Гусятинський районний суд Тернопільської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2010 року

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого суду ОСОБА_1

при секретарі Федорів О.П.

з участю прокурора Турецького П.С.

потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гусятин справу по

обвинуваченню ОСОБА_3, 21 травня 1972 року нарцдження,

уродженки та жительки м. Копичинці, вул. І.Франка, 59 Гусятинського району

Тернопільської області, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1, не заміжня, не

працююча, не судима згідно ст. 89 КК України, за ч.І ст. 185, ч.2 ст. 304 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

12.01.2010 року ОСОБА_3, будучи дорослою особою,

проходячи по вулиці Б. Хмельницького в м. Копичинці Гусятинського р-ну разом з

своєю дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаючи,

що вона являється малолітньою, запропонувала її скоїти крадіжку мобільного телефону

ОСОБА_2 та шляхом переконання втягнула свою малолітню дочку ОСОБА_4 у

злочинну діяльність.

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на скоєння крадіжки, ОСОБА_3,

перебуваючи в стані алкогольного спяніння, 12.01.2010 року, близько 20 год. 30 хв.,

разом з своєю малолітньою дочкою ОСОБА_4 підійшли до автомобіля марки ВАЗ

2101, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, який знаходився біля магазину по вул. Б.

Хмельницького 27, м. Копичинці, Гусятинського р-ну і належить ОСОБА_2.

Переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає та вони залишаються

непоміченими, ОСОБА_3 наказала своїй малолітній дочці ОСОБА_4 проникнути в

салон автомобіля. Малолітня ОСОБА_4, будучи особою, яка згідно ст. 22 КК України

не досягла віку, з якого можлива кримінальна відповідальність, шляхом відкриття

передніх лівих дверей автомобіля, які не були зачинені на замок, проникла в середину

салону, а ОСОБА_3 залишилася неподалік спостерігати, чи не йде хтось з сторонніх

осіб та повинна була попередити її про небезпеку. Перебуваючи в салоні автомобіля

малолітня ОСОБА_4, умисно, таємно, з корисливих мотивів викрала мобільний

телефон марки «Самсунг - С 200, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора

«Київстар» вартістю 30 грн., на рахунку якої були гроші в сумі 12 грн., а всього ОСОБА_4

Л.В. разом з своєю малолітньою дочкою ОСОБА_4 викрали майна ОСОБА_2 на

загальну суму 292 грн., після чого покинули місце скоєння злочину, а викраденим

майном розпорядилися на власний розсуд.

Допитана у судовому засіданні підсудна ОСОБА_3 вину визнала повністю і

пояснила, що 12.01.2010 року, після обіду вжила близько 400 грам горілки, від чого перебувала в стані алкогольного спяніння. В цей день, близько 20 год. ЗО хв. вона разом

з своєю малолітньою донькою ОСОБА_4, проходили по вул. Б. Хмельницького, що в

м. Копичинці Гусятинського р-ну. В цей час біля продуктового магазину на вказаній

вулиці вона помітила автомобіль червоного кольору, як пізніше дізналася ВАЗ 2101,

який стояв без нагляду та належав ОСОБА_2, жителю ІНФОРМАЦІЯ_3.

Підійшовши до вказаного автомобіля переконалася, що в ньому дійсно нікого не має та

наказала своїй дочці ОСОБА_4 залізти в середину і перевірити, чи немає в салоні

грошей чи будь-яких інших цінних речей. На її пропозицію дочка погодилася та

підійшла до передніх дверей автомобіля зі сторони водія і відчинивши двері, які на ключ

не були зачинені, проникла в салон. В цей вона час перебувала поряд і дивилася чи не

йде ніхто з сторонніх осіб, щоб попередити дочку в разі небезпеки. Трохи згодом дочка

вийшла з автомобіля та повідомила, що в ньому грошей не має, а вона між передніми

сидіннями знайшла і взяла собі тільки мобільний телефон та показала його. Після цього

вони пішли до свого домогосподарства. В момент крадіжки нікого з сторонніх осіб не

було та ніхто цього не бачив. Чого вона сама не скоювала крадіжки, а залучила до неї

свою малолітню дочку пояснити не може, так як на той час перебувала в стані

алкогольного спяніння.

19.01.2010 року, близько 16 год. до неї прийшли працівники міліції і під час

розмови з ними дочка ОСОБА_4 розповіла її про вчинену крадіжку та добровільно

видала викрадений мобільний телефон, який вилучили в Гусятинський РВ УМВС. Також

з даного приводу вона та дочка власноручно і добровільно написали явки з повинними в

якій зізналися у вчиненій крадіжці.

Крім повного визнання вини в скоєному злочині самою підсудною, її винність

доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 12.01.2010 року,

близько 20 год., на своєму автомобілі марки ВАЗ 2101, червоного кольору, д.н.з. Б 3824

ТЕ проїжджав по вул. Б. Хмельницького, м. Копичинці, Гусятинського р-ну.

Проїжджаючи автомобілем по вул. Б. Хмельницького, м. Копичинці, у нього закінчився

бензин в паливному баці та свій автомобіль він залишив біля продуктового магазину,

який розміщений по даній вулиці. Закривши двері автомобіля, але не на ключ, так як на

замок вони не зачиняються, він пішов по бензин. Автомобіль залишив без нагляду з лівої

сторони вказаного магазину, неподалік стіни. В автомобілі, на панелі, біля передніх

сидінь він залишив також свій мобільний телефон марки «Самсунг С - 200», ІМЕІ

1072700, з панеллю червоного кольору, задня частина сірого кольору в якому

була сім-картка мобільного оператора «Київстар» на рахунку якої були гроші в сумі 12

грн. Даний телефон залишив того, що в нього сіла батарея. Десь через 40-50 хв. він

повернувся до автомобіля, всі двері в якому були зачинені і виявив відсутність свого

мобільного телефону, та зрозумів, що його викрали. 19.01.2010 року, по даному факту

він звернувся до працівників міліції. Пізніше йому стало відомо, що крадіжку

мобільного телефону вчинила малолітня ОСОБА_4, так як її наказала мати ОСОБА_4

Л.В. На даний час мобільний телефон знаходиться у нього на зберіганні. Претензій до

ОСОБА_4 не має.

З оголошеного в судовому засіданні протоколу допиту неповнолітнього свідка

ОСОБА_4, вбачається, зокрема, що «..12.01.2010 року, близько 20 год. ЗО хв. вона

разом з своєю матір ю ОСОБА_3 проходили по вул. Б. Хмельницького в м. Копичинці,

Гусятинського р-ну. Мати перебувала в стані алкогольного спяніння. ...Мати

підійшовши до вказаного автомобіля переконалася, що в ньому нікого не має і наказала

її залізти в середину і перевірити чи немає там грошей або цінних речей, на що

погодилася. Далі вона підійшла до передніх дверей автомобіля зі сторони водія та

відчинила їх, так як вони на замок зачинені не були. Коли проникла в салон, то почала

шукати гроші. Її мати ОСОБА_3 перебувала поряд і дивилася чи не йде ніхто з

сторонніх осіб і в разі небезпеки мала попередити. Перебуваючи в салоні вона грошей не

знайшла, про те між передніми сидіннями виявила мобільний телефон марки «Самсунг»

панель якого була червоного кольору, а з заді сірого, мобільний телефон був відключений.

Вказаний телефон вирішила викрасти, оскільки в неї не було телефону, та поклала його

в одну з кишень куртки. ...Після цього вони разом з матірю залишили вказаний

автомобіль та прийшли до свого домогосподарства. Запропонувала її вчинити крадіжку

мати ОСОБА_3, сама б вона цього не зробила. ...19.01.2010 року, близько 16 год., до

них прийшли працівники міліції і під час розмови вона розповіла про вчинену крадіжку та

добровільно видала викрадений мобільний телефон, який вилучили в Гусятинський РВ

УМВС, та з даного приводу власноручно без будь-якого тиску написала явку з

повинною». (а.с. 37-38).

Зазначені показання' неповнолітнього свідка повністю підтверджується

протоколом добровільної видачі від 19.01.2010 року із змісту якого слідує, що ОСОБА_3

А.Я. в присутності своєї матері ОСОБА_3 добровільно видала працівникам міліції

мобільний телефон «Самсунг С-200», ІМЕІ 1072700, який було вилучено (а.с.

9-10) та протоколом явки з повинною малолітньої ОСОБА_4 від, 19.01.2010 року із

змісту якого вбачається, що ОСОБА_4 добровільно зізналася в тому, що 12.01.2010

року вона за наказом своєї матері ОСОБА_3 викрала з автомобіля ВАЗ 2101,

червоного кольору, який знаходився біля продуктового магазину по вул. Б.

Хмельницького 27, м. Копичинці, Гусятинського району, мобільний телефон «Самсунг

С-200». (а.с. 13);

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні крадіжки майна та втягнення

малолітньої доньки у злочинну діяльність доводиться також явкою з повинною,

написаною нею власноручно, її показами, даними нею на досудовому слідстві.

Так, зокрема, в явці, з повинною, написаною підсудною власноручно 19.01.2010

року ОСОБА_3 добровільно зізналася в тому, що «.. 12.01.2010 року вона спільно з

своєю малолітньою дочкою ОСОБА_4 викрали з автомобіля ВАЗ 2101, червоного

кольору, який знаходився біля магазину по вул. Б. Хмельницького 27, м. Копичинці,

Гусятинського району, мобільний телефон «Самсунг С-200». (а.с. 9);

Під час допиту в якості підозрюваної та обвинуваченої згідно протоколів допиту

від 20 січня 2010 року та 27 січня 2010 року, 22 лютого 2010 року підсудна повністю

підтвердила обставини, викладені в явці з повинною, детальніше їх описавши, (а.с. 44-

45, 67-68, 97-98).

Обставини вчинених злочинів підтверджуються також протоколом відтворення

обстановки та обставин події від 27.01.2010 року, із якого слідує, що підозрювана

ОСОБА_3 на місцевості розповіла та показала про обставини крадіжки мобільного

телефону марки «Самсунг С-200» спільно з своєю малолітньою дочкою ОСОБА_4,

яка мала місце 12.01.2010 року, (а.с.49-52).

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку,

що дії підсудного вірно кваліфіковані за ч.І ст. 185 КК України, як таємне викрадення

чужого майна (крадіжка) та за ч.2 ст. 304 КК України, як втягненні неповнолітнього у

злочинну діяльність, вчинене матірю щодо малолітньої особи.

Як слідує із змісту довідки-характеристики Копичинецької міської ради, № 138

ОСОБА_3 характеризується з негативної сторони (а.с.57).

При призначенні покарання підсудній ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 ККУкраїни, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані щодо особи підсудної, яка

негативно характеризується за місцем проживання, обставини, що обтяжують покарання:

вчинення злочину в стані алкогольного спяніння, обставини, що помякшують

покарання: повне визнання вини, щире каяття, відшкодування завданої шкоди, думку

потерпілого та приходить до висновку про призначення покарання підсудній у виді

позбавлення волі та про можливість її виправлення без відбування покарання,

звільнивши її на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання, якщо вона

протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї

обовязки.

Остаточне покарання підсудній слід визначити на підставі ст. 70 КК України

шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Дане покарання підсудній є необхідним і достатнім для її виправлення та

попередження нових злочинів.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_3

залишити без змін - підписку про невиїзд.

Речові докази: мобільний телефон марки «Самсунг С-200», ІМЕІ

1072700, який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_2

під розписку, після набрання вироком законної сили - повернути останньому.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323, 324, КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винною за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 304 КК

України і призначити їй покарання:

-за ч.І ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 304 КК України у виді 5 (пяти) років позбавлення волі.

На підставі ч.І ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення

менш суворого покарання- більш суворим, призначити ОСОБА_3

остаточне покарання у виді 5 (пяти) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання, якщо

вона протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає

покладені на неї обовязки.

Відповідно до ч.З ст. 76 КК України на ОСОБА_3 покласти обовязки

повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_3

залишити без змін - підписку про невиїзд.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Самсунг С-200», ІМЕІ 1072700, який

передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_2 під розписку, після

набрання вироком законної сили - повернути останньому.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області

протягом 15 діб з дня його винесення шляхом подачі скарги через Гусятинський

районний суд.

Суддя: Лисюк І.О.