Справа № 192/1868/15-к
Провадження № 1-в/192/521/15
Ухвала
"11" грудня 2015 р.смт.Солоне
СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника СВК-21 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 (приймає участь у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду заяву засудженого ОСОБА_6 , 1984 року народження, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 судимий Павлоградським міським судом Дніпропетровської області:

-08.09.2004 року за ч.2 ст.289, 69, 75 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком 2 роки;

-03.12.2004 року за ч.3 ст.185, 75 КК України до позбавлення волі строком на 3 рок и з іспитовим строком 2 роки 6 місяців.

-03.03.2005 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. Звільнений 10.12.2009 року по відбутті строку покарання;

-11.11.2010 року за ч.2 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією ? належного йому майна.

ОСОБА_5 відбуває покарання у Солонянській виправній колонії №21 з 31 березня 2011 року.

Строк відбування покарання закінчується 24 червня 2018 року.

24 жовтня 2015 року ОСОБА_5 відбув 2/3 частини строку покарання, 30 жовтня 2015 року адміністративною комісією Солонянської ВК-21 йому відмовлено у підготовці матеріалів про умовно-дострокове звільнення.

12 листопада 2015 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на необґрунтованість відмови адміністрації установи у такому звільненні. Пояснив, що він у колонії працює черговим електриком підстанції, стягнення за порушення режиму погашені, має 3 заохочення. У заяві він зазначав про своє право як на умовно-дострокове звільнення, так і на заміну покарання більш м`яким. У судовому засіданні ОСОБА_5 свою заяву уточнив: просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Представник адміністрації СВК-21 заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 .. Вказав, що засуджений характеризується посередньо, працює електриком на виробництві установи, але не прагне досягти більш високих показників у роботі. За період відбування покарання отримав три заохочення. Засуджений не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає необхідності у їх виконанні. Вимог протипожежної безпеки та безпеки праці дотримується під контролем адміністрації. Є членом виробничої секції засуджених.
ОСОБА_5 не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу та в організації виховних заходів.
Прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 , оскільки поведінка останнього не свідчить про те, що він довів своє виправлення.
Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації СВК-21, думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання засудженого, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

Згідно положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої законослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після відбуття певної частини строку, зазначеної у ст.81 КК України, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, засуджений ОСОБА_5 за весь період відбування покарання був заохочений тричі, мав одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку.

Згідно характеристики, засуджений в установі виконання покарань працевлаштований, але до праці відноситься посередньо; не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу, в організації виховних заходів, бере участь в роботі самодіяльних організацій засуджених, до виконання обов`язків, передбачених ст.107 та ст.118 КВК України, відноситься не завжди сумлінно.
Відповідно до положень ст.81 КК України, ставлення засудженого до праці є обов`язковою підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Хоча ОСОБА_5 відбув необхідну частину покарання для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд уважає, що поведінка засудженого не є такою, що має слугувати прикладом для інших засуджених, а також не свідчить про його виправлення, оскільки його поведінка на протязі всього строку відбування покарання не є стабільною. За 5 років відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений заохочувався лише тричі.

Крім того, ОСОБА_5 відбуває покарання за умисний тяжкий злочин, який вчинив у період іспитового строку звільнення від покарання за попереднім вироком.

З урахуванням викладеного та враховуючи, що до закінчення строку покарання ОСОБА_5 залишився значний термін: 2 роки 6 місяців 13 днів, протягом останніх 10 місяців засуджений не заохочувався, що свідчить про відсутність позитивної динаміки у поведінці засудженого, суд приходить до висновку, про те, що засуджений не готовий до самокерованої законослухняної поведінки на волі, тому застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення є передчасним, і у задоволенні його клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий