АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 11-564/11
Справа №11-564,2011 р. Головуючий в 1-й інстанції Миргород В.С.
Категорія ч.2 ст.286 КК України Доповідач Ришкова Н.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року квітня місяця 26 дня

Колегія судців судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого - Ришкової Н.М.,

суддів: Дєлієва О.М., Шевцової В.Г.,

з участю прокурора - Литвиненка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Бериславського районного суду Херсонської області від "07" лютого 2011 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

вказаною постановою кримінальна справа направлена прокурору Херсонської області для проведення додаткового розслідування щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Російської федерації, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, з підстав суттєвої неповноти та неправильності досудового слідства.

Органом досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він 05 липня 2005 року, близько 14 години 30 хвилин, керував автомобілем «Субару Форестер», державний номер НОМЕР_1, здійснюючи рух по автодорозі Мар'янське-Берислав, зі сторони с. Мар'янське в напрямку м. Берислав, зі швидкістю більш 135 км/год., порушив вимоги п.12.6 «г» Правил дорожнього руху, та в процесі руху проявив неуважність і безпечність до дорожньої обстановки, в порушення вимог п.13.3, 12.1 Правил дорожнього руху, в процесі маневру обгону рухаючогося попереду автомобіля, не вибрав безпечного бокового інтервалу, не впорався з керуванням, виїхав за межі проїжджої частини та перекинувся. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_2, згідно висновку судово-медичної експертизи №17/98 від 14 вересня 2005 року, були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили смерть.

Спрямовуючи кримінальну справу на додаткове розслідування, суд першої інстанції у постанові послався на суттєву неповноту та неправильність досудового слідства,. яка не може бути усунута в судовому засіданні, зазначивши, що в ході досудового слідства органом досудового слідства належним чином не зясовані дорожня обстановка, механізм події, точна швидкість руху автомобілів, не перевірена версія підсудного та свідків щодо розташування транспортних засобів до зіткнення, та під час зіткнення, роль іншого водія транспортного засобу - учасника ДТП, в тому числі шляхом відтворення обстановки та обставин події за участю експерта, що на думку суду можливо встановити тільки під час додаткового розслідування та вважає необхідним на підставі отриманих даних провести відповідну авто-технічну експертизу, а також ряд доказів по справі на думку суду зібраний поза межами розслідування справи.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд, у зв'язку з невідповідністю висновків суду викладених в постанові фактичним обставинам справи. Зазначає в матеріалах кримінальної справи наявні достатні докази. Висновки суду, що під час досудового слідства належним чином не зафіксовано дорожню обстановку, не встановлено швидкість руху автомобілів, не перевірено версії підсудного та свідків щодо причин настання дорожньо-транспортної пригоди, не встановленої ким з водіїв транспортних засобів допущено порушення Правил дорожнього руху та причинний зв'язок між діями та наслідками є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора, який підтримав доводи апеляції, просив постанову суду скасувати, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року №2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень , в порядку передбаченому ст. 315-1 КПК України, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. За необхідності суд може відкласти розгляд справи для витребування додаткових доказів (ст. 280 КПК України).

Вказані вимоги закону судом першої інстанції не дотримані.

Повертаючи кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 на додаткове розслідування з підстав неповноти досудового слідства суд не з'ясував можливості усунення зазначених обставин під час судового розгляду справи, з достатньою ретельністю не дослідив надані досудовим слідством докази.

При необхідності для встановлення певних обставин та усунення суперечностей суд мав процесуальні можливості вчинити у відповідності до вимог кримінально - процесуального закону і інші дії, в тому числі і шляхом судового доручення дати вказівку органу, який проводив досудове слідство, вчинити певні процесуальні дії, призначити по справі та провести необхідні додаткові чи повторні експертизи, допитати інших осіб, причетних до скоєння злочину, тощо.

Проте цього не зробив, а необґрунтовано направив справу для проведення додаткового розслідування.

Як вбачається з зазначеної постанови, однією із підстав направлення кримінальної справи на додаткове розслідування стала та обставина, що слідчі дії по справі проведені в порушення вимог ст. 120 КПК України без погодження з прокурором строків досудового слідства, через чотири роки з часу порушення кримінальної справи та встановлення особи, а тому докази по справі отриманні незаконним шляхом.

Дійсно, з матеріалів кримінальної справи вбачається, що справа розслідувалась органом досудового слідства в порушення норм КПК України щодо тривалості розгляду справи. Зазначені обставини призвели до зволікання та невиправдано тривалого розслідуванню справи. З приводу цього суд першої інстанції виніс окрему постанову в порядку ст. ст. 23-2, 340 КПК України.

Проте, поза увагою суду першої інстанції залишилось, що дана кримінальна справа була порушена за фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05 липня 2005 року (а.с.1), а не відносно особи.

Крім того, вказана обставина не є підставою для повернення кримінальної справи на додаткове розслідування. Якщо суд прийде до висновку, що докази отримані незаконним шляхом, то він приймає рішення щодо цього в порядку, передбаченому КПК України.

Щодо інших підстав, наведених в постанові про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, в тому числі і сумнівів в достовірності даних, зазначених в процесуальних документах, зібраних в ході досудового слідства, порушення строків ознайомлення обвинуваченого ОСОБА_1 з постановою про призначення експертизи, що на думку суду позбавило його можливості поставити експерту додаткові запитання, то вказані обставини не можуть бути підставою для направлення справи на додаткове розслідування, так як суд мав можливість допитати експерта в судовому засіданні, або призначити додаткову авто технічну експертизу, а при наявності суперечностей повторну експертизу, усунути сумніви в передбаченому законом порядку.

Що стосується питання про допустимість та достовірність такого доказу по справі як протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, то вирішення даного питання належить до компетенції суду першої інстанції.

В зазначеній постанові суд послався на невиконання судового доручення органу досудового слідства від 30 вересня 2010 року, проте, ця обставина також не є підставою для направлення кримінальної справи на додаткове розслідування.

Вказівки суду про те, що кримінальну справу слід направити на додаткове розслідування з тих підстав, що належним чином не зафіксована дорожня обстановка, механізм події, послідовність і направленість дій його учасників, не встановлена точна швидкість руху автомобілів, не перевірена версія підсудного та свідків щодо розташування транспортних засобів до зіткнення, та під час зіткнення, роль іншого водія транспортного засобу ОСОБА_3,- учасника ДТП, в тому числі шляхом відтворення обстановки та обставин події з підсудним та іншими очевидцями ДТП, за участю експерта не заслуговують на увагу, так як по справі зібрано ряд доказів, а саме: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05 липня 2005 року з схемою до нього (а.с.7,9), протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю підсудного ОСОБА_1 (а.с.32), висновки авто-технічних експертиз(а.с.41-47,51-57), допитані потерпіла, свідки, підсудний та інші, які суд повинен ретельно дослідити в судовому засіданні, усунути суперечності, дати їм оцінку з позицій достовірності та допустимості і прийняти правильне рішення про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого злочину.

За таких обставин направлення кримінальної справи для проведення додаткового розслідування є безпідставним, а тому апеляція прокурора про скасування зазначеної постанови суду підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 365,366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити, постанову Бориславського районного суду Херсонської області від 07 лютого 2011 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, справу направити новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі судів.

Головуючий :

Судді: