Справа № 439/1345/15-к
пр.№ 1-кп/464/356/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.12.2015 року

Колегія суддів Сихівського районного суду м. Львова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Сихівського районного суду міста Львова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000431 від 29.05.2014 року відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,
встановила:
У провадженні Сихівського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки вважає, що жодні обставини, що вплинули на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження на даний час не змінилися.
Потерпілий підтримав думку прокурора.
Захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про зміну обвинуваченому міри запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч.3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ухвали колегії суддів Сихівського районного суду м.Львова від 09 листопада 2015 року, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 спливає 07 січня 2016 року.
Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна; дані про особу обвинуваченого, його вік, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, а саме: ОСОБА_7 не одружений, осіб на утриманні не має, суд приходить до висновку, що усі вищевказані обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, продовжити вчинення кримінальних правопорушень, перешкоджати іншим чином об`єктивному з`ясуванню обставин справи.
А тому, у зв`язку з тим, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи його продовження не зменшилися, застосування іншого запобіжного заходу за вказаних обставин є необгрунтованим.
Керуючись ст.ст.183, 331 КПК України,
у х в а л и л а :
Клопотання прокурора задовольнити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 відмовити.
Строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на шістдесят днів, а саме, до 25 лютого 2016 року включно.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, його захиснику та направити до Львівської установи виконання покарань №19.
Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3