Придніпровський районний суд м.Черкас
Справа № 711/9793/13-к
Номер провадження1-кс/711/2120/13

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2013 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М.,

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

слідчого - Момотенко І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого СУ УМВС України в Черкаській області підполковника міліції ОСОБА_2, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000630 від 25.10.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні СУ УМВС України в Черкаській області проводиться досудове розслідування за кримінальним провадженням №0000630, внесеним до ЄРДР від 25.10.2013.

Встановлено, що ОСОБА_3, маючи посвідчену в м.Черкаси приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 довіреність, надану їй ОСОБА_5 на розпорядження належною йому квартирою, при цьому, маючи обмежені права (відповідно договору, укладеного в усній формі), шахрайським шляхом, а саме надала в заставу неналежне їй майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на праві власності належить ОСОБА_5, під час укладання договору позики грошових коштів з ОСОБА_6, отримавши при цьому в останнього грошові кошти, які витратила на свої потреби, спричинивши своїми діями матеріальної шкоди ОСОБА_5

В ході досудового розслідування встановлено, що будучи допитаним ОСОБА_5 показав, що 16 жовтня 2007 року він надав довіреність на імя ОСОБА_3 на право розпоряджатися належною йому квартирою в АДРЕСА_2, зокрема, - доручив їй сплачувати за нього комунальні послуги, телефон, інтернет і та інше. Довіреність була надана у звязку з тим, що в квартирі тимчасово проживали його батько ОСОБА_7, його дружина ОСОБА_3 та її неповнолітня донька ОСОБА_8, яка не є їх спільною дитиною. Довіреність була посвідчена в м. Черкаси приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрована в реєстрі за № 5820.Даною довіреністю ОСОБА_3 було надано такі повноваження: «Право здійснювати нагляд за квартирою, мати до неї вільний доступ, робити необхідні платежі, які стосуються реалізації мого права власності на квартиру, в тому числі комунальні, за користування телефонним звязком та іншими послугами, представляти мої інтереси в будь-яких установах та підприємствах незалежно від їх підпорядкування та форми власності, в тому числі житлово-експлуатаційних, органах нотаріату, бюро технічної інвентаризації, тощо з питань повязаних з управління квартирою здійснювати поточний ремонт квартири, подавати від мого імені заяви, одержувати та подавати необхідні довідки та інші документи, розписуватися за мене, в тому числі підписати договір купівлі продажу, міни, іпотеки, оренди, тощо, визначаючи умови та ціну на свій розсуд, одержати належний мені примірник договору купівлі-продажу (міни, тощо), одержати гроші, виручені від продажу квартири чи майно, яке стане належним мені в результаті обміну, зареєструвати у відповідних органах право власності на майно, яке стане належним мені в результаті обміну та для якого передбачена обовязкова державна реєстрація; здійснювати розрахунки за договорами; сплачувати необхідні збори, мито, інші платежі, в тому числі такі, що визнані обовязковими; виконувати всі інші дії та формальності, повязані з даною довіреністю.» В середині червня місяця 2010 року він несподівано отримав лист з Печерського районного суду м.Києва, в якому зазначалося, що ухвалою суду від 13.05.2010 у цивільній справі № 2-3496/10 за позовом невідомого на той час ОСОБА_6 до нього та також невідомого його ОСОБА_9 , про стягнення боргу у сумі 16 145 528 (шістнадцять мільйонів сто сорок пять тисяч пятсот двадцять вісім) гривень, за також невідомим договором позики, винесено рішення про накладання арешту на його рухоме та нерухоме майно. В подальшому він зателефонував дружині батька ОСОБА_3 з метою зясування арешту його майна, а в подальшому поїхав в м. Київ, де під час зустрічі та спілкування з ОСОБА_10 дізнався, що остання взяла позику та грошові кошти витратила на благо сімї, при цьому обіцяла повернути йому всі кошти. Однак це залишилося лише одними обіцянками. А через деякий час, 09 червня 2011 року, ОСОБА_3 зателефонувала йому і попросила разом з дружиною приїхати в м. Київ до нотаріуса, що він і зробив 10 червня 2011 року. Зустрівшись з ОСОБА_3 в приміщенні нотаріуса за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд.3, він з»ясував, що дружина батька хоче від нього отримати довіреність на гр.ОСОБА_11, по якій в подальшому останній зможе подарувати квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, та належить йому на праві власності, - безпосередньо їй. В той день він відмовився підписувати будь-які документи, зазначивши, що квартира перебуває під арештом і надав у підтвердження цього наявні в нього документи. Однак 14 червня 2011 року він надав таку довіреність на ім.»я ОСОБА_11, відповідно до якої останній мав право розпоряджатися його квартирою, а також дарувати її від його імені ОСОБА_3 Під час підписання ним довіреності між ними була усна угода, що ОСОБА_11 та ОСОБА_3 будуть його повідомляти про всі кроки їх діяльності, повязані з його майном. В подальшому, знаючи, що його квартира перебуває під арештом, він зібрав необхідну суму та 20 червня 2011 року повернув всю позику ОСОБА_6, у якого дружина його батька ОСОБА_3 брала відповідно до договору позики від 18.10.2007. Після повернення грошових коштів ОСОБА_6, він зателефонував ОСОБА_3, повідомив про виконання всіх фінансових зобовязань та попросив останню зняти арешт на майно, накладений Печерським районним судом м. Києва. Після чого він деякий час з нею не спілкувався. 25 вересня 2012 року він дізнався, що квартира за адресою: АДРЕСА_3, що належить йому на підставі свідоцтва про право власність, яка перебувала під забороною відлучення майна, подарована ОСОБА_11 ОСОБА_3 20 червня 2011 року в той самий день, коли він розрахувався з позикою останньої з ОСОБА_6 Крім того, він вказав, що на даний час ОСОБА_3 співмешкає з ОСОБА_12, на якого видала ряд довіреностей на користуванням та розпорядженням наявним в неї на праві власності всім майном.

Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_7 повністю підтвердив покази ОСОБА_13 Відповідно до свідоцтва на право власності від 30 січня 2007 рокуАДРЕСА_4, яка розташована в місті Києві, по вул. Ірининській, буд.5/24, належить В»язмитинову ОСОБА_14.

Відповідно до заяви ОСОБА_6, саме: В»язмитинов Є.Ю, особисто в червні 2011 року повернув суму заборгованості по договору позики, який був підписаний ОСОБА_3

Відповідно до договору дарування квартири від 20 червня 2011 рокуАДРЕСА_4, яка розташована в місті Києві по вул. Ірининській, буд.5/24, належить ОСОБА_3, яку остання отримала в дарунок від ОСОБА_5 в особі ОСОБА_11 представника В»язмитинова Є. Ю. по довіреності.

Крім того встановлено, що ОСОБА_5 в своїй заяві про вчинення злочину, так і в заяві слідчому, просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, банківські рахунки та банківські індивідуальні сейфи ОСОБА_12, так як йому завдано матеріальної шкоди в сумі 2 000 000 доларів США, що згідно курсу Національного банку України становить 15851600 гривень.

Таким чином, на думку слідчого, з метою забезпечення заявлення позову в подальшому, запобіганню відчуження майна, яке може бути конфіскованим під час прийняття рішення судом при постановленні вироку, є необхідність у накладенні арешту на все рухоме та нерухоме майна, банківські рахунки та банківські індивідуальні сейфи, які належать ОСОБА_12

Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, вважає, що клопотання як необґрунтоване, не підлягає до задоволення.

Так, органом досудового розслідування не доведено наявність будь-якого рухомого та нерухомого майна, банківських рахунків та банківських індивідуальних сейфів на праві власності ОСОБА_12; не конкретизовано, на яке ж саме майно слід, як на думку, слідчого накласти арешт, місце його знаходження; не обґрунтовано, яке відношення до вчиненого кримінального правопорушення має ОСОБА_12

Відповідно до ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Арешт також може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Отже, органом досудового розслідування не доведено наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешту майна, що належить ОСОБА_12, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ УМВС України в Черкаській області підполковника міліції ОСОБА_2, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000630 від 25.10.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, відмовити.

Копію ухвали направити слідчому, в провадженні якого знаходиться справа, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом пяти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_15