Справа № 464/4347/15-к
пр.№ 1-кп/464/231/15
У Х В А Л А
20.11.2015 Сихівський районний суд м.Львова
в складі: головуючоїсудді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

в с т а н о в и в :
В провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Ухвалою суду від 29 вересня 2015 року запобіжний захід тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено на 60 днів, до 27 листопада 2015 року включно.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на строк 60 днів, оскільки термін такого доходить кінця, а жодні обставини, на підставі яких йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не відпали та відповідно існуючі ризики не зменшились.
Захисник ОСОБА_10 заявила клопотання про зміну обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, мотивіючи недоведеністю обставин та відсутністю наявних доказів вчинення її підзахисним інкримінованого йому кримінального правопорушення. Також просить врахувати погіршення стану здоров`я ОСОБА_5 за час перебування його у Львівському слідчому ізоляторі.
Заслухавши думку уячасників судового процесу, суд приходить до наступного.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Відповідно до ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 29 вересня 2015 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливає 27 листопада 2015 року.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий, судимість не знята і не погашена, не працює, згідно інформації Державної Пенітенціарної служби України від 16.10.2015 отримав лікування. Тому суд приходить до висновку, що усі вище наведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що на даний час обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, продовжити вчинення кримінальних правопорушень, перешкоджати іншим чином об`єктивному з`ясуванню обставин справи.
Крім того, суд приймає до уваги складність справи, а саме кількість інкримінованих епізодів, характер фактичних даних, що підлягають встановленню, кількість учасників справи (потерпілих, свідків), обсяг та специфіку процесуальних дій, необхідних для здійснення судового слідства.

Таким чином, ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, що виправдовує тримання ОСОБА_5 під вартою, а застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу за даних обставин буде недоцільним.
Задоволення клопотання прокурора про продовження тримання обвинуваченого під вартою виключає можливість задоволення клопотання захисника про заміну обвинуваченому запобіжного заходу більш м`яким.
Підстав для зменшення розміру застави, яка була визначена ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді від 17 березня 2015 року суд не вбачає, а захисником Прокоф'євою ОСОБА_11 не зазначено нових обставин, які б не розглядались під час розгляду клопотання про продовження відповідного запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197, 331 КПК України, суд , -

п о с т а н о в и в :
Запобіжний захід ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, тримання під вартою у Львівському СІЗО УДПСУ у Львівській області - продовжити до 60 днів до 18 січня 2016 року включно.

Залишити ОСОБА_5 попередньо визначений розмір застави достатньої для забезпечення виконання обов`язків у сумі 60 (шістдесять) розмірів мінімальної заробітної плати і в разі внесення застави залишити обов`язки.

Строк дії ухвали 60 (шістдесят) днів з 20 листопада 2015 року до 18 січня 2016 року.

Клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору для відома, Львівському СІЗО УДПСУ у Львівській області - для виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу в частині продовження строку тримання під вартою може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення, особою, що перебуває під вартою, у той самий строк з моменту вручення ухвали.

Суддя ОСОБА_1