Дата документу Справа № 331/9216/14-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/270/15 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/9216/14-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула в м. Запоріжжя у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, розлученого, який зареєстрований в АДРЕСА_1 та проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 20.11.1990 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 140 ч. 2 КК України (в редакції 1960 р.) до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

2) 20.08.1993 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 140 ч. 2 КК України (в редакції 1960 р.) до 2 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, звільнений 25.03.1995 р. по відбуттю строку покарання;

3) 05.04.1996 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.ст. 140 ч. 3, 81 ч. 2, 17- 81 ч. 2, 140 ч. 2, 208, 42, 14 КК України (в редакції 1960 р.) до 4 років позбавлення волі, звільнений 12.10.1998 р. постановою Брянківського міського суду Луганської області від 09.10.1998 р. на підставі ст.4 Закону України «Про амністію»;

4) 11.02.2002 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.3, 304, 70, 75 КК України (в редакції 2001 р.) до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, постановою Шевченківського районного суду від 11.01.2005 р. іспитовий строк скасований, направлений в місця позбавлення волі, звільнений 12.05.2008 р. по відбуттю строку покарання;

5) 03.03.2009 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст. 301 ч. 2 КК України до штрафу в розмірі 1700 гривень, штраф не сплачений;

6) 27.04.2009 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 309 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень, штраф не сплачений,

7) 05.07.2010 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 190 ч. 2, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

8) 08.12.2010 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі;

9) 18.04.2011 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 301 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 4 років позбавлення волі, з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 3 роки, звільнений 04.12.2013 р. ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 26.11.2013 р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 13 днів,

засуджено: за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання покарання, невідбутого за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2011 року, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі.
Міра запобіжного заходу до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту залишена без змін.

Строк відбування покарання обчислюється з моменту приведення вироку до виконання, з часу затримання засудженого.

Вироком вирішена доля речових доказів у порядку ст. 100 КПК України.

Згідно вироку суду, 31 жовтня 2014 року, приблизно о 13 год. 40 хв., ОСОБА_7 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з підвіконня в кухні таємно викрав належний ОСОБА_9 ноутбук «HP» ProdgctKeyHM 393-6KB774 вартістю 7000 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 7000 гривень.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області не оскаржуючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185 КК України, вважає, що вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2014 року відносно ОСОБА_7 є незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

У зв`язку з викладеним, заступник прокурора Запорізької області просить вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2014 року щодо ОСОБА_7 скасувати, постановити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду, остаточно призначити покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу й просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши кримінальне провадження, колегія судів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Винність ОСОБА_7 у скоєнні вказаного у вироку кримінального правопорушення в повному обсязі підтверджено показаннями самого обвинуваченого, і ніким не оспорюється, кримінальне провадження розглянуто на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст.185 КК України.

Відповідно до положень ст. 71 КК України та п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили покарання їй має бути призначене за сукупністю вироків.

Відповідно до цього ж пункту Постанови Пленуму ВСУ при застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, та суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати також частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_7 18.04.2011 року судимий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 301, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 3 роки та був звільнений умовно-достроково 04.12.2013 року на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 13 днів.

Таким чином, при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання за правилами ст. 71 КК України, воно має бути більшим, ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком, тобто більш ніж 1 рік 1 місяць 13 днів.

Всупереч наведеним вимогам Кримінального кодексу України та роз`яснень, наданих Верховним судом України в Постанові Пленуму № 7 від 24.10.2003, вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України, остаточно засуджений до 1 року 1 місяця позбавлення волі, тобто призначене покарання є меншим від невідбутої обвинуваченим частини покарання за попереднім вироком суду.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
ПРИСУДИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та залишити покарання, призначене судом першої інстанції у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст.ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2011 року остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 1 року 2 місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, з часу затримання засудженого.

В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на вирок може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4