Єдиний унікальний номер 341/846/14-к
Номер провадження 1-кс/341/51/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2014 року м. Галич
Слідчий суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Галич в приміщенні Галицького районного суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Слобідка Галицького району, житель АДРЕСА_1 , не працюючого, громадянина України, раніше неодноразово судимий,
який підозрюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 152 ч.3 КК України, -
Слідчий СВ Галицького РВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 за погодженням з прокуратурою Галицького району Івано-Франківської області звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 152 ч.3 КК України.
З клопотання вбачається, що 22 квітня 2014 року, біля 14 години 45 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в с.Дем`янів Галицького району, на полі біля теплотраси Бурштинської ТЕС. Там він побачив неповнолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка разом зі своєю малолітньою двоюрідною сестрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітнім братом ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 збирали квіти кульбаби для виготовлення штучного меду.
Побачивши дітей, у ОСОБА_5 виник намір на задоволення своєї статевої пристрасті і для приведення свого злочинного наміру до виконання він непомітно почав підходити до них. Однак дівчата помітили ОСОБА_5 та почали втікати. При цьому ОСОБА_7 взяла на руки свого малолітнього брата, але пробігши з ним кілька метрів, усвідомила, що не зможе втекти від ОСОБА_5 з братом на руках, після чого поставила його на землю і наказала бігти за ОСОБА_8 , а сама бігла позаду нього. В той час ОСОБА_5 наздогнав неповнолітню ОСОБА_7 , зловив її лівою рукою за волосся та силою повалив на землю. Будучи наляканою, ОСОБА_7 стала кричати та кликати на допомогу, а також просила ОСОБА_5 відпустити її. Однак останній, виражаючись в сторону дівчини нецензурними словами, наказав їй закрити рот, після чого, продовжуючи тримати ОСОБА_7 лівою рукою за волосся, підняв її із землі в положення на коліна, а правою рукою схопив потерпілу спереду за шию і почав душити її, не даючи дівчині можливості кричати і кликати на допомогу.
Будучи обезсиленою, ОСОБА_7 перестала кликати на допомогу сторонніх осіб, після чого ОСОБА_5 , відпустив шию дівчини, і продовжуючи тримати її лівою рукою за волосся, правою рукою розщепив ґудзики на своїх штанах, і усвідомлюючи, що дівчина являється неповнолітньою,запропонував їй вступити з ним в статеві зносини неприродним способом шляхом здійснення орогенітального контакту. Однак ОСОБА_7 відмовилась виконати вимогу ОСОБА_5 , після чого він, з метою подолання опору потерпілої, підняв її з колін за волосся, яке постійно тримав у лівій руці, і умисно наніс неповнолітній один удар ногою в ділянку лівої гомілки. Після цього, продовжуючи утримувати потерпілу за волосся, ОСОБА_5 наказав їй іти слідом за ним і потягнув дівчину в сторону кущів, що росли неподалік.
Через спричинену біль внаслідок потягування за волосся ОСОБА_7 змушена була підкоритись волі ОСОБА_5 та направилась за ним. При цьому, пройшовши декілька метрів до схилу, ОСОБА_5 з метою насильницького задоволення своєї статевої пристрасті природним способом, знову ривком потягнув потерпілу за волосся до землі, внаслідок чого вона впала на спину, а ОСОБА_5 , продовжуючи утримувати дівчину лівою рукою за волосся, ліг на неї зверху і правою рукою опустив свої штани до колін, вимагаючи від неповнолітньої ОСОБА_7 , щоб вона його цілувала. Дівчина відмовилась виконати вимогу ОСОБА_5 , після чого спромоглася дістати свій мобільний телефон і спробувала наугад зателефонувати комусь з абонентів, номери яких були записані у її телефоні. Однак ОСОБА_5 помітив це, після чого вирвав з рук ОСОБА_7 її телефон, та відкинувши його в сторону, продовжив вимагати у дівчини, щоб вона його поцілувала. ОСОБА_7 відмовилась виконати вимогу ОСОБА_5 , після чого той умисно вкусив дівчину у її верхню та нижню губи. В цей момент до них прибіг ОСОБА_10 , якому ОСОБА_8 повідомила, що ОСОБА_7 зловив незнайомий чоловік і ОСОБА_5 , побачивши, що на допомогу ОСОБА_7 прийшли стороні особи, не довів свій злочинний умисел до кінця з причини, які не залежали від його волі, та змушений був відпустити ОСОБА_7 , а сам почав втікати з місця злочину. Однак в подальшому він був затриманий жителями с. Дем`янів Галицького району на території села і переданий працівникам правоохоронних органів.
ОСОБА_5 23.04.2014р. було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 152 ч.3 КК України.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, підозрюваного та його захисника, які просили відмовити в задоволенні клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити, оскільки запобіжний захід, про обрання якого, просить сторона кримінального провадження - з боку обвинувачення є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.
Можлива причетність ОСОБА_5 до інкримінованих йому дій підтверджується матеріалами, доданими до клопотання, а також доказами, зібраними в кримінальному провадженні.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
За ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
П.3 ч. 2 ст. 183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Враховуючи тяжкість скоєного злочину та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом; зважаючи на те, що потерпіла безпосередньо вказала на підозрюваного як на особу, що вчинила кримінальне правопорушення; те, що з місяця вчинення кримінального правопорушення підозрюваний скрився та таким чином намагався уникнути відповідальності за вчинене, що підтверджує його можливі спроби переховуватися від органів досудового розслідування та виключає можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інших, більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя приходить до переконання, що в засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому до підозрюваного, з урахуванням вимог ст. 197 КПК України, слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків.
При цьому, обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 оскільки дані обставини є такими, які характеризують підозрюваного, і не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Згідно з протоколом затримання від 22.04.2014р. ОСОБА_5 фактично затримано 22.04.2014 року о 18 год. 30 хв., а тому строк тримання під вартою належить обчислювати з цієї дати.
Виходячи з викладеного, на підставі ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст. ст. 131,132,176,177,178,183,184,193,194,197,309,395 Кримінального процесуального Кодексу України (2012р.), -
Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Слобідка Галицького району, житель АДРЕСА_1 на строк шістдесят днів, терміном до « 21» червня 2014 року.
Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати у СІЗО м. Івано-Франківська.
Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя:ОСОБА_1