Справа № 359/9778/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1076/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 46 06.10.2015

УХВАЛА
Іменем України
«06» жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_11 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_12 , заступника начальника відділу прокуратури Київської області ОСОБА_13 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2015 року, за яким

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Бориспіль Київської області, не заміжня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

визнана винною та призначено покарання: за ч. 1 ст. 343 КК України у виді арешту на строк 1 місяць; за ч. 3 ст. 342 КК України у виді 2 років обмеження волі; за ч. 2 ст. 345 КК України у виді 3 років обмеження волі. Відповідно до ст. 70, 72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначено у виді обмеження волі строком 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування основного покарання обмеження волі з випробуванням, встановивши 3 роки іспитового строку та покладено обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно з вироком, приблизно о 01 годині 31.07.2013 року ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, їхала як пасажир в автомобілі марки «Вольво» в м.Борисполі по вул.Котовського в напрямку вул.Київський Шлях. Автомобілем марки «Вольво», на якому були відсутні державні номерні знаки, керував співмешканець ОСОБА_11 - водій ОСОБА_15 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння.

В цей же час, водій автомобіля марки «Вольво» ОСОБА_15 виїхав з вул.Котовського на вул.Київський Шлях, де створив на автошляху аварійну ситуацію і зупинився на паркувальному майданчику біля магазину «Київська Русь» по вул.Київський Шлях, 98.

Дані неправомірні дії водія ОСОБА_15 відбулись в полі зору працівників правоохоронного органу - інспектора патрульної служби Бориспільського МВ (з обслуговування м.Бориспіль та Бориспільського району) ГУ МВС України в Київській області (далі - інспектор ПС Бориспільського МВ) старшого прапорщика міліції ОСОБА_16 та інспектора ПС Бориспільського МВ рядового міліції ОСОБА_17 , які 30.07.2013 року о 09 годині у форменому одязі працівників міліції заступили на добове чергування з охорони громадського порядку в м.Борисполі та Бориспільському районі Київської області і приблизно о 1 годині 31.07.2013 року здійснювали патрулювання в м. Борисполі на службовому автомобілі марки ВАЗ 2107, держаний номерний знак НОМЕР_1 .

Оскільки водій автомобіля марки «Вольво» вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП ( керування водієм транспортним засобом без номерного знака), а також за підозрою працівників міліції, що він міг вчиняти адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ( керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння ), інспекторами ПС Бориспільського МВ ОСОБА_16 та ОСОБА_17 було прийнято рішення про запобігання, виявлення та припинення адміністративних правопорушень на виконання положень ст. 2, п. 2 ст. 10, п.п. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про міліцію».

З цією метою інспектори ПС Бориспільського МВ ОСОБА_16 та ОСОБА_17 одразу під`їхали до автомобіля марки «Вольво», яким керував водій ОСОБА_15 та перебувала пасажирка ОСОБА_11 , відрекомендувались водію працівниками міліції, попросили назватись та надати документи, які посвідчують особу водія. ОСОБА_15 вийшов з автомобіля , але відмовився назвати працівникам міліції своє ім`я та надавати документи, що посвідчують особу.

Під час спілкування з інспектором ПС Бориспільського МВ ОСОБА_16 водій ОСОБА_15 став ображати його нецензурною лайкою, звинувачуючи міліціонера в безпідставності пред`явлених до нього будь-яких вимог та з тих підстав, що ОСОБА_16 не є працівником Державної автомобільної інспекції, а є лише інспектором патрульної служби.

Після цього ОСОБА_15 , вчинивши адміністративні правопорушення, передбачені ч.6 ст.121, ч.1 ст.130 КУпАП, нехтуючи законними вимогами інспекторів ПС Бориспільського МВ ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які виконували обов`язки та реалізовували свої права, передбачені ст.2, п.2 ст.10, п.п.1,2 ст.11 Закону України «Про міліцію» щодо запобігання, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, здійснив спробу втечі з місця вчинення адміністративного правопорушення, почавши бігти в напрямку будівель, що розташовані вздовж вулиці Київський Шлях.

Оскільки ОСОБА_15 здійснив спробу втечі з місця вчинення адміністративних правопорушень, то інспекторами ПС Бориспільського МВ ОСОБА_16 та ОСОБА_17 одразу було здійснене його адміністративне затримання відповідно до положень ч.1 ст.263 КУпАП . В ході здійснення такого адміністративного затримання ОСОБА_15 вчинив непокору працівникам правоохоронного органу, не підкорився їх законній вимозі зупинитись та залишатись на місці, виривався від них з метою втечі з місця події. У зв`язку з тим, що ОСОБА_15 не припиняв здійснювати активну фізичну протидію працівникам правоохоронного органу під час виконання ними своїх службових обов`язків з охорони громадського порядку, ними було прийнято рішення, згідно вимог ст.ст.12,13,14 Закону України «Про міліції», застосувати до нього наручники для подолання опору та усунення перешкод для виконання функцій, покладених на міліцію щодо запобігання, виявлення та припинення адміністративних правопорушень.

В цей час у ОСОБА_11 виник умисел на здійснення впливу на працівників правоохоронного органу з метою добитись прийняття ними незаконного рішення, а саме припинити затримання ОСОБА_15 . При цьому ОСОБА_11 усвідомлювала, що ОСОБА_15 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому вчинив адміністративне правопорушення і перешкоджає працівникам міліції виконувати покладені на них службові обов`язки з охорони громадського порядку.

Коли працівники міліції намагались подолати опір ОСОБА_15 та надіти на його руки наручники, до інспектора ПС Бориспільського МВ ОСОБА_16 ззаду підбігла ОСОБА_11 з метою втрутитись в діяльність працівника правоохоронного органу та перешкодити йому у виконанні службових обов`язків, пов`язаних з адміністративним затриманням ОСОБА_15 . З цим наміром вона незаконно почала вимагати припинення працівниками міліції будь-яких дій щодо ОСОБА_15 , з метою припинення його затримання, та одночасно почала наносити удари інспектору ПС Бориспільського МВ ОСОБА_16 по голові та дряпати його нігтями пальців рук, заважаючи працівникам міліції виконувати свої службові обов`язки по затриманню ОСОБА_15 .

У зв`язку з тим, що на інспектора ПС Бориспільського МВ ОСОБА_16 . ОСОБА_11 був здійснений вплив у формі заподіяння побоїв та тілесних ушкоджень, то він не зміг продовжувати спільно з інспектором ПС Бориспільського МВ ОСОБА_17 виконувати свої службові обов`язки по адміністративному затриманню ОСОБА_15 , а був вимушений відволіктись на ОСОБА_11 з метою припинення її протиправних дій.

Попри вимоги інспектора ПС Бориспільського МВ ОСОБА_16 припинити свої незаконні дії, ОСОБА_11 , не припиняючи своїх протиправних дій, не реагуючи на вимогу працівника міліції припинити такі дії, не припинила втручання в діяльність працівника правоохоронного органу та умисно продовжила заподіювати останньому побої та тілесні ушкодження по обличчю та тулубу, вимагаючи відпустити ОСОБА_15 , щодо якого здійснювалось адміністративне затримання в порядку ч.1 ст.263 КУпАП, вчиняючи таким чином опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків. З метою застосування насильства до працівника міліції, ОСОБА_11 почала незаконно вимагати припинення працівниками міліції будь-яких дій щодо ОСОБА_15 та одночасно стала наносити удари інспектору ПС Бориспільського МВ ОСОБА_16 по голові та дряпати його нігтями пальців рук, заважаючи працівникам міліції виконувати свої службові обов`язки по затриманню ОСОБА_15 .

Оскільки ОСОБА_11 не реагувала на усні попередження інспектора ПС Бориспільського МВ ОСОБА_16 про припинення своїх протиправних дій, продовжувала втручання в діяльність працівника правоохоронного органу, останнім було прийняте рішення застосувати до ОСОБА_11 фізичний вплив в порядку ст.ст. 12, 13, 14 Закону України «Про міліції», спрямований на припинення її незаконних дій. З метою подолання та припинення незаконних дій ОСОБА_11 інспектор ПС Бориспільського МВ ОСОБА_16 став силоміць утримувати її за руки та намагався надіти на зап`ястя її рук наручники, під час чого ОСОБА_11 не припиняла заподіювати ОСОБА_16 тілесні ушкодження, умисно дряпаючи нігтями його тулуб та пошкоджуючи формену сорочку працівника міліції, навмисно заподіюючи останньому тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків по припиненню протиправних дій ОСОБА_15 та ОСОБА_11 ..

Після застосування до ОСОБА_11 фізичного впливу, шляхом утримування її за руки, інспектором ПС Бориспільського МВ ОСОБА_16 на зап`ястя рук останньої ззаду було надіто наручники. Тільки після вжиття цих заходів ОСОБА_11 припинила спричиняти тілесні ушкодження працівнику міліції, оскільки фізично була позбавлена такої можливості.

Згідно висновку експерта за № 174д від 11.10.13р. ОСОБА_11 спричинила інспектору ПС Бориспільського МВ ОСОБА_16 тілесні ушкодження у вигляді: довгастої форми садна лобної області справа, два довгастих садна на підборідді справа, чотири довгастих садна на передній черевній стінці зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з даним вироком, обвинуваченою ОСОБА_11 , захисником обвинуваченої адвокатом ОСОБА_12 , заступником начальника відділу прокуратури Київської області ОСОБА_13 подано апеляційні скарги в яких вони просять:

обвинувачена вирок скасувати, кримінальне провадження відносно неї у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 343, ч. 3 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України закрити за відсутністю в її діях складу кримінальних правопорушень. Апелянт вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Апелянт вказує на численні порушення, надмірне застосування фізичної сили та спецзасобів, порядку складання матеріалів адмінправопорушення, ОСОБА_11 та ОСОБА_15 були затримані без складання протоколу затримання, без роз`яснення прав, без постанови прокурора відібрані біологічні зразки у ОСОБА_11

захисник вирок скасувати, кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 343, ч. 3 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України закрити за відсутністю в її діях складу кримінальних правопорушень. Апелянт вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Апелянт вказує на численні порушення, надмірне застосування фізичної сили та спецзасобів, порядку складання матеріалів адмінправопорушення, ОСОБА_11 та ОСОБА_15 були затримані без складання протоколу затримання, без роз`яснення прав, без постанови прокурора відібрані біологічні зразки у ОСОБА_11

прокурор вирок скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити в цій частині новий вирок, яким засудити ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 343 КК України у виді арешту на строк 3 місяці, за ч. 3 ст. 342 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 345 у виді обмеження волі на строк 3 роки, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначити у виді обмеження волі строком на 3 роки. Апелянт вказує, що в порушення ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, при призначенні покарання ОСОБА_11 безпідставно застосував до основного покарання у вигляді обмеження волі вимоги ст. 75 КК України

В запереченнях захисник просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, в підтримку поданої нею апеляційної скарги та її заперечення з приводу апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника, обвинувачену та її захисника в підтримку поданих ними апеляційних скарг, звернення обвинуваченої до суду в судових дебатах та з останнім словом, апеляційний суд, обговоривши доводи скарги, та вивчивши матеріали справи, знаходить апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду 1-ї інстанції про доведеність вини обвинуваченої ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, які достатньо викладені у вироку та їм дана належна оцінка.

Так, обвинувачена своєї вини не визнала, та в судовому засіданні Апеляційного суду підтвердила в повному обсязі покази, яки вона давала в суді 1-ї інстанції. При цьому вона наполягала на тому, що вона лише захищала свого цивільного чоловіка ОСОБА_15 від нападу невідомих їй осіб. Останні їй не представлялись, службових посвідчень не пред`являли, чи перебували вони у формі вона не зрозуміла. Саме ОСОБА_16 спричинив їй тілесні ушкодження під час незаконного, на її думку, затримання. В день розглядаємих подій вона алкогольні напої не вживала, була тверезою, а відмовилась проходити медичний огляд, оскільки вважала своє затримання протиправним.

Однак покази обвинуваченої в повному обсязі спростовуються доказами, яки були ретельно досліджені як судом 1-ї інстанції, так і під час розгляду апеляційних скарг.

Так, потерпілий - інспектор ПС Бориспільського МВ ОСОБА_16 як під час досудового слідства, так і в судових засіданнях 1-ї та апеляційної інстанцій послідовно показував, що 31 липня 2013 року він разом з інспектором ПС ОСОБА_17 заступив на несення служби в м.Бориспіль та Бориспільському районі. Близько першої години ночі вони рухались на службовому автомобілі "ВАЗ" по вулиці Київський Шлях в напрямку м.Харків. Під час патрулювання вони помітили автомобіль марки "Вольво" без державних номерних знаків, який виїхав з вулиці Котовського на вулицю Київський Шлях в напрямку м.Харків, при цьому виїхав на зустрічну смугу і ледве не зачепив зустрічний автомобіль, після чого заїхав на паркувальний майданчик. Вони під`їхали до даного автомобіля ззаду. З автомобіля вийшов водій, вони йому представились і запропонували пред`явити документи, від водія відчувався запах алкоголю. На передньому сидінні автомобіля сиділа пасажирка, як згодом виявилося це була обвинувачена ОСОБА_11 , запах алкоголю чувся і від неї. Водій, вийшовши з машини, намагався зачинити двері та втекти з місця події, але вони з ОСОБА_18 його затримали. Після затримання водій виривався, штовхався та намагався втекти, хапав їх за форменний одяг, через що вони намагалися одягти на нього наручники. В цей час ззаду до нього підбігла ОСОБА_11 , стала кричати щоб вони відпустили її чоловіка, ображала їх нецензурною лайкою і почала наносити побої, дряпала його по голові та по обличчю, хапалася за форменний одяг. На прохання припинити свої дії ОСОБА_11 не відреагувала і він одягнув на неї наручники. На місці події були свідки, які все бачили. Хвилин через 5-10 він доповів черговому по телефону про дану ситуацію і на місце події через деякий час приїхав наряд "Беркуту" та інспектори ДАІ. Коли ОСОБА_11 заспокоїлась він зняв з неї наручники. ОСОБА_11 та водію " ОСОБА_19 " було запропоновано проїхати на медогляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння та отримання медичної допомоги, останні погодились. ОСОБА_11 було надано право на отримання безкоштовного адвоката. Після чого був викликаний адвокат, однак згодом від його послуг ОСОБА_11 відмовилась. Оскільки йому самому була необхідна медична допомога він звернувся в медпункт, де відразу вони пройшли тест на визначення стану алкогольного сп`яніння. Коли вони повернулися до Бориспільського МВ ним було написано рапорт про застосування спецзасобів.

Крім того, потерпілий додав, що до розглядаємих подій він неодноразово, як інспектор ПС, у складі наряду, викликався за місцем проживання ОСОБА_11 у зв`язку з порушенням громадського порядку як нею особисто, так і іншими мешканцями квартири, де вона проживає, а тому ОСОБА_11 добре його знала саме як працівника міліції. На місці пригоди він також був у міліцейській формі.

Дані покази потерпілого знайшли своє повне підтвердження у показах свідків, яки були безпосередніми очевидцями події.

Так, аналогічні показам потерпілого дав свідчення свідок ОСОБА_17 , інспектор ПС, який чергував разом з ОСОБА_16 , затримував ОСОБА_15 та бачив, як ОСОБА_11 в цей час напала на ОСОБА_16 , пошкодила тому форму, подряпала обличчя та живіт. Останній при цьому на неї не нападав, а лише захищався, а в подальшому вимушений був застосувати до неї кайданки.

Покази, яки свідчать про напад з боку ОСОБА_11 на інспектора ОСОБА_16 дали в судовому засіданні працівники міліції ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 .

До того ж, судом були допитані незацікавлені в результатах справи свідки, яки випадково опинились на місці пригоди, не були знайомі ні з обвинуваченою, ні з працівниками міліції, а тому їх покази суд також обґрунтовано поклав в основу вироку. Так, свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_26 підтвердили в судовому засіданні, що вони бачили, як у обвинуваченої виник конфлікт з працівниками міліції, яки затримували водія автомобілю «Вольво» без державних номерних знаків. Дані свідки особисто бачили, як працівники міліції, будучи у форменому одязі, пред`являли службові посвідчення водію машини. Під час затримання водія, який чинив опір та намагався втекти, ОСОБА_11 підійшла до ОСОБА_16 та почала його бити, лаялась та кричала, щоб вони відпустили чоловіка. ОСОБА_16 намагався її зупинити, однак вона його дряпала та зривала погони. ОСОБА_27 не бив, волосся не висмикував. Наручники на ОСОБА_28 одягнув ОСОБА_29 . Коли приїхав наряд "Беркута" жінка закричала, що її ґвалтують. Гайдук та ОСОБА_28 були в нетверезому стані, бо від них відчувався запах алкоголю, та вони обоє хиталися. Працівники «Беркута» до ОСОБА_28 та ОСОБА_30 фізичної сили не застосовували.

Вина ОСОБА_11 доведена також і документами, протоколами огляду, відповідними довідками, яки були досліджені судом 1-ї інстанції в повному обсязі. Тяжкість та локалізація тілесних ушкоджень, спричинений потерпілому, підтверджена відповідним висновком судово-медичного експерта. При цьому посилання захисника обвинуваченої на наявність у ОСОБА_11 також тілесних ушкоджень жодним чином не впливає на доведеність її вини, оскільки в суді було встановлено, що дані тілесні ушкодження вона отримала під час нападу на потерпілого, коли той спочатку захищався він неї, а пізніше затримував її, в тому числі і з застосуванням спецзасобів.

Наявними в матеріалах кримінального провадження копіями адміністративної справи, згідно з якими гр. ОСОБА_15 постановою Бориспільського міськрайсуду від 30.08.2013 р. притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, встановлено факт перебування ОСОБА_15 31 липня 2013 року близько 1 години в місті Борисполі у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом. Вказане судове рішення, яке набрало законної сили, також підтверджує обставини, яки були повідомлені потерпілим та свідками щодо подій, пов`язаних з затриманням ОСОБА_15 , внаслідок чого ОСОБА_11 скоїла напад на працівників міліції.

Суд 1-ї інстанції детально проаналізував в сукупності всі досліджені докази, дав їм належну оцінку, ретельно обґрунтувавши свої висновки.

При цьому показання обвинуваченої ОСОБА_11 , суд вірно розцінив як спосіб її захисту та спроба уникнути відповідальності. Суд встановив, що її покази не підтверджуються належними та допустимими доказами, а навпаки, спростовуються показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, які наведені вище, не послідовні стосовно встановлених обставин подій, не підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, а також необґрунтованими діями ОСОБА_11 одразу після подій в Бориспільській ЦРЛ ( відмова від освідування, від послуг захисту, встановлення наявних отриманих тілесних ушкоджень тощо). Правильну оцінку суд дав і показам свідка ОСОБА_15 , який є співмешканцем ОСОБА_11 , проживає з нею в цивільному шлюбі, приймав участь у вказаних подіях, спровокувавши їх, в тому суд вірно визнав їх необ`єктивними, та такими, що суперечать дослідженим доказами по справі.

При цьому колегія суддів не вбачає таких порушень процесуального закону, на яки посилаються у скаргах (практично однакових за змістом) обвинувачена та її захисник, яки б вплинули на правильність прийнятого судом рішення, або ж потягли б за собою скасування або зміну вироку, оскільки вони являються або надуманими, або стосуються інших кримінальних проваджень, ініційованих стороною захисту стосовно працівників міліції.

Не можуть бути жодним чином розцінені дії ОСОБА_11 як необхідна оборона, про що вказують також у своїх скаргах обвинувачена та її захисник, оскільки судом достовірно встановлено, що саме потерпілий ОСОБА_16 перебував у такому стані, захищаючись від нападу з боку обвинуваченої.

Дії обвинуваченої за ч. 1 ст. 343, ч. 3 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України судом кваліфіковані вірно.

Призначаючи винній покарання, суд 1-ї інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого нею злочину, прийняв до уваги особу винної, обравши за сукупністю злочинів покарання у виді обмеження волі.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, суд визнав вчинення злочину особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Суд 1-ї інстанції прийнявши до уваги дані про особу винної, позитивну характеристику, молодий вік, те, що злочин скоєно вперше, прийшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченої від відбування покарання, встановивши іспитовий термін, з покладенням обов`язків, які передбачені ст. 76 КК України, з чим колегія суддів погоджується, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не знаходить. До того ж, прокурором питання щодо скасування вироку в частині призначеного покарання ставилось всупереч вимогам Закону. Так, вимагаючи скасувати вирок внаслідок призначення обвинуваченої явно м`якого покарання, прокурор просив призначити знову теж саме покарання, що і було призначено судом 1-ї інстанції 3 роки обмеження волі. Виключення в вироку застосування до ОСОБА_11 вимог ст. 75 КК України, що мав на увазі прокурор, є зовсім іншою підставою для зміни, або скасування вироку.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконання про законність і обґрунтованість вироку, та у зв`язку з цим необхідності залишення апеляційних скарг обвинуваченої, її захисника та прокурора без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Київської області,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_11 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_12 , заступника начальника відділу прокуратури Київської області ОСОБА_13 залишити без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2015 року стосовно ОСОБА_31 без зміни.

ГОЛОВУЮЧИЙ

СУДДІ