У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2010 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Зазулі І.Є.

суддів Калиняк О.М., Михайлишин Г.Я.

з участю прокурора Остапик О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляцією ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 03 березня 2010 року про встановлення адміністративного нагляду,

в с т а н о в и л а :

Вироком Ківерцівського районного суду Волинської обл. від 14 грудня 2007 року ОСОБА_1 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання - з 14 березня 2007 року по 14 березня 2010 року.

Постановою від 03 березня 2010 року Шевченківського районного суду м. Львова на підставі п. "б" ст. 3, ст.ст. 5, 6, 10 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі" ОСОБА_1 встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік та застосовано обмеження: заборонено вихід з будинку (квартири) з 22.00 год. до 6.00 год.; зобовязано зявлятися для реєстрації в органи внутрішніх справ за місцем проживання.

На постанову суду ОСОБА_1 подав апеляцію, в якій просить постанову скасувати. В обґрунтування апеляції покликається на те, що суд при винесенні постанови не врахував, що останнє стягнення до нього було застосоване 20 серпня 2009 року, тобто на момент звернення адміністрації колонії з поданням до суду стягнення було погашене; порушень, передбачених ст. 133 КВК України, він не допускав, тому не може вважатися злісним порушником режиму утримання. Вважає, що судом були порушені вимоги кримінально-процесуального закону, а саме: про час і місце розгляду справи він повідомлений не був, з протоколом судового засідання не ознайомлений, копії постанови не отримував.

Будучи повідомленим про час і місце розгляду справи в апеляційній інстанції, ОСОБА_1 в судове засідання не зявився.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення постанови без зміни, а апеляції без задоволення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що постанову суду слід залишити без зміни, а апеляцію без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. б ст. 3 Закону України „Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі адміністративний нагляд встановлюється щодо осіб, засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо під час відбування покарання їх поведінка свідчила, що вони вперто не бажають стати на шлях виправлення і залишаються небезпечними для суспільства.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, відбуваючи покарання в Личаківській виправній колонії № 30 у Львівській області, за період з 18 липня 2008 року по 20 серпня 2009 року вчинив 16 порушень встановленого порядку відбування покарання, за що до нього були застосовані заходи стягнення; заходи заохочення не застосовувалися (а.с.4, 5).

При розгляді справи суд першої інстанції врахував особу засудженого й те, що його поведінка під час відбування покарання свідчить про вперте небажання стати на шлях виправлення й що ОСОБА_1 залишається небезпечним для суспільства.

На підставі повного й всебічного дослідження обставин справи, суд прийшов до правильного висновку про необхідність встановлення щодо ОСОБА_1 адміністративного нагляду. Визначений судом термін адміністративного нагляду тривалістю один рік та застосовані до ОСОБА_1 обмеження відповідають вимогам Закону України „Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі, особі піднаглядного та ступеню його небезпеки для суспільства.

Покликання ОСОБА_1 на порушення судом вимог кримінально-процесуального закону колегія судів до уваги не бере. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був присутній в засіданні суду першої інстанції і давав пояснення, судом було направлено ОСОБА_1 копію постанови суду від 03 березня 2010 року та копію постанови протоколу судового засідання (а.с.7, 26).

Твердження ОСОБА_1 про те, що відповідно до ст. 133 КВК України він не є злісним порушником встановленого порядку відбування покарання, не впливає на правильність прийнятого судом рішення.

Те, що ОСОБА_1, перебуваючи під вартою в Луцькому слідчому ізоляторі з 19 березня 2007 року допустив сім порушень, а під час відбуття покарання в Личаківській виправній колонії № 30 у Львівській обл. - 16 порушень встановленого порядку відбування покарання, за що на нього були накладені стягнення, його характеристика свідчать про вперте небажання ОСОБА_1 стати на шлях виправлення й що він залишається небезпечним для суспільства. Наведене є достатньою, передбаченою законом підставою для встановлення щодо такої особи адміністративного нагляду.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість апеляції.

Постанова суду є законною та обґрунтованою й підстав для її скасування та задоволення апеляції ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367, 382 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 03 березня 2010 року щодо ОСОБА_1 про встановлення адміністративного нагляду залишити без зміни, а апеляцію ОСОБА_1 - без задоволення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4