Ухвала іменем україни 29 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого судді ОСОБА_8,
суддів:ОСОБА_9, ОСОБА_10
при секретарі ОСОБА_11

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000451, за обвинуваченням

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Актове, Вознесенського району, Миколаївської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Балтського районного суду Одеської області від 11 березня 2014 року за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

за участю прокурораОСОБА_12

В С Т А Н О В И Л А:

У касаційній скарзі прокурором викладено вимогу про скасування вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_5 та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність судом апеляційної інстанції. Вказує, що в порушення вимог ч. 7 ст. 284 КПК України суд першої інстанції постановив вирок, а не ухвалу, та в його мотивувальній частині визнав

ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а в резолютивній провадження закрив у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Вказані порушення судом апеляційної інстанції усунуті не були, а навпаки, у вступній частині вироку апеляційного суду зазначено, що вироком районного суду ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження щодо нього закрито. Зазначає, що апеляційним судом при призначенні покарання засудженому помилково зазначено про застосування принципу часткового складання покарань за сукупністю вироків, оскільки фактично судом застосовано принцип повного складання покарань.

В запереченнях на касаційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_6, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5, вказує, що вирок апеляційного суду є законним та обґрунтованим і просить залишити його без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13 лютого 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 389

КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. За ч. 2 ст. 125 КК України кримінальне провадження щодо

ОСОБА_5 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 будучи засудженим вироком Балтського районного суду від 11 березня 2014 року за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин, з 14 квітня 2014 року перебував на обліку в Балтському РП Балтського МРВ КВІ УДПтСУ в Одеській області та 23 квітня

2014 року працівниками вказаної установи йому було роз'яснено про правила та умови відбування покарання у виді громадських робіт, про що відібрано розписку, а також винесено постанову, якою встановлено дні явки на реєстрацію, видано направлення до «Балтакомунсервіс», де засуджений мав з 24 квітня 2014 року відбувати вищезазначене покарання. Проте, засуджений умисно з метою ухилення від покарання, без поважних причин не з'явився до КП «Балтакомунсервіс», та за повторним викликом, 5 травня

2014 року йому було винесено попередження про необхідність відбування покарання та можливу кримінальну відповідальність за ухилення від його відбування. Однак, ОСОБА_5 з 5 травня

2014 року продовжував умисно, без поважних причин ухилятися від відбування покарання у виді громадських робіт, та до КП «Балтакомунсервіс» не з'явився.

Крім того, 18 травня 2014 року приблизно о 17.00 год.

ОСОБА_5 знаходячись в центральному парку в м. Балті, на грунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс

ОСОБА_7 декілька ударів кулаками в область підборіддя, чим заподіяв останньому легких тілесних ушкоджень.

Вироком Апеляційного суду від Одеської області від 19 травня

2015 року вирок Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13 лютого 2015 року щодо ОСОБА_5 скасовано.

Постановлено новий вирок, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України з урахуванням ст. 72

КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано покарання призначене за вироком Балтського районного суду Одеської області від 11 березня 2014 року та остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 25 (двадцять п'ять) днів.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Висновки суду про винність ОСОБА_5 та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 389 КК України у касаційній скарзі не оспорюються, судовий розгляд кримінального провадження проведений у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Що стосується доводів касаційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні остаточного покарання ОСОБА_5, то вони є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з рішення апеляційного суду, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_5 за сукупністю вироків, суд в резолютивній частині вироку послався на принцип часткового складання покарань.

Разом з тим, судом було застосовано принцип повного складання покарань, оскільки призначивши ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, судом було повністю приєднано покарання призначене вироком Балтського районного суду Одеської області від 11 березня 2014 року у виді громадських робіт на строк 200 годин, що з урахуванням положень ст. 72 КК України відповідає 25 (двадцяти п'яти) дням обмеження волі, та остаточно визначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 25 (двадцять п'ять) днів.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 під час судового розгляду відмовився від обвинувачення та просив закрити провадження відносно

ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 125 КК України, у зв'язку з чим районним судом закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Проте, у в мотивувальній частині вироку апеляційного суду викладено формулювання обвинувачення у заподіянні

ОСОБА_5 18 травня 2014 року тілесних ушкоджень

ОСОБА_7, провадження за яким закрито.

Згідно зі ч. 1 ст. 437 КПК України суд касаційної інстанції не має права застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок апеляційного суду щодо засудженого ОСОБА_5 підлягає зміні шляхом пом'якшення покарання та виключення з мотивувальної частини вироку формулювання обвинувачення, кримінальне провадження за яким закрито.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 438

КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Одеської області від 19 травня

2015 року щодо ОСОБА_5 змінити.

Виключити з мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення судом першої інстанції у скоєнні 18 травня 2014 року злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України ОСОБА_5, як помилково викладене.

Вважати засудженим ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням ст. 72

КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Балтського районного суду Одеської області від 11 березня 2014 року за ч. 2 ст. 125 КК України, та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 15 (п'ятнадцять) днів.

В решті вирок Апеляційного суду Одеської області від

19 травня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10