Справа № 166/851/15-к Провадження №11-кп/773/399/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 1, ч..2 ст. 125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 21 липня 2015 року, яким, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, освіта середня, не працює, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимий, житель АДРЕСА_1 , -

- засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

- за ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу у виді 55 (п`ятдесяти п`яти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 935 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 90 (дев`яносто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1530 гривень

Переглядаючи справу в порядку апеляційного провадження, апеляційний суд, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 31 травня 2015 року близько 07-00 години ранку на автозупинці по вул. Перемоги в с. Кортеліси Ратнівського району Волинської області на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс один удар кулаком в обличчя ОСОБА_9 , спричинивши легкі тілесні ушкодження, які спричинили незначну втрату працездатності до 10 %.

Після цього, він же, там же та у вказаний час, коли ОСОБА_9 впав на землю, умисно наніс йому чисельні удари в різні частини тіла, внаслідок чого спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Прокурор прокуратури Ратнівського району Волинської області у поданій апеляційній скарзі не оспорюючи фактичних обставин справи вказує на те, що при винесенні вироку суд першої інстанції застосував закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню, а також призначив обвинуваченому надто м`яке покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі винного.

Посилається на те, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 по заподіянню потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень охоплюються єдиним умислом і мають кваліфікуватись лише за ч. 2 ст. 125 КК України, а кваліфікація за ч. 1 ст. 125 КК України є зайва.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд не в повній мірі врахував, що обвинувачений тілесні ушкодження потерпілому завдав у зв`язку з виконанням останнім своїх службових обов`язків на посаді завідувача Кортелісівської амбулаторії сімейної медицини, тобто за обставин, що обтяжує покарання. Просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання 2 (два) роки обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

У поданому на апеляцію запереченні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вказує на те, що судом першої інстанції вказане кримінальне провадження розглядалось в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Предметом дослідження у судовому засіданні були лише докази, які характеризують особу обвинуваченого, а прокурор у своїй апеляції оспорює фактичні обставини справи, що є недопустимо.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахувавши, що у справі є лише пом`якшуючі покарання обставини та відсутні обтяжуючі покарання обставини.

В ході досудового розслідування та в суді першої інстанції обтяжуючих покарання обставин встановлено не було. Посилання прокурора, що кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинив у зв`язку з виконанням потерпілим службового обов`язку ніякими доказами не підтверджене і не може бути враховано апеляційним судом в силу ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вважає, що суд першої інстанції постановив законний та обґрунтований вирок. Просить у задоволенні апеляції відмовити.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, прокурора, який подану апеляційну скаргу підтримав, потерпілого, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу заперечили, перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянув відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України та за згодою всіх учасників судового провадження не досліджував тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд впевнився у добровільності позиції сторін і роз`яснив їм наслідки такого розгляду, а саме неможливості оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Тому фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 та доведеність його вини апеляційним судом не перевіряються, а перевіряється лише вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах санкції статті Особливої частини цього Кодексу, з врахуванням положень Загальної частини цього Кодексу, а також з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Зокрема врахував, що обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, злочин вчинив вперше, повністю визнав вину та щиро розкаявся, що є пом`якшуючими покараннями обставинами.

Органом досудового розслідування обтяжуючих покарання обставин обвинуваченому ОСОБА_7 не інкримінувалось. Таких обставин не встановив і суд першої інстанції.

Щодо особи обвинуваченого суд також врахував, що він позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, просив вибачення у потерпілого.

З врахуванням усіх зазначених вище обставин у їх сукупності суд першої інстанції прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і призначив покарання у межах санкції статті КК України за якими йому пред`явлено обвинувачення та призначив реальне покарання у виді штрафу.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає суспільній небезпечності вчиненого та особі винного, принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарань, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Посилання прокурора в апеляції, що призначене обвинуваченому реальне покарання у виді штрафує у порівнянні з обмеженням волі з випробуванням є м`яким є необґрунтованим.

Керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 21 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ всіма учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_10