Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/734/15 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.10.2015 року. м. Кіровоград
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0000637 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Олександрійського району ОСОБА_9 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 червня 2015 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олександрія, Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-13.11.2009 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області зач.1 ст. 185 КК України, ст. ст. 75,76 КК України до одного року позбавлення волі з іспитовим строком на один рік;

- 05.10.2010 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185 КК України, ст. ст. 71,78 КК України до трьох років трьох місяців позбавлення волі, звільнився 31 грудня 2013 року по відбуттю строку покарання;

- 27.10.2014 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на три місяці, покарання відбув,

визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Відповідно до ст. ст. 75,76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло за таких обставин.

Так, 14 листопада 2014 року, близько 03 год. ночі ОСОБА_8 прибув на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_10 , де реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи настання їх наслідків, скориставшись відсутністю уваги з боку мешканців домоволодіння, відкрив двері та проник до приміщення коридору жилого будинку, звідки таємно викрав велосипед марки «Аист» червоного кольору, який належить ОСОБА_11 , вартість якого з урахуванням зносу відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 277 від 12 грудня 2014 року складає 711 грн. після чого ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим велосипедом на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, просив вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, визнавши винним ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Посилаючись на те, що районний суд застосовуючи відносно обвинуваченого визначене санкцією статті покарання недотримався вимоги пункту 1 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання». Судом не дано належної оцінки тому факту, що обвинувачений неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності і вкотре знехтував вимогами закону та вчинив новий злочин, що викрадене майно повернуто працівниками міліції а не обвинуваченим особисто, що останній офіційно не працює, а також те, що характеризується особа більше посередньо, а ніж позитивно. Крім того, судом не дано належної оцінки тому, що обвинувачений з початку вину визнавав частково, а згодом повністю, що свідчить про бажання обвинуваченого мінімізувати свою відповідальність за вчинений злочин.

Крім того, прокурор в судовому засіданні апеляційної інстанції вказав, що судом першої інстанції при розгляді справи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону і, зокрема, судом проведено розгляд справи у скороченому порядку. Разом із тим обвинувачений свою вину фактично визнав частково, а не повністю. При цьому суд не роз`яснив обвинуваченому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_8 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, посилаючись на те, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у скоєному.

Разом із тим зазначив, що він фактично взяв велосипед не з корисливою метою, а з метою доїхати на ньому до місця проживання своєї бабусі ОСОБА_12 у зв`язку із тим, що вказана відстань є доволі значною і потім мав намір повернути велосипед власнику. В судовому засіданні апеляційної інстанції вказав, що є юридично неосвідченим, і вказав в суді першої інстанції, що визнає вину разом із тим він її визнавав частково. Суд йому наслідки скороченого розгляду справи не роз`яснив.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляції прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції та журналу судового засідання, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ні ким не оспорювалися, та є належними, достовірними, допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, тобто фактично провів судове засідання відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, керувався вказаною статтею кримінального процесуального закону при ухваленні вироку. Разом із тим, обвинувачений свою вину в судовому засіданні фактично визнав частково, що підтвердив у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В порушення вимог даної статті суд першої інстанції не виконав вимоги ч. 3 ст. 349, а саме: не з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також не роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та не роз`яснив обвинуваченому наслідки скороченого розгляду справи.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції порушено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що є порушенням права на захист, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції з направленням матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_8 на новий судовий розгляд у іншому складі суду.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є безумовною підставою для скасування вироку суду та призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а тому апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду, суду першої інстанції необхідно усунути порушення вимог кримінального процесуального закону, які стали підставами для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду, повно, всебічно і об`єктивно дослідити всі зібрані докази по справі та за результатами розгляду ухвалити мотивоване, законне та обґрунтоване рішення.

Разом із тим, у разі того, якщо при новому розгляді справи вина обвинуваченого у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України буде доведена, призначене покарання судом першої інстанції, із застосуванням ст. 75 КК України, слід вважати надто м`яким.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 412, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Олександрійського району ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 червня 2015 року стосовно ОСОБА_8 скасувати, призначити новий судовий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4