Справа № 521/2306/15-к
Номер провадження:1-кс/521/2005/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2015 року слідчий суддя Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 захисника-адвоката ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азербайджанської Республіки про скасування постанови заступника Генерального прокурора України від 03 березня 2012 року про видачу особи (екстрадицію),-
16 лютого 2015 року захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 звернулась до суду зі скаргою, яку доповнила 20 лютого 2015 року, в якій просить поновити строки на оскарження постанови Генеральної прокуратури України від 03 березня 2012 року та скасувати постанову заступника Генерального прокурора України від 03 березня 2012 року про видачу ОСОБА_6 до Азербайджанської Республіки.
Зі скарги вбачається, що у відношенні ОСОБА_6 заступником Генерального прокурора України 03 березня 2012 року винесена постанова про видачу (екстрадицію) у Азербайджанську Республіку, в зв`язку з обвинуваченням у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 178.2.1, 178.2.2, 178.3.2, 320.1, 320.2 КК Азербайджанської Республіки.
Фактично його видача Азербайджанської Республіки була відстрочена на певний строк, а саме до закінчення досудового слідства і судового розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені злочину за ч. 3 ст.305 КК України. Судовий розгляд справи триває в Приморському районному суді міста Одеси. Вирок по справі не винесено.
Відповідно до тексту постанови про обвинувачення від 30 липня 2001 року, скоєння останнього злочину, який інкримінується ОСОБА_7 прокуратурою Азербайджанської Республіки, мало місце 04 лютого 1999 року.
Упродовж 2014 року ОСОБА_5 неодноразово зверталася до Генеральної прокуратури України з питання перегляду та скасування рішення від 03 березня 2012 року про видачу до Азербайджанської Республіки ОСОБА_7 в зв`язку із тим, що сьогодні настали обставини, які унеможливлюють видачу ОСОБА_7 - закінчення строку давності для притягнення до кримінальної відповідальності за злочини, за які запитано видачу.
Проте вже тривалий час, всупереч чинному законодавству України та Міжнародним договорам, Генеральна прокуратура України не прийняла законного рішення, допускає невиправдану тяганину у вирішенні цього питання та у відповідь надсилає відписки, які жодним чином не ґрунтуються на законодавстві України та міжнародних нормах.
Питання видачі правопорушників іншій державі регламентується Європейською конвенцію про видачу правопорушників від 13.12.1957, яка містить порядок та підстави для застосування екстрадиції.
Так, статтею 10 вказаної Конвенції передбачено, що видача особи (правопорушника) не здійснюється, якщо відповідна особа, згідно з законодавством запитуючої або запитуваної Сторони, не підлягає переслідуванню чи покаранню у зв`язку із закінченням строку давності.
Згідно ст. 49 КК України особа не може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 15 років.
На думку адвоката, відповідно до цієї статті строки давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 за злочинами, вчиненими на території Азербайджанської Республіки сплинули у лютому 2014 року.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 скаргу підтримала, та зазначила, що постанова незаконна, оскільки строк давності для притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вказані злочини сплинув, що перешкоджає видачі особи та є умовою для відмови у такій видачі. Проте центральний орган в особі Генеральної прокуратури України відмовляється переглянути своє рішення в установленому законом порядку, а тому звернення її до суду є єдиним можливим засобом відновлення прав ОСОБА_6 . Крім того, адвокат просила слідчого суддю поновити строк оскарження постанови Генеральної прокуратури України про видачу (екстрадиції) ОСОБА_6 .
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, вважаючи її не обґрунтованою.
Відповідно до ч.3 ст.591 КПК України судовий розгляд проводиться за участю прокурора, який проводив екстрадиційну перевірку, особи якої прийнято рішення про видачу, її захисника чи законного представника, якщо він бере участь у провадженні.
Слідчим суддею за останнім місцем проживання ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ) надсилалась повістка про виклик його до суду на 11 вересня 2015 року на 09 годину 30 хвилин, відповідно до повідомлення «Укрпошти» поштове відправлення вручено ОСОБА_6 07 вересня 2015 року, однак у призначений час останній до суду не прибув, про причини неприбуття слідчого суддю не повідомив. Вдруге ОСОБА_6 надсилалась повістка про виклик його до суду на 28 вересня 2015 року на 09 годину 30 хвилин, яка, відповідно про повідомлення «Укрпошти» вручена 18 вересня 2015 року, однак у призначений час він до суду не прибув, про причини неявки слідчого суддю не повідомив. Втретє ОСОБА_6 надсилалась повістка про виклик його до суду на 12 жовтня 2015 року, яка, відповідно про повідомлення «Укрпошти», вручена 12 жовтня 2015 року, ОСОБА_6 до суду не прибув, про причини неприбуття слідчого суддю не повідомив. ОСОБА_6 в черговий раз за місцем проживання ( АДРЕСА_1 , надсилались повістки про виклик до суду на 03 листопада 2015 року на 09 годину 00 хвилин. Відповідно про повідомлення «Укрпошти» поштове відправлення вручено 27 жовтня 2015 року, однак у призначений час ОСОБА_6 до суду знову не прибув, про причини неприбуття слідчого суддю не повідомив.
Прокурор в судовому засіданні повідомив про іншу адресу проживання ОСОБА_6 - АДРЕСА_2 . Судом за вказаною адресою надсилались повістки про виклик останнього до суду на 03 листопада 2015 року. Відповідно про повідомлення «Укрпошти» поштове відправлення не вручено за закінченням терміну зберігання.
14.12.2015 р. адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні надала слідчому судді медичну довідку, з якої вбачається, що ОСОБА_6 знаходиться в медичному закладі в Польщі у м.Свеце, з діагнозом цукровий діабет 2-го типу, а також повідомила, що в телефонній розмові ОСОБА_6 , сказав їй, що покине медичний заклад в середині січня 2016 року, та бажає прийняти участь у розгляді скарги на дії Генеральної прокуратури України, у зв`язку з чим просить відкласти судове засідання на іншу дату. Повістки про виклик його до Малиновського районного суду м.Одеси він не отримував.
Враховуючи те, що скарга на розгляді знаходиться з 06.08.2015 року і до теперішнього часу по ній не прийнято остаточне рішення, по причині відкладення судових засідань, у зв`язку з неявкою ОСОБА_6 , до суду, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_6 умисно ухиляється від розгляду скарги, на протязі чотирьох місяців, ані він, ані його адвокат не надали жодного клопотання про перенесення розгляду скарги з поважних причин, окрім медичної довідки, яка була надана тільки 12.12.2015 р. На підставі викладеного слідчий суддя вважає за необхідне розглянути скаргу за відсутністю ОСОБА_6 .
Вивчивши скаргу та матеріали які обґрунтовують її доводи, вислухавши адвоката та прокурора, слідчий суддя вважає, що в задоволені скарги адвоката ОСОБА_5 у поновленні строку на оскарження постанови заступника Генерального прокурора України від 03 березня 2012 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 необхідно відмовити, з наступних підстав.
Частиною 1 статті 117 КПК України передбачено, що процесуальний строк повинен бути поновлений, якщо пропущений з поважних причин.
Вимогами частини 3 статті 590 КПК України, передбачено, що у разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави.
03 березня 2012 року заступником Генерального прокурора України винесена постанова про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 у Азербайджанську Республіку, для притягнення його до кримінальної відповідальності за скоєння на території вказаної держави злочинів, передбачених ст.ст. 178.2.1, 178.2.2, 178.3.2, 320.1, 320.2 КК Азербайджанської Республіки.
Як вбачається з матеріалів провадження, захисник звернулась до суду зі скаргою на рішення Генеральної прокуратури України від 03 березня 2012 року про видачу ОСОБА_6 до Азербайджанської Республіки майже через три роки після його прийняття.
Вказана постанова, відповідно до розписки, 05 березня 2012 року вручена ОСОБА_6 (а. с. 47)
15 березня 2012 року до Малиновського районного суду міста Одеси від адвоката ОСОБА_6 ОСОБА_8 надійшла скарга на рішення державного органу Генеральної прокуратури України, щодо видачі особи іноземній державі (екстрадиції). (а. с. 44)
Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 26 квітня 2012 року, скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_6 щодо скасування рішення Генеральної прокуратури України від 03 березня 2012 року про видачу ОСОБА_6 до Азербайджанської Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів на території цієї країни - залишено без задоволення. Постанова від 26 квітня 2012 року в апеляційному порядку оскаржена не була та набрала законної сили.
Таким чином з наведених вище законодавчих вимог захисник не взяла до уваги, що передбачені законодавством строки оскарження рішення про видачу закінчилися.
На підставі викладеного, керуючись ст. 591 КПК України, -
Відмовити адвокату ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 у поновленні строку на оскарження постанови заступника Генерального прокурора України від 03 березня 2012 року про видачу особи (екстрадицію).
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку прокурором, особою, щодо якої прийнято рішення, її захисником чи законним представником, протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1