У х в а л а

23 вересня 2015 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_4, перевіривши заяву захисника ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України судових рішень щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2001 року ОСОБА_2 засуджено за пунктами «а», «е», «і», «з» статті 93 КК України 1960 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, частиною третьою статті 142 КК України 1960 року на тринадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, частиною другою статті 86 КК України 1960 року на тринадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, частиною третьою статті 215-3 КК України (в редакції від 21.09.2000 року) на десять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, частиною другою статті 194 КК України 2001 року на десять років позбавлення волі, частиною другою статті 145 КК України 1960 року на десять років позбавлення волі, частиною третьою статті 101 КК України 1960 року на десять років позбавлення волі, частиною третьою статті 185 КК України 2001 року на чотири роки позбавлення волі, а на підставі статті 42 КК України 1960 року за сукупністю злочинів йому визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Колегія суддів палати Верховного Суду України з кримінальних справ ухвалою від 18 квітня 2002 року вирок апеляційного суду залишила без зміни.

Ухвалою спільного засідання Судової палати у кримінальних справах та Військової судової колегії Верховного Суду України від 31 липня 2009 року судові рішення щодо ОСОБА_2 змінено, виключено з їх мотивувальної частини посилання як на докази винуватості ОСОБА_2 за епізодом вбивства ОСОБА_3 - явку з повинною ОСОБА_2 від 29 січня 2001 року та його показання за протоколом допиту в якості підозрюваного від 2 лютого 2001 року.

Рішенням Європейського суду з прав людини «Яременко проти України (2)» від 30 квітня 2015 року, яке набуло статусу остаточного 30 липня 2015 року, констатовано порушення щодо ОСОБА_2 пунктів 1 та 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У заяві захисник ОСОБА_1, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини, порушує питання про перегляд Верховним Судом України вказаних судових рішень національних судів щодо ОСОБА_2 з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 445 КПК України, та просить їх скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши заяву, приходжу до висновку про необхідність відкриття провадження за заявою, виходячи з наступного.

Згідно зі статті 444 КПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, визначений статтею 445 КПК України.

Як зазначено у заяві захисника, підставою для перегляду Верховним Судом України судових рішень щодо ОСОБА_2 є встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом (пункт 4 частини першої статті 445 КПК України).

Заява захисника ОСОБА_1 подана у строк, визначений частиною третьою статті 447 КПК України, з дотриманням передбачених законом вимог до заяви про перегляд судового рішення, до неї додано копію рішення міжнародної судової установи.

На підставі наведеного, керуючись статтями 445, 450, 451 КПК України,

у х в а л и в:

відкрити провадження у кримінальній справі щодо ОСОБА_2.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_4