У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2015 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Солом`янського РУ Головного управління МВС України в м.Києві ОСОБА_3 про відмову в задоволені клопотання про визнання потерпілим ,

В С Т А Н О В И В:

07.08.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову слідчого СВ Солом`янського РУ Головного управління МВС України в м. Києві ОСОБА_3 про відмову в задоволені клопотання про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні № 0000255 від 12.09.2013 року, посилаючись на те, що за його заявою до правоохоронних органів з приводу можливого підроблення документів про надання житлово-комунальних послуг , а саме актів виконаних робіт КП « Залізничне», відкрито кримінальне провадження. Він неодноразово звертався до слідчого з клопотаннями про визнання його потерпілим, які залишались без належного реагування. Між тим, звертаючись з такими клопотаннями, він керувався п.2 ст.55 КПК України, де зазначено, що права і обов`язки потерпілого виникають з моменту надання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Нарешті постановою без номеру та дати, яку він отримав 29.07.2015 року слідчий відмовив у задоволені його клопотання про визнання особу потерпілою, яку він вважає незаконною і таку, яка підлягає скасуванню.

Він вважає, що саме відносно нього вчинене кримінальне правопорушення, оскільки відповідно до Закону України « Про житлово-комунальні послуги» виконувач таких послуг зобов`язаний надати їх якісними, а він як споживач повинен оплатити. В даному випадку виконувач шляхом фальсифікації актів виконаних робіт спонукає його сплачувати за послуги, які йому не надавались, чим спричиняють не тільки моральну, а й матеріальну шкоду.

Просив скасувати постанову слідчого про відмову у визнанні його потерпілим, визнати його потерпілим та зобов`язати слідчого вручити йому пам`ятку про процесуальні права і обов2язки потерпілого.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що слідчий не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, не подав заяву про розгляд справи у його відсутність, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без його участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів
Дослідивши скаргу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до слідчого СВ Солом`янського РУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_3 з клопотанням про визнання його потерпілим по кримінальному провадженню № 0000255. За результатом розгляду його клопотання слідчим винесено постанову, без дати, про відмову у визнанні потерпілим, посилався на відсутність спричиненої кримінальним правопорушенням моральної, майнової та фізичної шкоди.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Тому, може бути визнано потерпілою лише фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Оскільки, як встановлено судовим розглядом, заявнику ОСОБА_2 будь-якої шкоди кримінальним правопорушенням не завдано, слідчим обґрунтовано відмовлено у визнанні його потерпілим, правових підстав для скасування постанови слідчого не вбачається, тож у задоволенні скарги слід відмовити.
Крім того, заявник просив визнати його потерпілим, однак відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя виносить ухвалу про скасування рішення слідчого або прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію або відмовити у задоволенні скарги. Тож, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 307 КПК України, у слідчого судді відсутні повноваження за результатами розгляду скарги для визнання особи потерпілою.
Керуючись ст.. 220,303,306,307,309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1 .