Справа №483/2923/13-к 13.10.2015 13.10.2015 13.10.2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої-судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

розглянув у судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001147 за апеляційною скаргою прокурора Очаківської міжрайонної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 липня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Очакова Миколаївської області, громадянин України, проживаючий по АДРЕСА_1 , раніше судимий Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області:

1)19.01.2012 року за ч. 1 ст. 249 КК України до штрафу у розмірі 1700 грн.;

2)19.09.2012 року за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 249 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією всього здобутого. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

- визнаний невинним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України та виправданий за відсутністю в його діях складу зазначеного злочину.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_5

обвинувачений: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора Очаківської міжрайонної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 :
посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам

Провадження № 11-кп/784/720/15 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ч. 1 ст. 384 КК України Головуючий в судді апеляційної інстанції: ОСОБА_1

кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону просить про скасування вироку та ухвалення нового, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 вересня 2012 року та остаточно ОСОБА_6 призначити покарання 2 роки 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією всього добутого.

Крім того, просить про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, а саме, які містяться в показаннях свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також у вироку Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.07.2013 року та дані, які характеризують особу ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції вироку Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 липня 2015 року:
ОСОБА_6 визнано невинним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу злочину.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора Очаківської міжрайонної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 :
Вказує, що в основу виправдувального вироку покладено показання свідка ОСОБА_12 , який є раніше судимою особою та перебуває у дружніх стосунках з обвинуваченим, у зв`язку із чим свідчить на його користь.

Крім того, вважає, що показання ОСОБА_12 слід визнати недопустимими, оскільки вони не узгоджуються із іншими доказами; показання свідка ОСОБА_10 суд інтерпретував у спосіб, що суперечить фактичним обставинам справи в частині того, які особи перебували на човні та передавали предмети особам, які перебували на березі.
Зазначає, що в порушення вимог п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, судом не надано правової оцінки вироку Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 липня 2013 року, яким ОСОБА_13 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КПК України, в мотивувальній частині якого показання ОСОБА_6 в якості свідка визнано такими, що повністю не відповідають фактичним обставинам справи та спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами. На думку апелянта, зазначений вирок є доказом вини ОСОБА_6 .
Обставини, встановлені судом першої інстанції:
Органами досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України за наступних обставин.
22 квітня 2013 року в період часу з 11 год. 19 хв. до 11 год. 40 хв. в ході судового засідання у кримінальному провадженні № 0000236 від 04 березня 2013 року за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за дачу завідомо неправдивих показань, надав суду завідомо неправдиві показання в якості свідка про те, що 20 травня 2012 року він не передавав мішок з виловленою рибою та ящик зі знаряддями лову ОСОБА_13 .

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції:
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги прокурора Очаківської міжрайонної прокуратури Миколаївської області та який просив про скасування вироку та постановлення нового, заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд прийшов до наступного.

Дослідивши докази по справі та надавши їм правову оцінку у сукупності, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.
Такий висновок суду ґрунтується на показаннях самого ОСОБА_6 , який в суді першої інстанції вину в інкримінованому йому злочині не визнав. Вказав, що 20 травня 2012 року він разом з ОСОБА_12 займалися незаконним виловом риби. Увечері цього ж дня на човні, яким він керував, вони підійшли до узбережжя лиману навпроти бару «Волна» в м. Очакові Миколаївської області, де він мав висадити ОСОБА_12 . Останній зійшов із човна та передав особам, які знаходились на березі, мішок з виловленою рибою та ящик з гачками. Було дуже темно, і він не бачив, кому саме ОСОБА_12 передав ці речі. У цей час останній помітив працівників прикордонної служби, що наближались до них, швидко заплигнув до човна і вони відплили від берега. Наполягав, що саме такі показання, які є правдивими, він давав в судовому засіданні 22 квітня 2013 року під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Крім того, відсутність складу злочину в діях ОСОБА_6 підтверджується і показаннями інших свідків, а саме: ОСОБА_12 підтвердив показання ОСОБА_6 в частині, що саме він сходив на берег та переніс туди мішок з рибою та ящик з гачками, а ОСОБА_6 весь час залишався за кермом човна.

Такі показання ОСОБА_12 повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_9 (працівника прикордонної служби), який був очевидцем вказаної вище події. Свідок пояснив, що після того, як човен підійшов до берега, саме ОСОБА_12 передав на берег спочатку мішок із рибою, який взяв ОСОБА_14 , а ящик із гачками взяв ОСОБА_13 . При цьому ОСОБА_9 повідомив, що обвинувачений увесь час залишався за кермом човна. Під час додаткового допиту ОСОБА_9 повідомив, що не може із впевненістю стверджувати, хто саме передавав мішок та гачки на берег.

Свідок ОСОБА_10 в суді першої інстанції повідомив, що приблизно в травні 2012 року він разом із іншими прикордонниками був присутній на березі неподалік бару «Волна» в м. Очакові в той час, коли до узбережжя підійшов човен із двома чоловіками. Він знаходився на відстані приблизно 15-20 м від човна. Хто саме передавав мішок з рибою та ящик із гачками на берег, стверджувати не може, можливо, це були обидва чоловіки, що знаходились у човні.

Свідок ОСОБА_11 в режимі відеоконференції в суді першої інстанції пояснив, що саме ОСОБА_6 , зійшовши з човна, передав рибу та гачки чоловікам, які були на березі.

Проте, зазначені показання свідка містять істотні розбіжності з показаннями інших свідків.

Зокрема, свідок ОСОБА_11 пояснив, що на човні, який підійшов до берегу, знаходився один ОСОБА_6 , що не узгоджується з іншими дослідженими судом доказами, згідно з якими разом із ОСОБА_6 на човні знаходився ОСОБА_12 .

Працівники прикордонної служби ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , допитані в якості свідків, вказували, що саме ОСОБА_11 намагався наздогнати човна, у той час, як вони переслідували ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , тобто знаходився у безпосередній близькості від ОСОБА_6 і не міг не бачити, що на човні знаходиться ще одна особа.
Щодо тверджень апелянта про те, що в основу виправдувального вироку покладено показання лише свідка ОСОБА_12 , який свідчить на користь ОСОБА_6 , оскільки перебуває з останнім в дружніх стосунках та має попередню судимість, апеляційний суд вважає їх надуманими, оскільки спростовується вище наведеним.

Крім того, наявність судимостей у ОСОБА_12 не дає підстави вважати, що він дає неправдиві показання. Наявність дружніх відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 апелянт жодним чином не довів, а апеляційний суд такими відомостями не володіє.

Щодо визнання недопустимим доказом показання свідка ОСОБА_12 , які, на думку апелянта, не узгоджуються із іншими доказами, апеляційний суд прийшов до наступного.

В ч. 1 ст. 87 КПК України зазначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Частиною 2 статті 87 КПК України передбачено випадки, коли суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини певні діяння.

Апелянт хоча і просить про визнання недопустимим доказом показання ОСОБА_12 , однак не наводить підстави для цього.

Твердження апелянта про те, що показання свідка ОСОБА_10 суд інтерпретував у спосіб, що суперечить фактичним обставинам справи в частині того, які особи перебували на човні та передавали предмети особам, які перебували на березі, апеляційний суд вважає неспроможними.
Так, в своїх показаннях свідок ОСОБА_10 вказує, що не може зазначити конкретно хто саме передавав мішок з рибою та ящик із гачками на берег, можливо, це були обидва чоловіки, що знаходились у човні.

В чому показання даного свідка суперечать фактичним обставинам справи апеляційному суду не зрозуміло.

Щодо посилань апелянта на вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 липня 2013 року як на доказ вини ОСОБА_6 , то такого вироку не існує.
Однак, в матеріалах справи міститься вирок від 09 липня 2013 року Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, яким ОСОБА_13 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України. В мотивувальній частині даного вироку суд першої інстанції посилається на показання підсудного ОСОБА_6 , дані ним в судовому засіданні 19 вересня 2012 року, який визнав себе винним та підтвердив факт незаконного зайняття рибним промислом і дав детальні показання.
Ці обставини викладені у вироку від 19 вересня 2012 року Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , засуджених за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 249 КК України.
Також, суд першої інстанції у вироку від 09.07.2013 року відносно ОСОБА_13 зазначив, що не бере до уваги показання свідка ОСОБА_6 , який засуджений за незаконний вилов риби, лише в тій частині, що він з ОСОБА_12 мішок з рибою та ящик зі знаряддями лову не передавали ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а викинули на берег.
За такого, твердження апелянта про те, що показання ОСОБА_6 визнано такими, що повністю не відповідають фактичним обставинам справи та наявність порушень п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України в діях суду першої інстанції апеляційний суд не встановлено.
З огляду на наведене, підстав для скасування вироку та постановлення нового, як просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора Очаківської міжрайонної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 липня 2015 року відносно ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, .

Головуюча:
Судді: