Єдиний унікальний номер 236/6331/15
Номер провадження 11-кп/775/131/2015

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року місто Артемівськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000878 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 20 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 20 травня 2015 року засуджені:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Красний Лиман Донецької області, громадянин України, білорус, з середньою спеціальною освітою, не одружений, не судимий, працюючий помічником машиніста локомотивного депо Красний Лиман ДП «Донецька залізниця», зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживаючий в АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка міста Красний Лиман Донецької області, громадянка України, українка, з незакінченою вищою освітою, не замужня, не судима, працююча контролером СМЕУ-1 Красний Лиман ДП «Донецька залізниця», зареєстрована та проживаюча в АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець міста Коканд Ферганської області, Узбекістан, росіянин, громадянин України, з середньою освітою, одружений, не судимий, працюючий машиністом електровозу локомотивного депо Красний Лиман ДП «Донецька залізниця», зареєстрований та проживаючий в АДРЕСА_3 ,

за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень кожному. Стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 у рахунок відшкодування моральної шкоди по 2000 гривень з кожного. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 у рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 гривень.

Згідно оскаржуваного вироку, 23 серпня 2014 року приблизно о 02 годині на території домоволодіння АДРЕСА_4 , між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з однієї сторони та ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які перебували у стані алкогольного сп*яніння, з другої сторони, на ґрунті особистих неприязних стосунків виникла сварка, в процесі якої ОСОБА_8 , який також перебував у стані алкогольного сп*яніння, схопив ОСОБА_10 за руки та завів їх їй за тулуб, позбавивши можливості чинити опір. ОСОБА_7 в свою чергу, діючи умисно, наніс ОСОБА_10 удар кулаком в обличчя, а ОСОБА_6 нанесла останній не менше п*яти ударів кулаками рук в обличчя, по голові, у праве плече та по тілу, чим сумісними діями заподіяли потерпілій, відповідно до висновку судово-медичної експертизи синці повік обох очей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. В цей же час, на вимогу ОСОБА_11 припинити злочинні дії, та у відповідь на її спроби захистити ОСОБА_10 , ОСОБА_6 нанесла останній один удар кулаком по лівому плечу та удар коліном по правій нозі, заподіявши ОСОБА_11 відповідно до висновку судово-медичної експертизи синці м*яких тканин лівого плеча та синці м*яких тканин правого стегна, які відносять до легких тілесних ушкоджень.

На зазначений вирок надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій він, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушує питання про скасування вироку суду та ухвалити відносно нього виправдувальний вирок. Посилається на те, що конфлікт відбувався з 00 годин до 01 години 23 серпня 2014 року, при цьому він до потерпілих не наближався та тілесних ушкоджень не завдавав. Суд не прийняв до уваги, що ОСОБА_10 сама собі завдала тілесні ушкодження, коли ОСОБА_7 намагався забрати у неї сокиру. Крім того, ні він, ні інші обвинувачені не перебували у стані алкогольного сп*яніння.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати та ухвалити виправдувальний вирок відносно нього, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. В обґрунтування обвинувачений зазначив, що конфлікт відбувся з 00 годин до 01 години 23 серпня 2014 року, а ні в 02 години, як зазначено у вироку, при цьому тілесних ушкоджень він потерпілим не завдавав, лише забрав сокиру у ОСОБА_10 , якою вона намагалась його ударити. В поясненнях потерпілої ОСОБА_11 є протиріччя, тому суд не мав права класти їх в основу обвинувачення. ОСОБА_8 лише був присутнім при конфлікті, але участі у ньому не приймав і до потерпілих не наближався. Він та інші обвинувачені не перебували у стані алкогольного сп*ягніння.

Обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити виправдувальний вирок відносно неї, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. В обґрунтування апеляції обвинувачена посилається на те, що конфлікт з потерпілими відбувся з 00 годин до 01 години 23 серпня 2014 року, а ні в 02 години як зазначено у вироку, при цьому тілесних ушкоджень вона потерпілим не завдавала, а лише була присутньою, коли ОСОБА_7 забрав сокиру у ОСОБА_10 , якою остання намагалась його ударити. Вона та інші обвинувачені цього вечора спиртні напої не вживали.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та їх захисника ОСОБА_9 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг обвинувачених, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинили умисне легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_10 , при цьому ще ОСОБА_6 вчинила легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_11 , відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими судом і наведеними у вироку.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у суді першої інстанції вину у скоєнні інкримінованого ними злочину не визнали.

Доводи апеляції обвинувачених про відсутність доказів їх вини в скоєнні інкримінованого злочину, а саме доводи про те, що показання потерпілих викликають сумніви, бо останні надавала різні версії щодо нанесення ним травм, не знайшли свого підтвердження.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні давали свідчення, повністю аналогічні один одному, підтвердивши як заподіяння ним тілесних ушкоджень обвинуваченими за обставин, викладених у описовій частині вироку, в тому числі щодо часу та місця скоєння злочину, так і те, що всі обвинувачені перебували у стані алкогольного сп*яніння.

Доводи апеляційних скарг обвинувачених про те, що вони не завдавали потерпілим тілесних ушкоджень спростовуються показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , чиї пояснення в судовому засіданні є тотожними один одному та повністю підтверджують пояснення потерпілих.

Вина обвинувачених також підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , чиї пояснення у судовому засіданні не різняться між собою, в тому числі щодо часу скоєння злочину, тому суд першої інстанції обґрунтовано прийняв їх до уваги та розцінив як правдиві.

Крім того, доведеність факту вини обвинувачених підтверджується іншими письмовими доказами, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

З висновку судово-медичної експертизи № 129 та № 130 від 27 серпня 2014 року видно, що у термін та за обставин, вказаних потерпілими, ОСОБА_11 було заподіяно синці м*яких тканин лівого плеча та синці м*яких тканин правого стегна, які відносять до легких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_10 було заподіяно синці повік обох очей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, самостійно заподіяти собі вказані тілесні ушкодження потерпіла не могла.

Висновкі судово-медичних експертиз № 42/129 та № 43/130 від 24 вересня 2014 року свідчать про те, що правопорушення мало місце, бо утворення тілесних ушкоджень у потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 можливо за обставин, як вказаних ними при проведенні слідчого експерименту 05 вересня 2014 року, так і в судовому засіданні.

Суд першої інстанції у вироку дав належну оцінку доводам обвинуваченої ОСОБА_6 про протиправну поведінку потерпілої ОСОБА_10 та завдання обвинуваченій тілесних ушкоджень, взявши до уваги висновок судово-медичної експертизи № 47/134 від 13 листопада 2014 року та копію постанови про закриття кримінального провадження від 13 листопада 2014 року, якими спростовуються пояснення обвинуваченої.

Посилання апелянтів на те, що сварка виникла через зламаний паркан, що в свою чергу не було досліджено судом першої інстанції є не обґрунтованими та такими, що самі по собі не впливають на висновки суду першої інстанції.

Не знайшли свого обґрунтування доводи апеляційних скарг обвинувачених відносно того, що вони не перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Законність усіх отриманих доказів перевірена судом першої інстанції, вони обґрунтовано покладені в основу вироку.

Сукупність наведених доказів, на думку колегії суддів, об`єктивно свідчать про те, що вина обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого їм злочину повністю доведена, дії обвинувачених правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 1 ст. 125 КК України.

Як убачається з вироку, при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання, урахував всі обставини, що випливають із покарання, дані про їх особу тощо.

Покарання, призначене обвинуваченим, відповідає вимогам ст.65 КК України, тому що визначене в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винних, конкретних обставин даної справи та є необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження нових злочинів.

Таким чином істотних порушень кримінального та кримінально-процесуального закону, які б були підставою для скасування вироку, по справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 20 травня 2015 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , залишити без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді