Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/4908/14-к
Провадження № 1-КП/758/433/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 , ,
захисника - ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 0001932 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Волосовичі Лепельського району Вітебської області Республіки Білорусь, громадянина України, маючого вищу освіту, неодруженого, працюючого майстром-викладачем Відокремленого структурного підрозділу Національного педагогічного університету імені М.П.Драгоманова «Вище професійне училище», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 01 травня 2008 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO-T13110», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині проспекту Правди зі сторони вулиці Вишгородської в напрямку вулиці Василя Порика в місті Києві. Наближаючись на зелений сигнал до регульованого світлофорним об`єктом перехрестя з вулицею Наталії Ужвій в м. Києві, мав на меті виконати маневр повороту ліворуч. Виїхавши на перехрестя ОСОБА_6 зупинив автомобіль, надаючи дорогу транспортним засобам, які рухалися у зустрічному напрямку.
В цей час в другій смузі зустрічного для нього напрямку до зазначеного перехрестя на зелений сигнал світлофора наближався автомобіль «VOLKSWAGEN-PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , та в першій смузі руху автомобіль «FORD-SIERRA», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 .
В подальшому, водій ОСОБА_6 перед початком руху, пов`язаного з виконанням маневру повороту ліворуч, в порушення вимог пункту 16.6 Правил дорожнього руху, не дав дорогу автомобілю «VOLKSWAGEN-PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , та автомобілю «FORD-SIERRA», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 , які рухались в зустрічному напрямку, продовжив рух на перехресті проспекту Правди та вулиці Наталії Ужвій в місті Києві з виїздом на смугу руху вищезазначених автомобілів, де скоїв зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN-PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_2 , від сили удару якого останній в свою чергу зіткнувся з автомобілем «FORD-SIERRA», державний номерний знак НОМЕР_3 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO-T13110», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудей, а саме, п`ятого, шостого та сьомого ребра з права, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 380/і від 23 вересня 2011 року, відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 16.6 Правил дорожнього України, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, не визнав та показав, що 01 травня 2008 року він, керуючи автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO-T13110», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі сторони вулиці Вишгородської в м. Києві, наближаючись до перехрестя проспекту Правди, проспекту Свободи та вулиці Наталії Ужвій в м. Києві. В салоні автомобіля на задньому пасажирському сидінні перебували потерпіла ОСОБА_5 , а на передньому пасажирському сидінні її син ОСОБА_9 ..
Маючи на меті здійснити поворот ліворуч він зайняв крайнє ліве положення на проїзній частині та включив покажчик повороту. На дозволяючий зелений сигнал світлофора виїхав на середину перехрестя і зупинився, пропускаючи зустрічний транспорт. Побачивши, що два автомобілі в крайньому лівому та середньому ряді зустрічного напрямку руху зупинились, він відновив рух, здійснюючи поворот ліворуч. Проїхавши ліву крайню та середню смуги, тобто фактично завершуючи здійснюваний маневр, в полосі, на яку він перестроювався, відчув удар в праву передню частину колеса автомобіля під його керуванням. Оскільки в результаті ДТП він та його пасажири отримали тілесні ушкодження, вони були госпіталізовані швидкою допомогою в лікарню, тому не був присутнім при документуванні працівниками ДАІ місця події. Одразу після ДТП до нього підійшли ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , чоловік на ім`я ОСОБА_14 , та залишили номера своїх мобільних телефонів, оскільки вони були свідками ДТП.
Зазначив, що здійснюючи маневр повороту ліворуч виконав всі заходи для його безпечного проїзду, а саме, в`їхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора, зупинився, був уважним, не відволікався, ніяких перешкод не бачив. Автомобілі «VOLKSWAGEN-PASSAT» та «FORD-SIERRA», що наближались до перехрестя по першій зустрічній смузі руху, не міг бачити, оскільки проїзна частина, звідки рухались зазначені транспортні засоби, знаходиться під нахилом, а два автомобілі, що знаходились в цей час в крайній лівій та середній смузі зустрічного напрямку руху, вже зупинились, тому в певній мірі також обмежували видимість крайньої правої смуги зустрічного напрямку руху.
Окрім цього, зазначив, що розпочавши поворот, він сам безпосередньо світлофорного об`єкту з червоним кольором не бачив, однак зробив висновок, що горить саме червоний колір, оскільки два автомобілі в крайньому лівому та середньому ряді зустрічного напрямку руху зупинились, а автомобілі, які знаходились по проспекту Свободи розпочинали рух, тому він повинен був завершити власний маневр, щоб не бути їм перешкодою. Висновок щодо шаленої швидкості автомобілів «VOLKSWAGEN-PASSAT» та «FORD-SIERRA» зробив виходячи з сили удару, те, що вони рухались один за одним його припущення.
Обвинувачений ОСОБА_6 вважає винуватцями в даному ДТП водіїв автомобіля «VOLKSWAGEN-PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , та «FORD-SIERRA», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , які порушували Правила дорожнього руху, намагаючись встигнути проїхати перехрестя на червоний сигнал світлофора. Окрім цього, вважає, що та відстань, на яку віднесло його автомобіль після зіткнення, свідчать про перевищення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 швидкості руху.
Обґрунтовуючи свою позицію невизнання вини обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що він чітко пам`ятає реакцію свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 після ДТП, які підходячи до нього говорили про те, що водії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 рухались на червоний сигнал світлофора, тому вони були впевнені у невинуватості ОСОБА_6 . Окрім цього, свідок на ім`я ОСОБА_14 повідомив йому, що став свідком розмови водія ОСОБА_7 з працівником ДАІ під час якої той просив гарно малювати схему, в боргу він не залишиться, яку він особисто розцінює як змову у фальсифікації схеми місця ДТП, а зважаючи на те, що з справи зникли первинні пояснення свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , які вони давали ще під час дізнання в відділі ДАІ, не зважаючи на те, що їх було в подальшому допитано слідчим, у нього склалося враження, що справу фабрикують та роблять винним його.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що 01 травня 2008 року була пасажиром автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO-T13110», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений ОСОБА_6 . Вона не слідкувала за дорожньою обстановкою, лише пам`ятає, що виїхавши на перехрестя автомобіль зупинився, потім продовжив рух і вона побачила, що на них мчить машина. Внаслідок даного ДТП вона отримала травми, була госпіталізована швидкою медичною допомогою.
Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини в пред`явленому йому обвинуваченні, що судом розцінюється як спосіб захисту та спроба ухилитись від кримінальної відповідальності за скоєне, суд дійшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочині.
Встановлені судом обставини підтверджуються наступними дослідженими в суді доказами, обсяг яких був визначений за погодженням з учасниками судового провадження.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що 01 травня 2008 року він керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN-PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_2 , та рухався в середній смузі руху в напрямку вулиці Наталії Ужвій в місті Києві із швидкістю приблизно 60 км/год. В цей час в правій від нього смузі, рухався автомобіль «FORD-SIERRA». Автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO-T13110» під керуванням ОСОБА_6 рухався з протилежного напрямку і в його полі зору не перебував, оскільки видимість йому обмежував автомобіль, що рухався прямо в крайній лівій смузі зустрічного напрямку руху, та з яким він розминувся, виїхавши на зелений сигнал світлофора на перехрестя. Автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO-T13110» почав змінювати напрямок руху в сторону вулиці Наталії Ужвій в м. Києві, таким чином, що він не мав часу застосувати екстрене гальмування та уникнути зіткнення, від якого автомобіль «VOLKSWAGEN-PASSAT» розвернуло, внаслідок чого в подальшому з ним зіткнувся автомобіль «FORD-SIERRA». Пам`ятає наступні механічні пошкодження: передня права сторона «ЗАЗ-DAEWOO-T13110», та ліва сторона «VOLKSWAGEN-PASSAT», після яких автомобіль вже не підлягав відновленню, тому страхова компанія забрала все, що від нього залишилось та виплатила йому компенсацію. Він був присутнім під час складання працівниками ДАІ схеми місця ДТП, підписував її, ніяких зауважень до її складення не мав.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що 01 травня 2008 року рухався в автомобілі «FORD-SIERRA», державний номерний знак НОМЕР_3 , по проспекту Правди в напрямку вулиці Вишгородської в м. Києві в крайньому правому ряді. По переду нього рухався автомобіль «VOLKSWAGEN-PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_2 , який першим на дозволяючий зелений сигнал світлофора виїхав на перехрестя з проспектом Свободи в м. Києві. В цей час водій автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO-T13110», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 з зустрічної смуги руху здійснював поворот ліворуч, створивши перешкоду для руху автомобілю «VOLKSWAGEN-PASSAT», тому сталося зіткнення між даними транспортними засобами, внаслідок якого «VOLKSWAGEN-PASSAT» розвернуло на сто вісімдесят градусів. Вказав на те, що гальмувати він почав одразу ж, коли побачив автомобіль ОСОБА_6 , який, рухаючись з невеликою швидкістю, пригальмував, а потім розпочав здійснювати поворот ліворуч в його напрямку. Коли транспортний засіб повністю зупинився, з ним зіткнувся «VOLKSWAGEN-PASSAT», якого від удару відкинуло на місце розташування його автомобіля. ОСОБА_8 був присутнім при складенні схеми, її підписував, зауважень не мав, вона була викладена вірно.
Свідок ствердно повідомив суду, що автомобіль «VOLKSWAGEN-PASSAT» та автомобіль під його керуванням здійснили виїзд на перехрестя на зелений сигнал світлофора.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що у зв`язку з тривалим проміжком часу, який минув з моменту ДТП та допитом в судовому засіданні, точної дати його вчинення не може назвати. При цьому пам`ятає, що воно сталося на перехресті проспекту Правди та проспекту Свободи в м. Києві. Він стояв на зупинці громадського транспорту, розташованої по вулиці Наталії Ужвій в м. Києві, якщо рухатись з проспекту Правди в м. Києві. Свідок слідкував за дорожньою обстановкою та бачив, як рухається транспорт по вулиці Наталії Ужвій та проспекту Свободи в м. Києві. Потім загорівся зелений сигнал світлофора для потоків транспорту по проспекту Правди в м. Києві. Саме тоді водій автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO-T13110», рухаючись в крайньому лівому ряді зі сторони вулиці Вишгородської по проспекту Правди в м. Києві, розпочав маневр розвороту, внаслідок якого відбулося зіткнення його правої передньої частини з автомобілем «VOLKSWAGEN-PASSAT». Від удару останній автомобіль розвернувся та здійснив зіткнення з «FORD-SIERRA». Свідок зазначив, що водій автомобіля «VOLKSWAGEN-PASSAT» Правил дорожнього руху не порушував, оскільки рухався на дозволяючий сигнал світлофора.
Оцінюючи в межах пред`явленого обвинуваченому ОСОБА_6 покази свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , суд вважає їх послідовними, логічними, узгодженими між собою та такими, що не суперечать іншим наявним в кримінальному провадженні доказам, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.
В судовому засіданні був також допитаний свідок ОСОБА_12 , який показав, що 01 травня 2008 року він знаходився на зупинці громадського транспорту по проспекту Правди в м. Києві, маючи намір переміщатись в бік вулиці Вишгородської в м. Києві. На перехресті бачив автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO-T13110» під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався в крайній лівій смузі на зелений сигнал світлофора та хотів здійснити лівий поворот на зустрічну смугу руху. Також бачив автомобілі зустрічної смуги руху, а саме, в середній та крайній лівій смузі руху, які зупинились перед перехрестям. Який в цей час був сигнал світлофора для зазначених транспортних засобів йому невідомо. Пішоходи проїзну частину не перетинали. Водій ОСОБА_6 після зупинки відновив рух та розпочав здійснювати поворот ліворуч, та коли він проїхав майже половину проїзної частини, відбулося його зіткнення з автомобілем, який рухався по першій смузі зустрічного напрямку руху, від чого «ЗАЗ-DAEWOO-T13110» відкинуло на обочину. Він та його знайомий одразу ж після цього підійшли до ОСОБА_6 , залишили йому свої контакті телефони, та поїхали у власних справах.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що обставини подій 01 травня 2008 року пам`ятає погано. Зазначив, що того дня він разом з ОСОБА_12 знаходився на зупинці громадського транспорту по проспекту Правди в м. Києві. На перехресті бачив автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO-T13110» під керуванням водія ОСОБА_6 , який з включеними показниками лівого повороту виїхав на середину перехрестя та зупинився. В цей час в крайній лівій смузі зустрічного напрямку руху зупинився автомобіль. Пішоходи проїзну частину не перетинали. ОСОБА_6 продовжив рух та приблизно в центі перехрестя відбулось зіткнення з автомобілем, який рухався з першої чи другої смуги зустрічного напрямку руху. Окрім цього, пам`ятає, що в даному ДТП були три учасники, однак механізму спричинення транспортним засобам ушкоджень у зв`язку з тривалим проміжком часу розповісти не зміг.
Свідок ОСОБА_11 ствердно повідомив, що на власні очі самого моменту зіткнення не бачив, лише почувши звук зіткнення автомобілів, звернув увагу на ДТП.
Аналізуючи покази свідка ОСОБА_11 судом встановлено, що він дійшов висновку про здійснення руху автомобілів «VOLKSWAGEN-PASSAT» та «FORD-SIERRA» на червоний сигнал світлофора лише тому, що побачив стоячий автомобіль в крайній лівій смузі проїзної частини по напрямку руху вищезазначених транспортних засобів.
У суду не виникає сумнівів у тому, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 перебували 01 травня 2008 року в зазначеному ними місці, однак, аналізуючи їхні покази, суд приходить до висновку, що вони неуважно стежили за розвитком подій, оскільки обговорювали власні справи, відволікались, тому не могли розповісти суду розташування учасників після ДТП, отримані ними механічні ушкодження, а свідок ОСОБА_12 лише дав свідчення про двох учасників ДТП, не згадуючи про третій автомобіль «FORD-SIERRA».
Суд звертає увагу, що надані ними покази лише відтворюють обставини події лише до початку ДТП, та в деякій мірі вже після події, і в цій частині узгоджуються з пред`явленим ОСОБА_6 обвинуваченням. Однак, вони не відтворюють картини моменту зіткнення, та не вказують на обставини, які б могли спростувати винність водія ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні.
В судовому засіданні був також допитаний свідок ОСОБА_15 , який показав, що він був свідком ДТП, яке сталося 01 травня 2008 року з участю автомобілів «ЗАЗ-DAEWOO-T13110», «VOLKSWAGEN-PASSAT», «FORD-SIERRA», та спостерігав за ним як пішохід, перебуваючи на розі вулиць проспекту Свободи та проспекту Правди. Водій автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO-T13110», рухаючись по проспекту Правди в м. Києві, розпочав здійснювати поворот ліворуч на вулицю Наталії Ужвій в м. Києві в той час, коли на крайній лівій смузі протилежного для нього напрямку зупинились 2 транспортні засоби. Однак, в зв`язку з тим, що по першій смузі зустрічного для водія ОСОБА_6 напрямку з великою швидкістю на червоний сигнал світлофора здійснювали рух автомобілі «VOLKSWAGEN-PASSAT» та «FORD-SIERRA», відбулося зіткнення: спочатку «ЗАЗ-DAEWOO-T13110» з «VOLKSWAGEN-PASSAT», від якого останній автомобіль відкинуло на автомобіль «FORD-SIERRA».
Свідок ОСОБА_15 зазначив, що його місце розташування дозволяло побачити зелений сигнал світлофорного об`єкта для водія ОСОБА_6 , та червоний сигнал для водіїв транспортних засобів «VOLKSWAGEN-PASSAT» та «FORD-SIERRA». При цьому, під час перехресного допиту прокурором свідок ОСОБА_15 не зміг чітко вказати своє місце знаходження, давав непослідовні покази в частині руху транспортних засобів з прив`язкою до вулиць на перехресті, що викликає у суду сумніви в правдивості наданих ним показів, та визнаються судом в цій частині неналежним доказом.
Окрім показань свідків вина ОСОБА_6 також підтверджується наступними дослідженими судом доказами.
Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01 травня 2008 року зі схемою в якому зафіксована інформація щодо місця зіткнення, присутніх під час огляду учасників ДТП, стан дорожнього покриття, наявність трьох смуг для руху в одному напрямку, слідові інформація, розташування транспортних засобів, характер пошкоджень (т. 1, а.с. 25-44).
Висновком експерта № 380/і від 23 вересня 2011 року, відповідно до якого на момент звернення за медичною допомогою 01 травня 2008 року у ОСОБА_5 були виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита травма грудей: переломи 5, 6, 7 ребер справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я); садна голови, які відносяться до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Локалізація та морфологія виявлених тілесних ушкоджень, часові дані вказують на те, що не можна виключати вірогідність їх утворення внаслідок автомобільної травми травми пасажира у салоні автомобіля, що рухався, при зіткненні його з перешкодою у строк, який відповідає 01 травня 2008 року (т.1, а.с.172-174).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 27 березня 2014 року з ОСОБА_6 та схемою до нього, згідно якого перевірялися покази останнього, та на місцевості встановлювались вихідні дані, фіксувалася відстань між автомобілем та перехрещенням проїзних частин, місце зіткнення (т. 1, а.с. 51-59).
Висновком комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи № 134/336 ат від 31 січня 2013 року, відповідно до якого приймаючи до уваги характер, локалізацію та морфологію тілесних ушкоджень, які були виявлені при проведенні судово-медичних експертиз у ОСОБА_9 та у ОСОБА_6 , в тому числі розташування забійної рани у ОСОБА_9 та встановлений механізм утворення переломів кісток у ОСОБА_6 з урахуванням напрямку інерційних зміщень тіл в салоні автомобіля «Деу», державний номерний знак НОМЕР_1 , в процесі дорожньо-транспортної пригоди та наявність деформації саме зафіксованої нижнє-лівої частини рульового колеса автомобіля «Деу», державний номерний знак НОМЕР_1 , дозволяє стверджувати про те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди в автомобілі «Деу», державний номерний знак НОМЕР_1 , на місці водія знаходився ОСОБА_6 (т.2, а.с. 66-78).
Висновком експерта № 150/ат від 31 березня 2014 року, відповідно до якого визнані неспроможними з технічної точки зору покази водія ОСОБА_6 в частині розташування місця зіткнення його автомобіля з автомобілем «VOLKSWAGEN-PASSAT», зазначеного ним під час проведення слідчого експерименту. В ситуації, яка склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN-PASSAT» шляхом виконання вимог п. 16.6 ПДР. Причиною даної ДТП з технічної точки зору є невідповідність дій водія ОСОБА_6 вимогам п. 16.6 ПДР (т.2, а.с.126-143).
Судом в судовому засіданні допитано експерта ОСОБА_17 , який підтвердив наданий ним висновок автотехнічної експертизи № 150/ат від 31 березня 2014 року, зазначивши, що при проведенні експертного дослідження він виходив з заданих йому вихідних даних. Ним вивчались та використовувались в роботі всі матеріали кримінального провадження, в тому числі, враховувались зафіксовані на асфальтному покритті подряпини проїзної частини та початок сліду юзу заблокованого колеса автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO-T13110», оскільки вони є об`єктивними ознаками місця зіткнення, які утворюються миттєво. Розбите скло та осип ґрунту безпосередньо на місці зіткнення не утворюються, вони з`являються з певним часом, який навіть можна розрахувати експертним шляхом. Цим і пояснюється наявні сліди осипу ґрунту, які розташовані після місця зіткнення, при цьому необхідно також враховувати, що «ЗАЗ-DAEWOO-T13110» контактував з бордюрним каменем.
Експертом підтверджено також висновок про неспроможність показів водія ОСОБА_6 щодо місця зіткнення автомобілів в крайній правій полосі, оскільки це суперечить зафіксованій об`єктивній слідовій інформації. Експерт дійшов такого висновку порівнюючи місце зіткнення автомобілів «Деу», державний номерний знак НОМЕР_1 та «Фольцваген», державний номерний знак НОМЕР_2 , зазначене під час проведення слідчих експериментів водієм ОСОБА_6 та водієм ОСОБА_7 , із розташуванням місця зіткнення, встановленого відповідно до об`єктивної слідової інформації, зафіксованої в схемі до протоколу огляду місця ДТП.
У суду не виникає сумнівів у тому, що зафіксовані на асфальтному покритті подряпини проїзної частини утворились пошкодженими елементами ходової частини або пошкодженими елементами передньої правої частини кузова автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO-T13110», що підтверджується сукупністю зібраних доказів по справі, тому твердження сторони захисту про те, що «ці подряпини були раніше, а експерт при проведені експертизи дійшов помилкового висновку про вищезазначені факти», визнаються судом необґрунтованими, та розцінюються як обрана позиція захисту від пред`явленого обвинувачення.
Не заслуговують на увагу також твердження сторони захисту про те, що експерт спотворив дійсність, оскільки масштабна схема до висновку експерта суперечить тій схемі ДТП, яку склали працівники ДАІ, та відповідно до якої зіткнення сталось в першій смузі, а не в середній, як вказав експерт, оскільки вони є надуманими, а дослідницька частина висновку експерта містить детальний опис ходу дослідження, в результаті якого були визнані спроможними встановлені слідчим експериментом покази водія ОСОБА_7 щодо місця зіткнення транспортних засобів.
В ході судового розгляду справи сторона захисту звертала увагу суду на факти порушень органом досудового розслідування розумних строків проведення досудового розслідування, про що свідчить зокрема те, що кримінальну справу порушено 06 вересня 2011 року (т.1, а.с.8), тобто через три роки з моменту вчинення ДТП, та завдяки численним скаргам самого ОСОБА_6 . Також, була допущена тяганина, оскільки постанови про закриття справи неодноразово скасовувались, мало місце неналежне виконання службовими особами своїх посадових обов`язків, що виразилось зокрема у порушенні строків вручення потерпілій постанови про порушення кримінальної справи, а також мала місце упередженість та необ`єктивність, оскільки всі складені під час досудового розслідування процесуальні документи викладались таким чином, ніби факт порушення ОСОБА_6 правил дорожнього руху вже достовірно встановлено.
Суд погоджується з тим, що при проведенні досудового розслідування дійсно були допущені порушення розумних строків проведення досудового розслідування та певні процесуальні строки. При цьому, суд звертає увагу на те, що встановлені порушення не тягнуть за собою наслідки, визначені ст. 87 КПК України, тобто визнання досліджених судом доказів недопустимими.
Також в судовому засіданні сторона захисту наполягала на долучені всіх власноручно написаних письмових пояснень свідків, обґрунтовуючи це метою досягнення об`єктивної істини у справі, оскільки вони повно та всебічно нададуть можливість дослідити обставини справи, відтворити дійсну картину ДТП, вказуючи, що вони є належними доказами в даному кримінальному провадженні. Сам факт недолучення письмових пояснень свідків, постанов про порушення кримінальної справи, її закриття, скасування, протоколи допиту свідків, розцінювалось захисником як необ`єктивність, фальсифікація справи та її обвинувальний ухил відносно ОСОБА_6 .
Суд не може погодитись з такою позицією захисту, оскільки вона не узгоджується з загальними принципами КПК України та нормами, які регулюють процес доказування та визнання доказами, відповідно до яких доказами можуть слугувати лише ті фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, які безпосередньо сприймає суд, речові докази, документи та висновки експертів.
Тому, наявні в матеріалах кримінального провадження протоколи допитів свідків, рапорти, повідомлення, заяви, вказівки прокурора, визнаються судом неналежними доказами, оскільки вони прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженню, не вказують на інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, на достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він невинний у вчиненні даного злочину суд розцінює як спробу ухилитись від кримінальної відповідальності за скоєне, оскільки висловлені обвинуваченим доводи своєї невинуватості не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження, і спростовуються зібраними у справі доказами, що були досліджені судом, та які суд вважає послідовними, логічними, такими, що узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи, є достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.
Оцінюючи усі досліджені докази по справі у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому злочині доведена повністю і органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
При цьому суд вважає за необхідне виключити з формулювання пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення в даному кримінальному провадженні посилання на порушення водієм автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO-T13110», державний номерний знак НОМЕР_1 , вимог п. 1.5, пп. «б» п. 2.3 та п. 10.1 Правил дорожнього руху, оскільки їх порушення водієм не стало причиною тяжких наслідків, що настали внаслідок ДТП, та не знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується зібраними доказами по справі.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, те, що він є особою, яка досягла пенсійного віку, працює, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, раніше не судимий.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено
Враховуючи вказані обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, характер вчиненого ним порушення правил дорожнього руху, його наслідки, зважаючи на позицію потерпілої, яка матеріальних претензій не заявила, підтримала обвинуваченого в обраній ним позиції захисту, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про необхідність засудження обвинуваченого ОСОБА_6 до покарання у виді штрафу без відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Разом з тим, враховуючи положення п. 4 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, санкцію статті ч. 1 ст. 286 КК України, беручи до уваги, що з моменту вчинення ОСОБА_6 злочину, тобто з 01 травня 2008 року, минуло понад два роки, наявні всі законні підстави для звільнення його від призначеного за ч. 1 ст. 286 КК України покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витати по справі, які складають розмір проведеної по справі автотехнічної експертизи № 150/ат від 31 березня 2014 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
На підставі п. 4 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у зв`язку з закінченням строків давності.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави вартість проведеної по справі автотехнічної експертизи № 150/ат від 31 березня 2014 року в розмірі однієї тисячі чотириста сімдесят п`яти гривень сімдесяти шести копійок.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду міста Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Подільський районний суд м.Києва.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

СуддяОСОБА_1