Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 11а- 1073,2010 р.
Категорія: ч.І ст.191, ч.І ст.200 КК України.
Головуючий у 1-й інстанції
Доповідач - Заіченко В.Л.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року серпня місяця «17» дня

Колегія судців судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого - Годуна В.А.

Судців - Красновського І.В.,

ОСОБА_2

З участю прокурора - Дмитрука С.С.

Адвоката - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який приймав участь при розгляді справи в суді першої інстанції, засудженої ОСОБА_4, на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 03 червня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

- ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Генічеська Херсонської області, українка, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2, неодружена, не працююча, мешканка м. Генічеська, вул. Крупської, 2, раніше не судима, -

засуджена:

-за ч.І ст. 191 КК України на два роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з матеріальною відповідальністю, строком на три роки;

-за ч.І ст. 200 КК України на один рік позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді двох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з матеріальною відповідальністю, строком на три роки, з відбуванням покарання у кримінально - виконавчій установі.

Запобіжний захід - підписка про невиїзд змінено на тримання піц вартою.

Строк відбування покарання обчислюється з 03 червня 2010 року

Речові докази у справі відсутні.

ОСОБА_5 вироком суду першої інстанції визнана винною та засуджена за те, що вона працюючи на посаді старшого фінансового менеджера Генічеського відділення Херсонського філіалу ПАТ КБ „ПриватБанк", розташованого за адресою: м Генічеськ, вул. Леніна, 10, не будучи службовою особою, будучи матеріально- відповідальною особою, якій були ввірені грошові кошти банку для їх розподілу між клієнтами банку, в період з жовтня по грудень 2009 року умисно, керуючись корисливими мотивами з метою незаконного збагачення, через касу банку, шляхом підробки касових видаткових ордерів та касових чеків, діючи з єдиним умислом, маючи доступ до грошових коштів, розташованих на розрахункових рахунках, при розподіленні грошових коштів між клієнтами банку, присвоїла ввірені їй грошові кошти банку, розташовані на розрахункових рахунках вкладників банку на суму 5 499, 95 грн. Крім того, шляхом підробки заяв-анкет клієнтів банку на випуск додаткових корпоративних пластикових карток, на підставі яких корпоративні картки були випущені та отримані нею, маючи доступ до грошових коштів, розташованих на розрахункових рахунках клієнтів банку, у зазначений період, через банкомата м. Генічеська, отримала та присвоїла грошові кошти банка розташовані на розрахункових рахунках вкладників банку на суму 22 962, 75 грн., чим завдала шкоди інтересам банку на загальну суму 28 462, 70 грн.

В апеляціях:

Прокурор, вважає вирок суду незаконним в зв'язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженої, оскільки в супереч вимог ст. 66 КК України, суд не визнав добровільне відшкодування завданого збитку та щире каяття як обставини, що пом'якшують покарання. Крім того, суд не мотивував рішення про призначення покарання з відбуванням у кримінально виконавчій установі, що є надто суворим при наявності зазначених пом'якшуючих вину обставин.

Просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Засуджена ОСОБА_4 не оспорюючи доведеність своєї вини у вчиненні злочинів передбачених ч.І ст. 191 та ч.І ст. 200 КК України, просить вирок суду скасувати, провадження по справі закрити на підставі ст. 7 КПК України, оскільки вважає, що вчинене нею діяння втратили суспільну небезпечність, так як вона відшкодувала збитки та звільнена з роботи.

Заслухавши суддю - доповідача; думку прокурора, який підтримав свою апеляцію, адвоката, який підтримав апеляцію засудженої, дослідивши матеріали справи і доводи апеляцій, колегія суддів вважає що апеляція засудженої підлягає частковому задоволенню, а апеляція прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо обставин вчинених злочинів, доведеності вини ОСОБА_4 та правильності кваліфікації її дій за ч.І ст. 191 та ч.І ст. 200 КК України, обґрунтовані дослідженими у судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким дана належна оцінка і такі висновки суду в апеляціях прокурора та засудженої не оспорюються.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляції ОСОБА_4 щодо закриття провадження по справі на підставі ст. 7 КПК України не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Зміна обстановки повинна бути настільки суттєвою, щоб вплинути на суспільну правосвідомість, яка в нових умовах не сприймає суспільно небезпечним діяння, яке в іншій обстановці становило значну суспільну небезпеку.

Суспільна небезпечність особи полягає, насамперед, у вчиненні злочину, а у подальшому визначається, у першу чергу, ступенем можливості вчинення нею нового тотожного або однорідного злочину. Висновок про таку можливість грунтується на основі характеристики даної особи, а також оточуючої її обстановки, тобто зовнішніх щодо даної особи умов.

Таким чином, посилання засудженої ОСОБА_4 на те, що вона перестала бути небезпечною та не вчинятиме злочинів у зв'язку з щирим каяттям та звільненням її з роботи є безпідставними.

Що стосується доводів апеляції прокурора про те, що призначаючи ОСОБА_4 більш суворе покарання у виді позбавлення волі, суд не врахував усі пом'якшуючи покарання обставини, які є підставами для пом'якшення покарання із застосуванням ст. 75 КК України і зміни вироку в цій частині, то колегія суддів вважає їх обгрунтованими.

Так, призначаючи ОСОБА_4 більш суворе покарання, суд першої інстанції належним чином не мотивував своє рішення про можливість застосування до неї звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З матеріалів справи видно, що суд, хоча й послався у вироку на обставини, що пом'якшують покарання, та на данні про особу ОСОБА_4, однак у повній мірі не врахував, що вона повністю відшкодувала завдану шкоду, раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на спецобліках не перебуває.

З урахуванням сукупності зазначених обставин, що пом'якшують покарання, та даних про особу ОСОБА_4, колегія судців вважає, що вони дають підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення її від відбування покарання з випробуванням, оскільки виправлення засудженої можливо без відбування покарання. Таке покарання є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Даних про те, що у справі допущено істотне порушення кримінально - процесуального закону, яке може бути підставою для скасування вироку, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія судців, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, який приймав участь при розгляді справи в суді періЦ інстанції, - задовольнити.

Апеляцію засудженої ОСОБА_4, - задовольнити частково.

Вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 03 червня 2010 рої щодо ОСОБА_4 в частині призначеного покарання, - змінити.

Вважати ОСОБА_4 засудженою:

-за ч.І ст. 191 КК України на два роки позбавлення волі з позбавленням прш обіймати посади, пов'язані з матеріальною відповідальністю, строком на три роки;

-за ч.І ст. 200 КК України на один рік позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення мен

суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді двох рок позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з матеріальної відповідальністю, строком на три роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки покладенням на неї обов'язків: періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінальв - виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, навчання.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання пі вартою скасувати.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варі звільнити.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Головуючий:

Судді: