Справа № 464/8824/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1039/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 грудня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишково Хустського району,

з участю прокурора: ОСОБА_7

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 24 листопада 2015 року.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 11.10.2012 року ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст.149, ст.71 КК України на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

Початок строку відбуття ОСОБА_6 покарання 10 травня 2012 року; кінець строку відбуття покарання 10 червня 2017 року.

Адміністрація Львівської виправної колонії №48 управління ДПтС України у Львівській області та спостережна комісія при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради звернулися до Сихівського районного суду м. Львова з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , покликаючись на те, що він відбув 2/3 строку покарання, за період відбування покарання в Львівській виправній колонії вимог режиму утримування не порушував, стягнень не накладалось, тричі заохочувався, змінив свою поведінку та ставлення до праці.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 24 листопада 2015 року в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 відмовлено.

На ухвалу суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення районного суду та постановити нове, яким застосувати до нього ст. 81 КК України. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що судове рішення не відповідає фактичним обставинам, вважає, що довів своє виправлення, за час відбування покарання режим відбуття покарання не порушував, був працевлаштований на виробництві установи в дільниці по заготівлі дров, за що його було тричі заохочено адміністрацією установи.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про законність ухвали суду, дослідивши матеріали подання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Необхідною умовою застосування положень ст. 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що може свідчити, зокрема, дотримання засудженим правил розпорядку дня колонії, відсутність порушень встановленого порядку відбування покарання, виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань, заняття суспільно корисною працею.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002р. Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів подання, ОСОБА_6 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в місцях позбавлення волі, умовно-достроково звільнився і знову вчинив тяжкий злочин за який був засуджений.

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Відмовляючи в задоволенні подання щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, тяжкість вчиненого ним злочину і прийшов до правильного висновку про недоведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги засудженого про неврахування судом першої інстанції наявності в нього заохочень, його участі у виховних заходах та суспільно-корисній праці, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, такі дані були в розпорядженні суду при розгляді подання по суті, судом були досліджені, а викладені в ухвалі висновки зроблені судом на підставі усіх об`єктивно з`ясованих обставин та їх оцінки в сукупності.

Заява засудженого про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення - не обумовлена достатніми підставами, оскільки матеріали подання в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 немає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 24 листопада 2015 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4