Справа №0414/2187/2012
Провадження №1/176/23/13
П О С Т А Н О В А

31 травня 2013 року, Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Хорошенко В.М.

при секретарі Кіняк Т.Ю.

з участю: прокурора Янюк В.І.

потерпілого і цивільного позивача ОСОБА_1

захисників ОСОБА_2 і ОСОБА_3

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води кримінальної справи по обвинуваченню

ОСОБА_4 за ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 за ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 187 КК України і ОСОБА_6 за ч.3 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності з пунктом 11 розділу ХІ Перехідні положення КПК України 2012 року судовий розгляд даної справи провадиться в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом тобто за КПК України 1960 року.

На досудовому слідстві обвинуваченим було обрано запобіжні заходи: ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою; ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у вигляді підписки про невиїзд.

Наприкінці судового слідства по справі прокурором Янюк В.І. заявлено усне клопотання про зміну підсудним ОСОБА_5 і ОСОБА_6 запобіжного заходу з підписки про невиїзд на тримання під вартою, з метою запобігти їхнім можливим спробам ухилитися від суду, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Обґрунтовуючи це клопотання прокурор посилається лише на те, що у порядку ст. 277 КПК України під час судового розгляду справи обвинувачення ОСОБА_5 було змінено на більш тяжке з ч.3 ст. 186 КК України на ч.3 ст. 187 КК України. Окрім цієї обставини, прокурор не посилається на існування чи виникнення якихось нових обставин, які б не були раніше враховані органом досудового слідства, прокурором чи судом при обранні ОСОБА_5 і ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Потерпілий ОСОБА_1 підтримує думку прокурора.

Підсудні ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та їхній захисник ОСОБА_3 вважають, що нема підстав для зміни їм запобіжного заходу, бо вони не ухилялися, не ухиляються і не мають наміру ухилятися від суду, явки в судові засідання чи від виконання процесуальних рішень, і не допускали порушень даної ними підписки про невиїзд.

У відповідності зі ст. 274 КПК України 1960 року під час розгляду справи суд, при наявності до того підстав, може своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо підсудного. При обранні запобіжного заходу у вигляді застави або тримання під вартою суд повинен керуватися відповідними статтями глави 13 цього Кодексу.

Згідно ст. 148 КПК України 1960 року запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Запобіжні заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений, підсудний, засуджений буде намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

У відповідності зі ст. 150 КПК України 1960 року при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім обставин, зазначених у статті 148 цього Кодексу, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров'я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Зазначені положення закону й були враховані органом досудового слідства при обранні обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, з чим надалі погодилися прокурор та суд.

Як вже зазначалося, обґрунтовуючи своє клопотання про зміну запобіжних заходів, прокурор не посилається на існування якихось обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ухиляються від суду чи від виконання процесуальних рішень, або мають намір зробити це, і суд також не вбачає таких обставин.

Таким чином, як на єдину підставу для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 і ОСОБА_6 прокурор фактично посилається на зміну прокурором обвинувачення ОСОБА_5 і перекваліфікацію його дій з ч.3 ст. 186 КК на ч.3 ст. 187 КК України, що мало місце у судовому засіданні 15 лютого 2013 року, тобто три з половиною місяці тому. При цьому, змінюючи обвинувачення на більш тяжке, прокурор не вбачав тоді підстав для зміни запобіжного заходу на більш суворий, і відповідного клопотання перед судом не заявляв.

Після зміни обвинувачення прокурором підсудні ОСОБА_5 і ОСОБА_6, як і до цього, продовжували належним чином виконувати процесуальні рішення, являтися до суду за викликами. Вони раніше не судимі, мають постійне місце проживання, судове слідство по справі добігло кінця.

Згідно ж діючого кримінально-процесуального закону тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у ч.1 ст. 177 КПК України 2012 року.

У даному ж випадку прокурором цього не доведено, і тому суд на даний час не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора. Питання ж щодо запобіжного заходу відносно всіх підсудних вирішується судом в залежності від результатів судового розгляду і прийнятого судом остаточного рішення по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 148, 150, 155, 165, 274, 273 КПК України, 1960 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання прокурора про зміну підсудним ОСОБА_5 і ОСОБА_6 запобіжного заходу з підписки про невиїзд на тримання під вартою відмовити.

Ця постанова окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: