Справа № 304/74/16-к
Провадження № 1-кп/304/44/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2016 року м. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сімер Перечинського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-
15 жовтня 2015 року близько 19.00 год. обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , умисно, на ґрунті неприязних відносин, які раптово виникли, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, безпричинно наніс своєму батьку ОСОБА_5 декілька ударів руками та ногами по різних частинах тіла, чим спричинив такому тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах пахової ділянки зліва, які згідно висновку експерта №1131 від 08 грудня 2015 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 125 КК України.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, тобто у зв`язку з примиренням з потерпілим.
Потерпілий ОСОБА_5 не заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення такого від кримінальної відповідальності в порядку ст. 46 КК України, тобто у зв`язку з їх примиренням, про що також подав письмову заяву.
Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а учасники судового провадження правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується визнавальними показами обвинуваченого, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.
З урахуванням обсягу доказів, які досліджувалися у судовому засіданні, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності.
Вирішуючи питання про заявлене обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, заслухавши позицію прокурора, який не заперечив проти задоволення такого, суд, дослідивши матеріали провадження, дійшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з таких підстав.
Встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, який згідно ст. 12 цього Кодексу відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Також встановлено, що обвинувачений вказаний злочин вчинив вперше, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину.
Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Як роз`яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року, за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ст. 46 КК України слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, закривши провадження у справі.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено, речові докази та судові витрати відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не обирався.
Керуючись ст. 46 КК України, ст. ст. 284 ч. 2, 286 ч. 4, 369, 372 КПК України, суд, -
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. ч. 6, 7 ст.376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1