11-кп/775/53/2016(м)

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м.Маріуполі кримінальне провадження №0002817 за апеляційними скаргами прокурора, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, та захисника ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполя Донецької області, громадянина України, пенсіонера, не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 : 6174,95 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 75000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 81174,95 грн. кожному.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 440,10 грн.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_8 засуджено за те, що 2 серпня 2013 року, приблизно о 18 годині 25 хвилин, знаходячись за місцем праці біля приміщення сторожки виробничо-ремонтної бази автотранспортної ділянки публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз», яке розташоване по Володарському шосе,39 в Жовтневому районі м. Маріуполя, між ОСОБА_8 та охоронцем того ж підприємства ОСОБА_10 виник конфлікт у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не бажав виконувати свої професійні обов`язки. Під час розвитку даного конфлікту, який переріс в обоюдну бійку, потерпілий та обвинувачений наносили один одному удари кулаками по різним частинам тіла. В цей час у ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків виник умисел на вчинення умисного вбивства, тобто протиправного заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_10 . З метою реалізації вказаного умислу, ОСОБА_8 ножем, який мав при собі, умисно протиправно завдав удар в область тулуба та один удар у грудну клітину потерпілого ОСОБА_10 , заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді рани на передній черевній стінці в правій подвздошній області, рани по середньо-ключічній лінії ліворуч у проекції 4 ребра, від якої йде раневий канал з ушкодження з підшкірно-жирової клітковини, грудних м`язів, далі ушкоджує міжреберні м`язи по нижньому краю 4 ребра проникає в ліву плевральну порожнину, наскрізь ушкоджує верхню частку лівої легені, далі ушкоджує серцеву сорочку, наскрізь ушкоджує стінку правого шлунка серця й сліпо закінчується в порожнині правого шлунка серця. Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення в ліву плевральну порожнину з ушкодженням верхньої частки лівої легені й серця, що ускладнилось тампонадою сорочки кров`ю, кровотечею в ліву плевральну порожнину, нерівномірним кровонаповненням органів, гострими порушеннями мікроциркуляції в легенях, дистрофічними змінами в органах, набряком головного мозку.

В апеляційних скаргах:

Прокурор, фактично не оспорюючи висновків суду щодо встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , доведеності винуватості останнього та кваліфікації його дій, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю його тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в наслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було надано належної оцінки тим обставинам, що обвинувачений вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, не визнав себе винним, не розкаявся, протягом всього розгляду справи систематично давав неправдиві та суперечливі показання з метою заплутати суд, а тому призначене йому покарання в мінімальному розмірі на його думку є надто м`яким та таким, що не відповідає вимогам ст.65 КК України.

Захисник ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 виправдати, а кримінальне провадження щодо нього закрити або змінити вирок, перекваліфікувавши його дії на ст.118 КК України та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Вказує, що висновки суду у вироку не відповідають фактичним обставинам провадження, суд неповно дослідив докази та надав їм невірну оцінку, через що прийшов до хибного висновку про наявність у ОСОБА_8 умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_10 .. Натомість, прямих свідків конфлікту між ними у справі немає, а усі інші докази, на які послався суд, носять лише характер припущень, є непрямими, а тому повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Суд не надав належної уваги свідченням останнього про те, що саме потерпілий напав на ОСОБА_8 з ножем, був значно сильніший за нього фізично, знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_8 був змушений захищатися від протиправних дій потерпілого. Вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 знаходився у стані необхідної оборони і не перевищив її меж, оскільки загроза його життю з боку потерпілого ОСОБА_10 була реальною, та ці факти не спростовані під час судового розгляду.

Заслухавши доповідача, виступи обвинуваченого та його захисника на підтримання апеляційної скарги останнього, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу державного обвинувача та просив виправити порушення судом вимог ст.337 КПК України, думку потерпілої, яка вважала вирок законним, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставинах, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які судом всебічно й повно досліджені та правильно оцінені.

Свій висновок про умисну спрямованість дій ОСОБА_8 в момент заподіяння ножового поранення потерпілому саме з метою позбавлення життя останнього, зокрема, суд обґрунтував показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, який не заперечував, що з причин, зазначених у вироку, між ним та ОСОБА_10 стався конфлікт, в ході якого потерпілий отримав ножове поранення.

Показаннями потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_12 , яким зі слів ОСОБА_10 було відомо, що саме обвинувачений ОСОБА_8 носив з собою ніж. Крім того, вказували, що потерпілий був правшею та не міг вчиняти активні дії лівою рукою, як на цьому наполягав ОСОБА_8 ..

Згідно показань свідка ОСОБА_13 , коли він прибув на місце події зі слів ОСОБА_8 йому стало відомо, що між останнім та потерпілим сталася сварка, яка переросла у бійку. Саме обвинувачений, захищаючись, ножем, ударив ОСОБА_10 в область грудної клітини в наслідок чого останній помер.

Відповідно до показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які виїжджали у складі бригади швидкої медичної допомоги на місце події, при заповненні картки виклику обвинувачений ОСОБА_8 їм повідомив, що між ним та потерпілим сталася сварка, під час якої він, захищаючись виставив ніж, на який наштовхнувся ОСОБА_10 та отримав поранення.

Згідно протоколу огляду місця події від 2 лютого 2013 року, на території автотранспортної ділянки ПАТ «Маріупольгаз» біля сторожки було виявлено труп ОСОБА_10 зі слідами насильницької смерті, розкладний ніж з лезом довжиною 10,6 см., який знаходився у приміщенні сторожки.

Відповідно до висновків судово-медичних експертиз №1679 від 11 вересня 2013 року, №1679/72 від 20 вересня 2013 року у потерпілого ОСОБА_10 виявлено, зокрема, проникаюче колото-різане поранення в ліву плевральну порожнину з ушкодженням верхньої частки лівої легені і серця, яке знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті останнього.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1679/72/73 від 26 вересня 2013 року, є мало можливим, що тілесні ушкодження, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого, могли бути заподіяні самостійно останнім та під час його падіння. Враховуючи напрям раневого каналу, є мало можливим, що тілесні ушкодження, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 , могли утворитися при обставинах, на які вказував ОСОБА_8 , тобто при падінні потерпілого.

Допитаний в суді першої інстанції експерт ОСОБА_16 підтвердив висновки проведених ним судових експертиз та вказав, що описаний ОСОБА_8 механізм заподіяння колото-різаного поранення маловірогідний, а сама рана свідчить про те, що клинок ножу був провернутий. Кількість тілесних ушкоджень на тілі потерпілого, а також механізм отримання колото-різаної рани спростовують твердження обвинуваченого про випадкову загибель ОСОБА_10 .

В судовому засіданні були ретельно перевірені версії обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не мав умислу на вбивство ОСОБА_10 , який напав на нього з ножем, а тілесне ушкодження в області грудної клітини останній отримав під час їх боротьби та наступного падіння обох на землю, та обґрунтовано визнані безпідставними і недостовірними, зумовленими позицією захисту, із зазначенням мотивів їх неприйняття.

Суд обґрунтовано зазначив, що ці доводи спростовуються перш за все зазначеними показаннями потерпілих, свідків, даними протоколу місця події, висновками експертиз.

За встановленими судом фактичними обставинами провадження, виходячи із сукупності зазначених та інших досліджених у судовому засіданні доказів, які отримали відповідну правову оцінку у вироку, з врахуванням знаряддя злочину, способу, механізму утворення та локалізації тілесних ушкоджень у потерпілого, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано і правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України. Суд також з врахуванням наявних доказів, в тому числі й показань самого обвинуваченого про розвиток конфлікту та ситуації, в якої він знаходився і діяв, та мав усі об`єктивні підстави уникнути загострення конфлікту, прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для застосування ст.36 КК України, а тому доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про неправильну кваліфікацію його дій не є слушними.

Докази, на яких побудовані висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є належними, допустимими, достатніми та достовірними, а висновки суду щодо їх оцінки не містять протиріч та сумнівів.

Призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції мінімальне в межах санкції ч.1 ст.115 КК України покарання, з врахуванням самих обставин кримінального правопорушення, його похилого віку, стану здоров`я, який не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, які обтяжують покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України. Підстав для його посилення, як на тому наполягає прокурор в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, тощо. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку, викладаючи формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, зазначивши, що ОСОБА_8 ножем завдав також удару в область тулубу ОСОБА_10 .. Однак такі дії та заподіяння останньому рани на передній черевній стінці в правій підвздошній області, ОСОБА_8 не інкримінувалися, а тому суд порушив зазначені вимоги процесуального закону та вийшов за межі обвинувачення, чим порушив права обвинуваченого, що є неприпустимим. Ці порушення є такими, що можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції, та не впливають на правильність висновків суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого. А тому вирок суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.2 ст.404, ч.1 ст.409 КПК України, підлягає зміні, а посилання суду на це виключенню з вироку.

Порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на завдання обвинуваченим ОСОБА_8 удару ножем в область тулубу потерпілого ОСОБА_10 та заподіяння останньому рани на передній черевній стінці в правій підвздошній області.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області