Справа № 442/4106/15-к
Провадження № 1-кс/442/846/2015
У Х В А Л А

12 червня 2015 року Слідча суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області та Дрогобицького міжрайонного прокурора, -
в с т а н о в и л а :

Скаржник ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області і Дрогобицької міжрайонної прокуратури та щодо відмови Дрогобицької міжрайонної прокуратури представляти її інтереси в суді.

Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування не розглядаються і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст.ст. 314 316 КПК України.

Частиною 4 статті 304 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

За таких обставин вважаю, що у відкриті провадження за скаргою ОСОБА_2 , в частині оскарження відмови прокуратури у представництві її інтересів у суді, слід відмовити, оскільки вказані вимоги, у відповідності до ст.303 КПК України, не підлягають розгляду та оскарженню під час досудового розслідування.

Згідно з ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржен а, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частинами першою та другою статті 304 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Скарга повертається, зокрема, якщо подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

ОСОБА_2 одночасно зі скаргою подано клопотання про поновлення строку звернення зі скаргою до суду, де зазначає, що такий пропущений з поважних причин. Мотивує тим, що в міліцію та прокуратуру з заявою про вчинення кримінального правопорушення вперше звернулась 23.10.2014 року. Відповіді постійно у встановлені строки оскаржувала. Останню письмову відповідь від 15.06.15.2015 року оскаржила в суді, подавши заяву від 21.04.2015 року. Оскільки нею була подана заява, а не скарга, не обґрунтовано причин пропущення встановлених строків, не було подано клопотання про їх поновлення, ухвалою слідчого судді від 24.04.2015 року вказана заява з документами їй була повернута. Дану ухвалу отримала 30.05.2015 року у відділенні поштового зв?язку. Була відсутня з поважних причин: син, як лікар, мобілізований і його сім?я потребує її допомоги.

Як вбачається з поданих скаржником матеріалів, прокуратурою Львівської області 27.10.2014 року, відповідно до територіальної юрисдикції, направлено Дрогобицькому міжрайонному прокурору звернення ОСОБА_2 від 23.10.2014 року щодо можливого вчинення кримінального правопорушення.

31.01.2015 року Дрогобицькою міжрайонною прокуратурою розглянуто звернення ОСОБА_2 від 20.01.2015 року щодо внесення відомостей до ЄРДР по факту підробки документів і незаконної приватизації, та захисту прав при розгляді справи №1306/464/12. За результатами розгляду даного звернення не виявлено обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та встановлена відсутність, передбачених ст.214 КПК України, підстав для внесення відомостей по даному факту в ЄРДР.

05.02.2015 року Дрогобицьким МВ ГУ МВСУ у Львівській області повідомлено ОСОБА_2 про те, що її заява щодо неправомірної приватизації та підробки приватизаційних документів зареєстрована в Журналі ЄО за №399 від 20.01.2015 року та уважно розглянута. У результаті проведеної перевірки було встановлено, що по даному факту матеріали вже розглядались працівниками сектору ДСБЕЗ Дрогобицького МВ, в результаті чого був складений висновок про проведену перевірку та відсутність ознак кримінального правопорушення, який не є скасованим і має законну силу.

16.02.2015 року Дрогобицькою міжрайонною прокуратурою розглянуто звернення ОСОБА_2 від 03.02.2015 року щодо можливого вчинення кримінального правопорушення, за результатами розгляду якого не виявлено обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та встановлена відсутність, передбачених ст.214 КПК України, підстав для внесення відомостей в ЄРДР.

30.03.2015 року прокуратурою Львівської області для організації розгляду, з врахуванням вимог ст.214 КПК України, відповідно до територіальної юрисдикції, направлено Дрогобицькому міжрайонному прокурору звернення ОСОБА_2 щодо можливого вчинення кримінального правопорушення та інших питань.

Листом від 15.04.2015 року Дрогобицьким МВ ГУ МВСУ у Львівській області повідомлено ОСОБА_2 про те, що її заява, яка надійшла 06.04.2015 року зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені правопорушення та інші події за №1989 та уважно розглянута. У результаті проведеної перевірки було встановлено, що по даному факту матеріали вже розглядались працівниками сектору ДСБЕЗ Дрогобицького МВ, в результаті чого був складений висновок про проведену перевірку та відсутність ознак кримінального правопорушення, який не є скасованим і має законну силу. Перевірка по аналогічному факту від тієї самої особи, якщо її вже було проведено, повторно не проводиться. У зв?язку з цим, її звернення від 06.04.2015 року долучене до висновку №1909 від 28.03.2014 року.

У своїй скарзі ОСОБА_2 не конкретизує які саме відомості, за якою саме заявою, просить зобов?язати слідчого, прокурора внести в ЄРДР. Беручи до уваги оглянуті матеріали скарги, вбачається, що останнє звернення ОСОБА_2 у прокуратуру Львівської області було направлено Дрогобицькому міжрайонному прокурору, відповідно до територіальної юрисдикції, 30.03.2015 року. Згідно зі змістом скарги, востаннє зверталась у прокуратуру 30.03.2015 року і дане звернення залишилось без відповіді.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відтак, з 01.04.2015 року розпочався строк, коли ОСОБА_2 могла подати скаргу на бездіяльність прокурора, тобто, з моменту вчинення останнім бездіяльності.

Поряд з тим, як зазначалось вище (згідно з письмовими матеріалами), у Дрогобицький МВ ГУ МВСУ у Львівській області востаннє ОСОБА_2 звернулася 06.04.2015 року і таке звернення було долучене до висновку №1909 від 28.03.2014 року, оскільки перевірка по аналогічному факту від тієї самої особи, якщо її вже було проведено, повторно не проводиться.

Отже, в даному випадку скаргу на бездіяльність слідчого Дрогобицького МВ, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_2 могла подати до суду, починаючи з 08.04.2015 року, тобто, з моменту вчинення останнім бездіяльності.

Отримання скаржником письмової відповіді з Дрогобицького МВ на вищезгадане звернення лише 15.04.2015 року, не є підставою для обчислення строку звернення з відповідною скаргою до суду, починаючи із вказаної дати.

Крім цього, посилання ОСОБА_2 (як на поважну причину пропуску строку звернення зі скаргою) на повернення їй ухвалою слідчого судді скарги, поданої з того ж самого приводу, у зв?язку з пропуском встановленого строку та без належного клопотання про його поновлення, не можуть слугувати підставою для поновлення такого строку.

Також, як на одну із причин пропуску встановленого строку, ОСОБА_2 посилається на свою відсутність у зв?язку з мобілізацією сина і необхідності у її допомозі сім?ї останнього. Проте, ОСОБА_3 призваний на військову службу з 09.02.2015 року (довідка №50 від 18.02.2015 року Канівського ОМВК Черкаської області), а ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою лише 09.06.2015 року (згідно зі штампом на конверті). Крім цього, остання не подала жодного підтверджуючого (зокрема, проїзного) документу щодо її від?їзду з м.Дрогобича чи приїзду в Черкаську область. У той же час, перебування заявника за межами області не позбавляє права та можливості звернення зі скаргою на бездіяльність слідчого шляхом направлення скарги поштовим зв?язком (як і було вчинено скаржником в подальшому).

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_2 строку подання скарги на бездіяльність слідчого Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області та Дрогобицького міжрайонного прокурора, а тому скаргу слід повернути як таку, що подана після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, слідча суддя, -

постановила:

Відмовити у відкриті провадження за скаргою ОСОБА_2 в частині оскарження відмови Дрогобицької міжрайонної прокуратури у представництві її інтересів у суді.

Скаргу ОСОБА_2 в частині оскарження бездіяльності слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області та Дрогобицького міжрайонного прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, - повернути у зв?язку з пропуском строку подання скарги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідча суддя ОСОБА_1