Миколаївський районний суд Львівської області
Справа №5-11/10р. ПОСТАНОВА
09 лютого 2010 року Миколаївський районний суд Львівської області у складі: головуючого-судді Бачуна О.І.
при секретарі Паньків В.І.
з участю прокурора Щербана В.Я.
розглянувши у виїздному відкритому судовому засіданні в Держівській ВК-110 справу про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2, вироком Рівненського міського суду від 05.06.2006 року засуджений за ст.186 ч.2, 187 ч.2, 70, 71 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі, рахуючи цей строк з 26.08.2005 року.
Виконуючий обов»язки начальника Держівської виправної колонії №110 Львівської області звернувся до суду з поданням згідно якого клопоче про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_1 В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що ОСОБА_2 відбувши 1/2 частини покарання підпадає умовно-достроковому звільненню, адміністрація Держівської ВК-110 спільно із спостережною комісією при Миколаївській райдержадміністрації вважають за доцільне умовно-дострокове звільнення ОСОБА_1, оскільки такий за час відбуття покарання не допускав порушення режиму утримання, зарекомендував себе з позитивної сторони, до роботи відноситься добросовісно за , що отримав чотири заохочення, стягнень не має.
Суд, вислухавши пояснення представника установи, засудженого, висновок прокурора, який підтримав клопотання, перевіривши матеріали справи, вважає, що дане подання не підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 був двічі засуджений за вчинення злочинів, а саме, 02.10.2003року Рівненським міським судом за ст. 185ч.З, 104 КК України на три роки позбавлення волі з іспитовим строком на два роки. Однак, на шлях виправлення не став і знов скоїв злочини передбачені ст.ст.186ч.2, 187ч.2 КК України, у зв»язку з чим, вироком Рівненського міського суду від 05.06.2006року був засуджений з врахуванням ст.ст.70,71 КК України на 7років 6 місяців позбавлення волі.
Згідно характеристики, що знаходиться в матеріалах особової справи ОСОБА_1 (а.с.138) від 09.06.2009року о/с №162-0-07 вбачається, що засуджений ОСОБА_2 під час відбування покарання в Миколаївській ВК№50 до 26.10.2007року характеризувався задовільно. За час перебування в Держівській ВК-110, станом на 09.06.2009 рік зарекомендував себе посередньо, в його особистості не відбулось позитивних змін, які б свідчили про його готовність до самокерованої право слухняної поведінки, потребує контролю. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує, але відноситься формально, у суспільно-корисній праці в відділенні не приймає участі, не проявляє ініціативи. В бесідах з представниками адміністрації не завжди відвертий, приховує свої справжні наміри і погляди. Соціально-корисної активності не проявляє. Підвищенням свого загальноосвітнього та культурного рівня не займається і бажання не висловлює. Дружні стосунки підтримує з засудженими, які характеризуються, як з позитивної, так і з негативної сторони. За характером спокійний, але досить хитрий. До виконання поставлених завдань ставиться відповідально, але робить це під наглядом адміністрації колонії.
За таких обставин, суд, критично ставиться до характеристики від 22.12.2009року, згідно якої ОСОБА_2 характеризується позитивно, оскільки судом не здобуто переконливих доказів з приводу того, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Судом врахована і та обставина, що з моменту складення характеристик від 09.06.2009року, згідно якої засуджений характеризується задовільно, та 22.12.2009року, згідно якої засуджений характеризується позитивно, пройшло лише шість місяців, що в свою чергу, викликає сумніви у його дійсному виправленні.
Суд не бере до уваги і покликання на те, що засуджений визнав себе винним у скоєнні злочинів, розкаюється, міру покарання вважає справедливою, оскільки зазначені обставині спростовуються вироком Рівненського міського суду від 05.06.2006року згідно якого останній винним себе визнав частково (а.с.10-18), а також звертався з апеляційною скаргою на зазначений вирок в якій просив пом»якшити призначене покарання (а.с. 19-22).
За таких обставин, враховуючи тяжкість вчиненого злочину засудженим ОСОБА_2, великий термін відбуття покарання, що залишився (кінець строку 26.02.201З року), суд вважає неможливим умовно-достроково звільнити останнього, оскільки судом не здобуто переконливих доказів з приводу того, що засуджений став на шлях виправлення, підтвердив це своїми реальними діями, зразковою поведінкою і чесним ставленням до виконання покладених на нього обовязків Звідси судом не встановлено виправлення і перевиховання засудженого ОСОБА_1, а відтак немає достатніх підстав для його умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі.
На підставі наведеного та керуючись ст. 107 КК України, ст.407 КПК України, суд -
В поданні в.о. начальника Держівської ВК-110 Львівської області та голови спостережної комісії при Миколаївській райдержадміністрації Львівської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом 7-ми діб після її оголошення, через районний суд.

Суддя Бачун О.І.