АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/601/2016 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2016року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено частково клопотання старшого слідчого СВ Дарницького Управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_11 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та якою застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, заборонивши залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, який працював тренером-викладачем з футболу Київської міської дитячо-юнацької спортивної школи з міні-футболу (фут залу) «Переможець», зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.
Згідно ухвали суду, слідчий суддя, врахувавши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, характеризуючих даних про його особу, в їх сукупності, а саме його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, його майновий стан, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого останній підозрюється, а також врахувавши наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливості ОСОБА_12 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, який, як вважає слідчий суддя, забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.
В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2016 р. скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, прокурор вважає висновок слідчого судді про те, що необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в контексті зазначеного кримінального провадження немає, необґрунтованим, оскільки ступінь суспільної небезпеки інкримінованого ОСОБА_9 злочину є надвисоким, так, як вказаними діями здійснюється безпосередній вплив на психічний та фізичній розвиток дитини, що перебуває під особливим захистом Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р.
Також, апелянт вказує на те, що слідчим суддею, при винесені оскаржуваної ухвали, взагалі не оцінено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризику незаконного впливу ОСОБА_9 на малолітнього потерпілого ОСОБА_13 та інших малолітніх свідків, який, як вважає сторона обвинувачення, є високим, оскільки підозрюваний постійно їх тренував, спілкувався та виховував останніх, крім того, ОСОБА_9 можуть бути відомі дані про місця мешкання вказаних осіб, що може створювати небезпеку не тільки для цілей досудового розслідування, але й для нормальної життєдіяльності малолітніх потерпілого та свідків.
Крім того, прокурор звертає увагу суду на те, що слідчим суддею, в порушення вимог ст. 178 КПК України, належним чином не враховано тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення у сфері статевої свободи та статевої недоторканості особи, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для нормального морального та фізичного становлення малолітніх та формування антиморальних поглядів у дитини, та можливості призначення покарання до восьми років позбавлення волі, тобто на переконання апелянта, ОСОБА_9 , усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а тому лише застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи захисників та підозрюваного, які вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011889 від 30.12.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи.

04.02.2016 р. ОСОБА_9 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Того ж дня старший слідчий слідчого відділу Дарницького Управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 , звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, який може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування відносно нього інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

05.02.2016 р.ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва частково задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, заборонивши останньому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на ОСОБА_9 обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КК України.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_9 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_9 , вислухана думка прокурора, слідчого та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що з урахуванням даних, які наявні в матеріалах справи, характеризуючих особу підозрюваного ОСОБА_9 , що стосується його віку та стану здоров`я, міцності соціальних зв`язків, його майнового стану, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також з урахуванням наявності ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України та можливістю ОСОБА_9 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що менш суворий запобіжний захід, а саме домашній арешт, може вважатись достатнім для запобігання вищевказаного ризику.
Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд частково задовольнив клопотання слідчого, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий у клопотанні, прокурор в суді першої інстанції в повному обсязі не довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_9 на свободу, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_9 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово без змін, оскільки, як вважає колегія суддів, такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, в яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , даних про його особу, в їх сукупності, обрав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного, та керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 197, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року, якою задоволено частково клопотання старшого слідчого СВ Дарницького Управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_11 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та якою застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, заборонивши залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 без задоволення.
Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

__________ ______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4