Справа № 138/2298/15-к
В И Р О К
іменем України
03 листопада 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,
законного представника
обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
захисника неповнолітнього
обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
представника служби у справах
дітей ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 ,
представника уповноваженого
підрозділу органів внутрішніх
справ кримінальної міліції
у справах дітей
Могилів-Подільського МВ УМВС
України у Вінницькій області ОСОБА_9 ,
педагога- психолога ОСОБА_10 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня І курсу Михайловецького професійного аграрного ліцею, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня ІІІ курсу Михайловецького професійного аграрного ліцею, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

Обвинувачений ОСОБА_7 за попередньою змовою із своїм неповнолітнім братом обвинуваченим ОСОБА_4 04.06.2015 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, прийшли до території ферми, що знаходиться в АДРЕСА_1 , де, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, розділилися. При цьому ОСОБА_7 підійшов до приміщення ферми, вийняв шибку вікна, проник всередину приміщення ферми, а ОСОБА_4 залишився на вулиці біля приміщення. Після цього ОСОБА_7 відкрив двері приміщення ферми з середини і неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 проник в приміщення. Відшукавши в приміщенні ферми транспортний засіб мотоцикл марки «Іж-Планета-5» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_4 спільно викотили мотоцикл з приміщення ферми, заволоділи ним та покинули місце події, спільно покотивши мотоцикл у потрібному їм напрямку, присвоїли його та розпорядилися на власний розсуд.
Згідно з висновком авто-товарознавчої експертизи від 01.07.2015 року за №43, вартість мотоцикла марки «Іж-Планета-5» у робочому та справному стані становить 3780,94 грн.
Своїми злочинними діями обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_4 заподіяли потерпілому ОСОБА_11 збитків на суму 3780,94 грн.
Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи допитаним під час судового розгляду, винуватим себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 17.08.2015 року, визнав повністю, не оспорює фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті, щиро покаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що 04.06.2015 року ввечері він запропонував своєму братові ОСОБА_4 піти до ферми, що розміщена на краю села, щоб проникнути у приміщення і подивитися, що в ньому є. На цю пропозицію ОСОБА_4 відразу погодився. Прийшовши до приміщення ферми і обійшовши його, вони встановили пошкодження однієї шибки. Він витягнув пошкоджене скло і проник в середину приміщення ферми, після чого відкрив задні двері ферми і пропустив у середину приміщення ОСОБА_4 . Коли вони ходили по приміщенню, то побачили мотоцикл «Іж-Планета-5». Подивившись на мотоцикл, вони залишили приміщення ферми і пішли додому. Перебуваючи вдома, він та ОСОБА_4 вирішили заволодіти мотоциклом, при цьому, знаючи, що мотоцикл їм не належить. Його брат ОСОБА_4 хотів покататися на мотоциклі, так як ще ніколи ним не кермував, а він погодився його навчити. З цією метою він та ОСОБА_4 приблизно о 22 годині 30 хвилин 04.06.2015 року пішли до приміщення ферми. Він через вікно проник в приміщення, відкрив двері і надав доступ до приміщення братові ОСОБА_4 . Спільно підійшовши до мотоцикла, вони виявили, що транспортний засіб справний, у ньому є бензин, але відсутній ключ від замка запалювання. До мотоцикла була причіплена платформа, яку він відчепив і спільно з братом викотив мотоцикл з приміщення ферми. Мотоцикл вдалося завести, коли вони покотили його з гірки. Коли мотоцикл завівся, то вони поїхали, об`їхали край села, він дав покерувати мотоциклом братові ОСОБА_4 . Так як ОСОБА_4 не вмів керувати мотоциклом, то мотоцикл заглух. Він вже більше не зміг завести мотоцикл, тому спільно із братом закотив його в ліс, де залишив. Наступного дня він пішов і перевірив, що мотоцикл знаходився на тому ж місці, де вони його залишили. Через деякий час до нього додому прийшли працівник міліції та ОСОБА_11 і запитали про мотоцикл, він відразу зізнався у скоєному злочині.
Будучи допитаним під час судового розгляду, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 17.08.2015 року, визнав повністю, не оспорює фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті, щиро покаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що 04.06.2015 року ввечері його брат ОСОБА_7 запропонував йому піти до ферми, що розміщена на краю села, щоб проникнути у приміщення і подивитися, що в ньому є. На цю пропозицію він відразу погодився. Прийшовши до приміщення ферми і обійшовши його, вони встановили пошкодження однієї шибки. Брат ОСОБА_7 витягнув пошкоджене скло і проник в середину приміщення ферми, після чого відкрив задні двері ферми і пропустив його у середину приміщення. Вони побігали в приміщенні ферми. Потім, коли ходили по приміщенню, то побачили мотоцикл «Іж-Планета-5», червоного кольору. Походивши біля мотоцикла, вони залишили приміщення ферми і пішли додому. Перебуваючи вдома, він та ОСОБА_7 вирішили заволодіти мотоциклом, при цьому, знаючи, що мотоцикл їм не належить. Так як він ще ніколи не керував мотоциклом, то попросив брата ОСОБА_7 навчити його кататися на мотоциклі. З цією метою він та ОСОБА_7 приблизно о 22 годині 30 хвилин 04.06.2015 року пішли до приміщення ферми. Брат ОСОБА_7 через вікно проник в приміщення, відкрив йому двері і він зайшов всередину ферми. Підійшовши до мотоцикла, вони виявили, що транспортний засіб справний, у ньому є бензин, але відсутній ключ від замка запалювання. Брат ОСОБА_7 пробував завести мотоцикл, але не зміг без ключа. До мотоцикла була причіплена платформа, яку ОСОБА_7 відчепив. Після цього вони спільно з братом викотили мотоцикл з приміщення ферми. Мотоцикл завівся після того, як вони покотили його з гірки. Коли мотоцикл завівся, то вони поїхали, об`їхали край села. Брат ОСОБА_7 дав йому покерувати мотоциклом, але мотоцикл заглух. Так як більше не вдалося завести мотоцикл, то він спільно із братом закотив його в ліс, де залишив. Наступного дня до нього додому прийшли працівник міліції та ОСОБА_11 і запитали про мотоцикл, він відразу зізнався у скоєному злочині.
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_7 в повному обсязі визнали свою провину в інкримінованому їм органом досудового розслідування злочині, викладеному в обвинувальному акті від 17.08.2015 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , представників Служби у справах дітей Могилів-Подільської РДА ОСОБА_8 та Сектору Кримінальної міліції у справах дітей Могилів-Подільського МВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_9 , думку потерпілого ОСОБА_11 , викладену в заяві до суду, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , а також законний представник ОСОБА_5 розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , законному представнику ОСОБА_5 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Потерпілий ОСОБА_11 в заяві до суду просив судовий розгляд проводити у його відсутності, так як він не має матеріальних та моральних претензій до обвинувачених, просить їх суворо не карати, не заперечує щодо розгляду справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КК України (а.с.42).
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, допитавши обвинувачених, вивчивши матеріали справи, що характеризують їх особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого їм злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 17.08.2015 року, доведена повністю.
Відтак, суд вважає доведеним, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_4 вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення, а саме: обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_4 за попередньою змовою між собою 04.06.2015 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, прийшли до території ферми, що знаходиться в АДРЕСА_1 , де, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, розділилися. При цьому ОСОБА_7 підійшов до приміщення ферми, вийняв шибку вікна, проник всередину приміщення ферми, а ОСОБА_4 залишився на вулиці біля приміщення. Після цього ОСОБА_7 відкрив двері приміщення ферми з середини і неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 проник в приміщення. Відшукавши в приміщенні ферми транспортний засіб мотоцикл марки «Іж-Планета-5» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_4 спільно викотили мотоцикл з приміщення ферми, заволоділи ним та покинули місце події, спільно покотивши мотоцикл у потрібному їм напрямку, присвоїли його та розпорядилися на власний розсуд.
Згідно з висновком авто-товарознавчої експертизи від 01.07.2015 року за №43, вартість мотоцикла марки «Іж-Планета-5» у робочому та справному стані становить 3780,94 грн.
Своїми злочинними діями обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_4 заподіяли потерпілому ОСОБА_11 збитків на суму 3780,94 грн.
При таких обставинах суд вважає, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_7 повинні нести кримінальну відповідальність за вчинений ними злочин за ч.2 ст.289 КК України.
При призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 та обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно з вимогами ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, дані про особу винних, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив злочин, будучи неповнолітнім, до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.100, 102, 103). Ці обставини суд враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Крім того, в силу ст.103 КК України, в судовому розгляді, крім обставин, зазначених в ст.65-67 КК України, суд враховує умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
Виходячи з аналізу вимог ст.ст.485, 487 КПК України, під час судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, крім обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, також з`ясовуються повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього, стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності, ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння, а при дослідженні умов життя неповнолітнього обвинуваченого, слід врахувати склад його сім`ї, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сім`ї та дорослими і дітьми, ставлення батьків до виховання неповнолітнього, форми контролю за його поведінкою, морально-побутові умови сім`ї, зв`язки і поведінку неповнолітнього поза домом, де навчається або працює, ставлення до навчання або роботи.
Виходячи з роз`яснень, що містяться в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», суд повинен, також, з`ясувати вік неповнолітнього, стан здоров`я та загального розвитку, характеристику (ставлення до навчання, праці, поведінка в побуті), умови життя і виховання (дані про сім`ю, побутове оточення), обставини, що негативно впливали на його виховання, вплив дорослих підмовників, його ставлення до вчиненого діяння.
З досліджених документів про особу неповнолітнього ОСОБА_4 , здобутих під час досудового розслідування і долучених до матеріалів кримінального провадження, а також із акту соціального інспектування сім`ї, в якій проживає неповнолітній, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 є фізично здоровим (а.с.105); проживає з матір`ю та братами і сестрою у будинку матері в АДРЕСА_1 ; його вихованням та утриманням на даний час займається матір ОСОБА_5 , котра працює різноробочою на Могилів-Подільському консервному заводі; виховний вплив на ОСОБА_4 має матір (а.с.106); на обліку в СКМСД Могилів-Подільського МВ УМВС та в Службі в справах дітей Могилів-Подільської РДА не перебував (а.с.107, 108).
Представники сектору кримінальної міліції у справах дітей Могилів-Подільського МВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_9 та Служби у справах дітей Могилів-Подільської РДА ОСОБА_8 в судових дебатах зазначили, що неповнолітній ОСОБА_4 не перебував на обліку в кримінальній міліції у справах дітей та у Службі в справах дітей, взятий на облік у СКМСД з приводу вчинення ним злочину, з ним проводяться профілактичні заходи.
З висновку судово-психіатричного експерта №210 від 20.07.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 на час скоєння правопорушення на хронічне душевне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності; на час скоєння злочину міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; в теперішній час на хронічне душевне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності; у нього виявлена легка розумова відсталість ступеня легкої дебільності; в теперішній час може повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; з урахуванням індивідуально-психологічних особливостей, емоційного стану та рівня розумового розвитку міг правильно сприймати обставини, що мають значення в кримінальному провадженні, давати відповідні правдиві показання та правильно розуміти характер і значення вчинених ним дій (а.с.110-113).
Виходячи із досліджених в судовому розгляді доказів щодо особи неповнолітнього ОСОБА_4 , суд вважає, що обставинами, які негативно впливають на виховання неповнолітнього ОСОБА_4 є відсутність належного контролю матері за його поведінкою та спілкуванням за межами будинку, в якому він проживає, недостатній вплив матері на формування поведінки сина.
Враховуючи усі вказані вище обставини у їх сукупності, суд вважає, що виправлення та перевиховання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, в умовах призначення покарання у виді позбавлення волі і застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст.ст.104, 75 КК України, оскільки, виходячи з роз`яснень, що містяться в абз. 2 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 24.10.2003 року (з наступними змінами) «Про практику призначення судами кримінального покарання» та в абз.1 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», при звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатися на статтю 75 КК України, а щодо неповнолітньої особи ще й на статтю 104 КК як на підстави для прийняття такого рішення; звільнення неповнолітніх від відбування покарання з випробуванням застосовується на тих же підставах, що й дорослих (статті 75-78 КК), з урахуванням особливостей, визначених у ст.104 КК. Таке звільнення допускається лише в разі засудження неповнолітнього до арешту або позбавлення волі (ч.2 ст.104 КК).
При цьому, суд враховує також ставлення неповнолітнього ОСОБА_4 до вчиненого діяння а саме, що він щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину.
Обвинувачений ОСОБА_7 щиро покаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, до кримінальної відповідальності притягується вперше (а.с.125, 118). Ці обставини суд враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .
Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.
З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, особи винного, його ставлення до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що ОСОБА_7 щиро розкаявся у скоєному, враховуючи відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції його від суспільства, в умовах призначення покарання у виді позбавлення волі і застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.
При цьому, суд вважає за необхідне застосувати до обвинувачених обмеження, встановлені п.п.2, 3 ст.76 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, є достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.
Зазначене вище узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якими встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.
Мотоцикл марки «ІЖ-Планета-5», що визнаний речовим доказом, приєднаний до матеріалів кримінального провадження і повернутий власнику ОСОБА_11 на зберігання до вирішення кримінальної справи (а.с.132-133), слід, відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України, повернути законному володільцю потерпілому ОСОБА_11 .
Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованої державної установи.
Зокрема, відповідно до висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України у Вінницькій області від 01.07.2015 року за №43 вбачається, що у справі проведено товарознавчу експертизу (а.с.129-130). Вартість проведення судової товарознавчої експертизи становить 303,92 грн. (а.с.131). Відтак, ці процесуальні витрати в сумі 303,92 грн. на залучення експерта з ініціативи сторони обвинувачення, відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинувачених в рівних частинах.
При цьому, суд вважає, що не заслуговує на увагу ствердження прокурора в судових дебатах про те, що процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 та законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_5 , оскільки, відповідно до вимог ст.1179 ЦК України, неповнолітня особа ( у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Доказів відсутності у ОСОБА_4 майна або грошових коштів, достатніх для відшкодування процесуальних витрат, прокурором не зазначено.
Цивільні позови у даній кримінальній справі не заявлялися.
Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України, суд у вироку зазначає рішення про заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, про запобіжні заходи.
Враховуючи, відповідно до вимог ст.331 КПК України, відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_7 запобіжних заходів, підстав для їх обрання суд не вбачає.
Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376, 395, 484, 485, 487-490, 496 КПК України, на підставі ч.2 ст.289 КК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, і засудити його за цією статтею до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
На підставі ст.ст.104, 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання, якщо він протягом іспитового строку в один рік шість місяців не вчинить нового злочину.
На підставі п.п.2, 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 протягом встановленого судом іспитового строку в один рік шість місяців обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не застосовувати.
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, і засудити його за цією статтею до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного за цим вироком покарання, якщо він протягом іспитового строку в два роки шість місяців не вчинить нового злочину.
На підставі п.п.2, 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 протягом встановленого судом іспитового строку в два роки шість місяців обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не застосовувати.
Стягнути з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на користь держави 309 (триста дев`ять) гривень 92 копійки на відшкодування судових витрат за проведення експертизи залученим стороною обвинувачення експертом спеціалізованої державної установи Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Вінницькій області, в рівних частинах по 154 (сто п`ятдесят чотири) гривні 96 копійок з кожного.
Речовий доказ: мотоцикл марки «ІЖ-Планета-5» повернути власнику ОСОБА_11 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1