У Х В А Л А

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача ОСОБА_4,

суддів: ОСОБА_6 і ОСОБА_5,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 11 лютого 2016 року заяву захисника засудженого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_7 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2015 року щодо ОСОБА_3,

в с т а н о в и л а:

вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2013 року ОСОБА_3 засуджено за частиною четвертою статті 368 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов'язані із організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями на строк 3 роки та з конфіскацією всього майна, окрім житла.

На підставі статті 54 КК ОСОБА_3 позбавлено 7 рангу державного службовця.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 7 травня 2015 року вирок щодо ОСОБА_3 залишено без зміни.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2015 року вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 7 травня 2015 року щодо ОСОБА_3 залишено без зміни.

Захисник ОСОБА_8, в інтересах засудженого ОСОБА_3, звернувся до Верховного Суду України із заявою, в якій, посилаючись на пункт 1 частини першої статті 445 Кримінального процесуального Кодексу України в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року (далі - КПК), порушує питання про допуск кримінальної справи щодо ОСОБА_3 до провадження Верховного Суду України для перегляду зазначених вище судових рішень та просить скасувати їх, дії ОСОБА_3 перекваліфікувати на статтю 369-2 КК і призначити засудженому покарання відповідно до цієї статті.

Як на підставу своїх вимог посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, а саме статей 5, 368, 369-2 КК, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

До своєї заяви захисник долучив копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2011 року, 8 травня 2012 року та ухвалу Верховного Суду України від 21 квітня 2011 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи, викладені у заяві, вивчивши долучені до заяви судові рішення, колегія суддів вважає, що справа не підлягає допуску до провадження Верховного Суду України у зв'язку з відсутністю передбаченої кримінальним процесуальним законом підстави для її перегляду Верховним Судом України.

Відповідно до статті 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Аналіз підстави для перегляду судових рішень Верховним Судом України, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 КПК, на яку покликається захисник, свідчить, що ключовою умовою для перегляду рішення касаційного суду є наявність різних (у не менш ніж у двох кримінальних провадженнях) правових висновків суду касаційної інстанції, в основі яких лежить неоднакове застосування однієї і тієї самої норми закону про кримінальну відповідальність.

Відповідно, неоднакового застосування немає, якщо суд касаційної інстанції не висловився у своєму рішенні про застосування конкретної норми матеріального права.

Як убачається зі змісту заяви захисника, він, хоча і вказує на неоднакове застосування судом касаційної інстанції статей 5, 368, 369 -2 КК, фактично стверджує про неоднакове застосування судом касаційної інстанції статті 369-2 КК.

Натомість у рішеннях, наданих захисником для порівняння, що були ухвалені судом касаційної інстанції щодо ОСОБА_4 (ухвала Верховного Суду України від 21 квітня 2011 року), щодо ОСОБА_7 (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2011 року), щодо ОСОБА_3 (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 травня 2012 року) за касаційними скаргами прокурорів, які оспорювали законність та обґрунтованість виправдання цих осіб за частиною третьою статті 368 КК, не міститься правових висновків щодо застосування статті 369-2 КК.

Отже, хоча у оскаржуваному рішенні суду касаційної інстанції щодо ОСОБА_3 і міститься висновок про застосування статті 369-2 КК, проте ненадання захисником жодного рішення суду касаційної інстанції (порівнюваного) про інше застосування саме цієї норми матеріального права, позбавляє можливості допустити кримінальну справу щодо ОСОБА_3 до провадження Верховного Суду України.

Вихід за межі визначених законом предмета та умов перегляду судових рішень Верховним Судом України призведе до повторного касаційного перегляду, що не відповідатиме положенням пункту 1 частини першої статті 445 КПК і буде суперечити принципу правової визначеності.

З огляду на викладене, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вважає, що подана захисником ОСОБА_8 заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2015 року є необґрунтованою, і не вбачає підстав для допуску справи щодо нього до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 444, 445, 451 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити захиснику ОСОБА_8 у допуску справи до провадження за його заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2015 року щодо ОСОБА_3.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ ________________

ОСОБА_4 ОСОБА_6 ОСОБА_5