МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/2864/14-к
Провадження № 1-кп-480/57/15
УХВАЛА
27 січня 2016 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Миколаївського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження № 0000778 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Під час судового розгляду від захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 , надійшло клопотання, в якому він просить визнати недопустимими докази у цьому кримінальному провадженні, а саме: висновок есперта №2/172 від 19.09.2014 року обґрунтовуючи своє клопотання наявністю очевидних ознак недопустимості цих доказів на підставі доводів, викладених в клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання адвоката.

Прокурор, представники потерпілих та потерпілі заперечували проти клопотання.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Згідно з положенням ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

На думку суду, доводи захисника, викладені в клопотанні, стосуються більше ознак достовірності, достатності та взаємозвязку доказів, оцінка яких здійснюється судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. Обставин, які б свідчили про очевидну недопустимість зазначених джерел доказів, як це передбачено ч. 2, 3 ст. 89 КПК України захистом не наведено. Таким чином в задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 89, 94, 350 КПК України суд, -

Постановив:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 про визнання доказів недопустимими а саме, висновку есперта №2/172 від 19.09.2014 року, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - відмовити

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

27.01.2016