Дата документу Справа № 311/2325/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №311 /2325/15-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/366/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 8 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого повну середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 5 лютого 2008 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 187, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

2) 15 липня 2009 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст.186, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільненого 6 квітня 2012 року з Бердянської ВК № 77 по відбуттю строку покарання;

3) 9 липня 2013 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та засуджено 6 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком суду частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 9 липня 2013 року та остаточно призначено покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання визначено з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 - з 2 травня 2015 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди 15300,11 грн., у відшкодування моральної шкоди 30000 грн., у відшкодування витрат на правовому допомогу адвоката 3000 грн., а всього стягнуто 48300,11 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1228,50 грн.

Вирішено долю речових доказів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним в тому, що він 2 травня 2015 року, близько 17.00 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на автобусній зупинці навпроти будинку АДРЕСА_3 , під час конфлікту з ОСОБА_10 , що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень останньому, навмисно наніс йому множинні удари клинком ножа в область грудної клітини ззаду, чим спричинив проникаючі колото-різані поранення грудної клітки з пошкодженням лівої легені, міжреберної артерії, та розвитком гемопневмотораксу, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень загрозливих для життя на момент спричинення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи кваліфікації його дій та доведеності вини, просить вирок суду щодо нього змінити в частині призначеного покарання та застосувати до призначеного йому покарання положення ст.ст. 69, 75 КК України.

В обґрунтування зазначає, що вирок вважає надто суворим, оскільки після вчинення злочину місце проживання він не залишав, переховуватися наміру не мав. Злочин вчинив через те, що потерпілий спровокував його, висловлювався на його адресу нецензурною лайкою, крім того, наніс декілька ударів кулаком в обличчя, від яких він впав і лише після цього він наніс потерпілому декілька ударів ножем. Вирок суду вважає надто суровим і через те, що вину він визнав в повному обсязі, всіляко сприяв скорішому розкриттю злочину. За місцем проживання характеризуються позитивно, з 15 років є сиротою. Цивільний позов потерпілого визнав в повному обсязі, але сплатити його не має можливості, оскільки не має коштів та перебуває у місцях позбавлення волі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі просить вирок суду змінити, застосувати при призначенні ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України положення ст. 69 КК України та призначити мінімальне покарання.

В обґрунтування зазначає, що обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 є визнання ним вини в повному обсязі, його щиросердечне каяття в суді, активне сприяння слідству у розкритті злочину. Матеріалами справи та досудовим слідством доведено, що ОСОБА_7 визнав свою вину, пояснював, за яких обставин він заподіяв потерпілому ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження. Під час судового слідства ОСОБА_7 багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення, в судовому засіданні просив у потерпілого вибачення, своїми показаннями сприяв розслідуванню обставин скоєного ним злочину. З урахуванням наведених обставин та на підставі принципів індивідуалізації і гуманізації, за наявністю декількох обставин, що пом`якшують покарання, захисник вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 покарання, призначеного із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги та вирок суду просили змінити шляхом пом`якшення призначеного покарання, прокурора, яка вирок суду вважала законним та обґрунтованим, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника вважала такими, що не підлягають задоволенню та просила їх відхилити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають частковому задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначеного покарання з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Пунктом 1 частини 1 статті 408 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні вказаного у вироку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за обставин, встановлених судом першої інстанції, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку та ніким не оспорюються.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції на вимогу ст.ст. 65-67 КК України врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_7 умисного злочину проти життя та здоров`я особи, задовільну характеристику обвинуваченого за місцем проживання, врахував те, що він неодноразово судимий, у тому числі за умисні тяжкі злочини, не працює, не одружений. Також суд врахував в якості обставини, яка обтяжує покарання, вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведених обставин та даних про особу обвинуваченого суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів можливо лише із призначенням йому покарання у виді позбавлення волі.

Наведені обставини в їх сукупності також не дають підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки як судом першої інстанції, так і в судовому засіданні апеляційного суду не встановлено підстав для призначення ОСОБА_7 покарання нижчого від найнижчої межи, передбаченого у санкції ч. 1 ст. 121 КК України або переходу до іншого, більш м`якого виду покарання.

Оскільки злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України вчинено ОСОБА_7 під час іспитового строку, частиною 3 статті 78 КК України передбачено призначення покарання лише із застосуванням ст. 71 КК України і застосування до призначеного покарання положень ст. 75 КК України у даному разі законом не допускається.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку, що апеляційні вимоги обвинуваченого та захисника щодо призначення покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України задоволенню не підлягають.

Разом з тим, судова колегія приходить до висновку, що вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України підлягає зміні шляхом його пом`якшення з огляду на наступне.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України, суд першої інстанції серед іншого врахував наявність двох обставин, які пом`якшують покарання та виразилися в щирому каятті та активному сприянні розкриттю злочину.

Між тим, суд першої інстанції встановив, але не врахував наявність ще однієї обставини, яка пом`якшує покарання, а саме вчинення злочину внаслідок неправильної поведінки потерпілого.

Так, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 показав, що потерпілий почав ображати його та вдарив. Сам потерпілий ОСОБА_10 з цього приводу показав, що ображав ОСОБА_7 , спонукаючи його таки чином залишити компанію, повалив його на спину та сказав, що справить на нього природні потреби. Свідок ОСОБА_12 підтвердив в суді, що саме потерпілий вів себе агресивно.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, призначаючи покарання, суд може врахувати такими, що його пом`якшують і інші обставини, які не зазначені в частині першій цієї статті.

На необхідність всебічного дослідження матеріалів справи з метою встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, а також можливість врахування в якості пом`якшувальних обставини і тих, які прямо не зазначені в ч. 1 ст. 66 КК України вказав і Пленум Верховного Суду України в п. 4 та 5 Постанови № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно залишив поза уваги наведені фактичні обставини кримінального правопорушення, які мають бути враховані, як такі, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 .

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання підлягає пом`якшенню, шляхом призначення покарання в мінімальних межах частини 1 статті 121 КК України.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни вироку в іншій частині колегією судів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Василівського районного суду Запорізької області від 8 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України в частині призначеного покарання змінити шляхом пом`якшення.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного ОСОБА_7 за вироком Висилівського районного суду Запорізької області від 9 липня 2013 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою в той же строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді:

1. 2. 3.