АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/3538/2015 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
представників ТОВ «Аверік» ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу представника ТОВ «Аверік» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу ГУ СБ України в м. Києві та Київській області ОСОБА_8 , погоджене із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту та накладено арешт на всі грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 відкритих ТОВ «Аверік» () у АТ «Таскомбанк» (МФО 339500). В іншій частині клопотання слідчого відмовлено.
Згідно ухвали суду, слідчий суддя, з урахуванням того, що грошові кошти, які містяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 відкритих ТОВ «Аверік» () у АТ «Таскомбанк» (МФО 339500) були набуті в результаті вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України та відповідають критеріям, зазначеним у п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, дійшов висновку про наявність, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України підстав для арешту вказаних рахунків.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції представник ТОВ «Аверік» ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді такою, що не відповідає вимогам чинного кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.11.2015 року, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу ГУ СБ України в м. Києві та Київській області ОСОБА_8 про накладення арешту на банківські рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 відкриті ТОВ «Аверік» () у АТ «Таскомбанк» (МФО 339500).
Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що в оскаржуваній ухвалі слідчий, в порушення вимог ст. 170 КПК України не прийняв до уваги ті обставини, що ТОВ «Аверік» не має ніякого відношення до кримінального провадження № 0000162 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, посадові особи товариства не одержували, а ні повісток про виклик, в якості свідків, а ні вимог про надання копій документів про правовідносини, які є предметом інтересу слідчого органу, а ні повідомлення про підозру. Також апелянт звертає увагу суду на те, що ТОВ «Аверік» не є юридичною особою стосовно якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна.
Крім того, на думку представника товариства, а ні клопотання слідчого, а ні додані до нього матеріали не містять не тільки достатніх та достовірних, але й взагалі жодних підстав вважати, що грошові кошти ТОВ «Аверік», які перебувають на банківських рахунках АТ «Таскомбанк» були набуті внаслідок вчинення будь-якого кримінального правопорушення, в тому числі передбаченого фабулою в кримінальному провадженні № 0000162.
Також, апелянт зазначає про те, що слідчий суддя, в порушення вимог ст. 173 КПК України, не врахував наслідки арешту та не застосував найменш обтяжливий спосіб арешту. У зв`язку з чим безпідставно було заблоковано роботу ТОВ «Аверік».
Одночасно, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.11.2015 року. В обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала була постановлена без виклику представника ТОВ «Аверік», а копія ухвали товариством була отримана лише 02.12.2015 р.
Заслухавши доповідь судді, думку представника ТОВ «Аверік», який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 24.11.2015 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, слідчим відділом Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000162 від 29.05.2015 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України.
Розслідування ведеться за фактом того, що уперіод з 2014 2015 роки ДП «Документ» укладено з ТОВ «Миколаївське підприємство «Термінал-Укрхарчобутсировина», ТОВ «Науково-технічний центр «Серів та Технології», ТОВ «Омбілік-Агро», ТДВ «Васильківське», Фермерське господарство «Крук-2008», ТОВ «Лан-ВСП», ТОВ «Агро-Успіх» та ТОВ «Жнива» договори на придбання у вказаних СПД непотрібних для діяльності державного підприємства товарно-матеріальних цінностей, після чого на їх рахунки перераховано грошові кошти у розмірі 18180112,15 грн. з метою привласнення та подальшої легалізації шляхом переведення у готівку. Матеріальні цінності на адресу ДП «Документ» поставлені не були, а за заниженими цінами реалізовані іноземним компаніям «INTRADE Commerce OU», «ZENITH TRADING LTD», «OleosTRADING LTD».
Слідчий у клопотанні вказує на те, що до незаконної діяльності причетне ТОВ «Аверік» (), яке використовує для своєї незаконної діяльності відкриті у АТ «Таскомбанк» (МФО 339500) банківські рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .
Встановивши зазначені фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до помилкового висновку про необхідність арештувати грошові кошти, які розміщені на банківських рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 відкриті ТОВ «Аверік» () у АТ «Таскомбанк» (МФО 339500), оскільки вказані грошові кошти набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення та відповідають критеріям, визначеним уп. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме та рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
При цьому слідчий суддя вказаної норми закону не дотримався, оскільки не дивлячись на те, що кримінальне провадження № 0000162зареєстроване ще 29.05.2015 року повідомлення про підозру будь-кому із посадових осіб ТОВ «Аверік» не повідомлено, отже на час розгляду клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно у вказаному кримінальному провадженні № 0000162ТОВ «Аверік» в статусі підозрюваного, обвинуваченого не перебувало, та у витягу з Єдиного реєстру досудового розслідування, який міститься в матеріалах судового провадження, ТОВ «Аверік» взагалі не вказаний, у зв`язку з чим у слідчого судді були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно.

Окрім цього, посилання слідчого судді на ту обставину, що вказане майно відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України також не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтовано та немотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму закону. Слідчим суддею не дано належну оцінку тому, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Відповідно до п.п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п.п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Враховуючи вищевикладене мотивування клопотання, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів не вбачає.
Вказані обставини вплинули і на те, що належним чином не було встановлено, як в ухвалі слідчого судді, так і в клопотанні слідчого, правової підстави для накладення арешту на грошові кошти, які розміщені на банківських рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 відкритих ТОВ «Аверік» у АТ «Таскомбанк».
Так, визначаючи правову підставу для накладення арешту, слідчий суддя та слідчий вказали, що грошові кошти, які розміщені на банківських рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 відкритих ТОВ «Аверік» у АТ «Таскомбанк» набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, що відповідно до ч. 2 ст. 170, ч. 2 ст. 167 КПК України, дає підстави для їх арешту.
Разом з тим, згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Однак, ні в клопотанні слідчий, ні в ухвалі слідчий суддя, з достатньою повнотою не обґрунтували, яким саме чином грошові кошти, які розміщені на банківських рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 відкритих ТОВ «Аверік» у АТ «Таскомбанк» були набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, а отже відповідають критеріям, визначених ч. 2 ст. 167 КПК України та за якими операціями такі суми надійшли на вказаний у клопотання слідчого банківський рахунок.
З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення майно ТОВ «Аверік» має до розслідуваного злочину, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на майно ТОВ «Аверік», що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 117, 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити представнику ТОВ «Аверік» ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.11.2015 року.
Апеляційну скаргупредставника ТОВ «Аверік» ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.11.2015 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу ГУ СБ України в м. Києві та Київській області ОСОБА_8 , погоджене із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , про накладення арешту та накладено арешт на всі грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 відкритих ТОВ «Аверік» () у АТ «Таскомбанк» (МФО 339500) скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу ГУ СБ України в м. Києві та Київській області ОСОБА_8 , погодженого із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , про накладення арешту на всі грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 відкритих ТОВ «Аверік» () у АТ «Таскомбанк» (МФО 339500) із зобов`язанням співробітників банківської установи повідомити суму грошових коштів, на які накладено арешт відмовити.
Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4