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

Слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участі скаржника - ОСОБА_3
адвоката - ОСОБА_4
прокурора - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Кіровського району м.Дніпропетровська,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій останній просив зобов`язати прокурора Кіровського району м.Дніпропетровська внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його заяви від 17.10.2014 року.
В судовому засіданні скаржник та його адвокат підтримали скаргу та, посилаючись на викладені в ній підстави, просили задовольнити останню.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.
Заслухавши скаржника та його адвоката, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Як встановлено судом, 17.10.2014 року ОСОБА_3 до прокуратури Кіровського району м.Дніпропетровська було подано заяву в порядку ст.214 КПК України, в якій останній просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про скоєння в 2008 році прокурором Кіровського району м.Дніпропетровська ОСОБА_6 та слідчим прокуратури ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.372 КК України, а також притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.383 КК України.
Посилаючись на те, що до теперішнього часу прокуратурою Кіровського району м.Дніпропетровська відомості за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено, ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст.303 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим кодексом строк.
Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Згідно п.п.1.2 п.1 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, з наступними змінами, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п.4 ч.5 ст.214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п.п.4,5 ч.5 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а також про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, обов`язок із внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не є абсолютним і може бути обмежений у залежності від змісту заяви або повідомлення.
В своїй заяві від 17.10.2014 року до прокуратури ОСОБА_3 просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про скоєння в 2008 році прокурором Кіровського району м.Дніпропетровська ОСОБА_6 та слідчим прокуратури ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.372 КК України, а також притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.383 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.372 КК України передбачено кримінальну відповідальність за притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності слідчим, прокурором чи іншою уповноваженою на те законом особою, а частиною другою вказаної статті кримінальну відповідальність за те саме діяння, поєднане з обвинуваченням у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, а також поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення або іншою фальсифікацією.
Частиною першою ст.383 КК України встановлено кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу дізнання про вчинення злочину, а частиною другою вказаної статті кримінальну відповідальність за ті самі дії, поєднані з обвинуваченням особи в тяжкому чи особливо тяжкому злочині або із штучним створенням доказів обвинувачення, а також вчинені з корисливих мотивів.

Зі змісту поданої ОСОБА_3 17.10.2014 року до прокуратури заяви вбачається, що остання не містить будь-яких конкретних фактів завідомо неправдивих повідомлень про вчинення злочину, штучного створення доказів, їх фальсифікації чи незаконного притягнення до кримінальної відповідальності заявника зазначеними у заяві особами, тобто обставин, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.372 та ч.2 ст.383 КК України.
В своїй заяві ОСОБА_3 наводить певний перелік зібраних під час досудового розслідування доказів, проведених слідчих дій, прийнятих процесуальних рішень та надає їм власну оцінку; посилається на не-повноту досудового розслідування, висловлює свою незгоду з порушенням відносно нього кримінальної справи та подальшим притягненням його до кримінальної відповідальності, а також незгоду з правовою кваліфікацією інкримінованих йому діянь.
Таким чином, заява ОСОБА_3 від 17.10.2014 року за своїм змістом не є заявою про кримінальне правопорушення, а є суб`єктивним сприйняттям та оцінкою обставин у справі, дій слідчого та прокурора, прийнятих під час досудового розслідування рішень в рамках кримінального провадження відносно заявника, яке на теперішній час перебуває на розгляді в Кіровському районному суді м.Дніпропетровська та в рамках якого підлягають дослідженню викладені в заяві доводи, обставини вчиненого злочину, доведеність обвинувачення, зібрані під час досудового розслідування докази, надаватись оцінка останнім щодо їх належності, допустимості та достовірності.
Крім того, слідчий суддя враховує, що заява ОСОБА_3 від 17.10.2014 року прокуратурою Кіровського району м.Дніпропетровська 21.10.2014 року була направлена за належністю до прокуратури Дніпропетровської області що виключає на момент розгляду вказаної скарги можливість прийняття уповноваженою особою прокуратури Кіровського району м.Дніпропетровська рішення за вказаною вище заявою в порядку ст.214 КПК України.
В зв`язку з цим, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги ОСОБА_3 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.214,303,306,307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Кіровського району м.Дніпропетровська відмовити.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1