Справа №212/7351/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді ; ОСОБА_1 ,

при секретарі; ОСОБА_2 , за участі прокурора прокуратури Жовтневого району міста Кривого Рогу; ОСОБА_3 , , адвоката ОСОБА_4 , потерпілої; ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001519 за обвинуваченням :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Полтави Полтавської області, громадянина України, працюючого страховим агентом, з середньою освітою, що не одружений, дітей не має, в силу ст.. 89 КК України раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 121 КК України;

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_6 , та потерпіла у справі ОСОБА_5 підтримували між собою подружні стосунки, та проживали однією сім`єю, однак в період часу, з 17.05.2014 року по 19.05.2014 року, ОСОБА_6 та його співмешканка ОСОБА_5 , тривалий час один з одним не спілкувалися так як посварилися. При цьому, ОСОБА_5 , намагалася розірвати будь-які стосунки з своїм чоловіком ОСОБА_6 на ґрунті ревнощів, не зважаючи на його бажання продовжити з нею сумісне проживання.

Так, 19 травня 2014 року, близько 22-ї години, ОСОБА_6 , знаходився за місцем свого постійного мешкання, в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , яка в той час перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

В цей час, між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_5 виникла сварка на ґрунті ревнощів, в результаті чого, обвинувачений в справі намагався примиритися з потерпілою, та умовити ОСОБА_5 залишитися та проживати разом з ним. Але ОСОБА_5 , не бажала вести з ОСОБА_6 розмову щодо їх подальшого сумісного сімейного проживання, та бажала розірвання стосунків з ОСОБА_6 .. Тому, ОСОБА_5 , не бажаючи вести будь яку подальшу розмову з ОСОБА_6 , пішла до себе додому з приміщення квартири АДРЕСА_3 .

Однак, ОСОБА_6 , намагаючись будь яким чином утримати ОСОБА_5 та умовити її щоб вона не залишала його, взяв на кухні своєї квартири АДРЕСА_3 , кухонний ніж, начебто для того, щоб налякати потерпілу в справі тим, що поріже собі вени на руках, якщо вона його залишить. При цьому ОСОБА_6 наздогнав ОСОБА_5 у дворі будинку АДРЕСА_4 , де зупинив потерпілу в справі і вони почали знову розмовляти та сваритися один з одним.

У процесі сварки, ОСОБА_6 не отримавши згоди на сумісне проживання від своєї цивільної дружини ОСОБА_5 , в цей же день, тобто - 19.05.2014 року, близько 22 години 40 хвилин, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення ОСОБА_5 , тяжких тілесних ушкоджень, із ревнощів, та не переслідуючи при цьому мети спричинення їй смерті, умисно, із значною силою завдав їй клинком кухонного ножа, який тримав у правій руці, один удар в ділянку правої лопатки, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 , тілесні ушкодження, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням верхньої долі правої легені, гемотораксу, які згідно висновку експерта № 1268 від 23.06.2014 року, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України визнав частково та пояснив, що він згоден з тими обставинами справи, які вказані в обвинувальному акті. Однак він завдав ножового поранення своїй дружині необережно, а не навмисно.

Між ним та потерпілою дійсно 19 травня 2014 року, у вечірній час мала місце сварка. Коли потерпіла пішла з його квартири до себе додому він вирішив наздогнати її з ціллю умовити не покидати його. Ніж у себе на кухні він взяв з ціллю завдати собі тілесні ушкодження, а саме; порізати собі вени, якщо йому не вдасться примиритися з дружиною. Він наздогнав ОСОБА_5 у дворі будинку АДРЕСА_4 і зупинивши її він почав розмовляти один з одним. Вони при цьому стояли обличчями один до одного на відстані приблизно 15-20 сантиметрів. У той момент, коли ОСОБА_5 повернулася до нього лівим плечем, маючи намір знову піти від нього, то він маючи намір завдати собі тілесних ушкоджень і завдати удару ножем собі у ліву руку, який він тримав у правій руці, з силою махнув ножем, однак так сталося що він вдарив ножем не себе, а потерпілу, в ділянку правої лопатки.

Наносячи удару ножем собі, він не мав умислу наносити удару потерпілій і не бажав цього робити , та не передбачав настання таких наслідків, а саме - спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .. У зв`язку з чим, він визнав себе винним за ст. 128 КК України, тобто у необережному завданні тяжких тілесних ушкоджень. В цей час він примирився з потерпілою, вони знову проживають однією сім`єю тому обвинувачений у справі просить суд закрити провадження у справі за ст.. 128 КК України, у зв`язку з його примиренням з потерпілою.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що з обвинуваченим проживає однією сім`єю тривалий час. 19 травня 2014 року вона прийшла додому у стані алкогольного сп`яніння і розпочала сварку з ОСОБА_6 , в ході якої обвинувачений погрожував, що поріже собі вени, якщо вона покине його.

Однак вона не бажала примиритися з ОСОБА_6 і пішла з квартири останнього до себе додому. Обвинувачений в справі наздогнав її у дворі будинку АДРЕСА_4 . Він зупинив її, розвернув її обличчям до себе і умовляв не залишати його. В ході сварки між ними, вона маючи намір піти від ОСОБА_6 , повернулась до обвинуваченого лівим плечем і саме у цей момент вона відчула різкий біль в області правої лопатки.

Після чого, вона побігла у кафе , яке знаходилось поряд, та попросила викликати карету швидкої допомоги.

Потерпіла ОСОБА_5 подала суду заяву, у якій просила суд перекваліфікувати дії ОСОБА_6 за ст.. 121 ч.1 на ст.. 128 КК України , та закрити провадження у справі внаслідок примирення її та ОСОБА_6 .. Потерпіла ОСОБА_5 суду вказала, що вона будь - яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має.

Допитана судом в якості свідка мати обвинуваченого в справі - ОСОБА_7 пояснила, що 19 травня 2014 року вона приїхала в гості до сина ОСОБА_6 , з метою познайомитись з його цивільною дружиною ОСОБА_5 ..

Вона знаходилась в іншій кімнаті і через двері чула як її син сварився з ОСОБА_5 .. Через деякий час вона зайшла до кімнати сина та побачила, на спині ОСОБА_5 невелику рану. Вона зняла брудну футболку з ОСОБА_5 , та випрала її. Коли вона знову зайшла до кімнати сина то побачила, що ОСОБА_5 в квартирі вже не було, карету швидкої допомоги вона та син не викликали. Син пішов її шукати , проте через деякий час повернувся і сказав, що ОСОБА_5 не наздогнав.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що бачив потерпілу ОСОБА_5 19 травня 2014 року, близько 22 годині в кафе. Остання забігла до кафе у збудженому стані, вона кричала та просила, щоб їй викликали карету швидкої допомоги та працівників міліції, оскільки на неї напав чоловік і намагався вбити. Він разом з дівчиною - барменом цього закладу обмивали рану потерпілої горілкою, до тих пір поки не приїхала карета швидка допомога і потерпіла була госпіталізована.

Допитана у суді експерт ОСОБА_9 пояснила, що у період з 18.06.2014 року по 23.06.2014 року нею була проведена експертиза на підставі постанови слідчого СВ Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, яку вона підтримує у повному обсязі. За результатом експертизи було встановлено, що у потерпілої ОСОБА_5 малося проникаюче колото - різане поранення грудної клітини з пошкодженням верхньої долі правої легені, гемоторакс, яке за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, давність виявленого ушкодження може відповідати 19.05.2014 року, ушкодження виникло від дії плескатого колюче-ріжучого предмета , яким міг бути клинок ножа , або любий предмет з аналогічними властивостями. Експерт пояснила, що в момент нанесення удару потерпіла знаходилась спиною до обвинуваченого ОСОБА_6 в бік напрямку травмуючого предмету. Удар був нанесений зі значною силою, достатньою для виникнення тяжких тілесних ушкоджень, які були виявлені у потерпілої ОСОБА_5 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України підтверджується також письмовими доказами, які надані прокурором і досліджені під час судового розгляду, а саме:

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 21 травня 2014 року , в ході якого обвинувачений пояснив, що перебуваючи навпроти під`їзду №1 будинку АДРЕСА_4 , на відстані близько 4-5 метрів від потерпілої, будучи дуже збудженим, не втримався та вирішив вдарити ножем ОСОБА_5 в область правого плеча останньої, яка перед нанесенням удару знаходилася навпроти нього на відстані витягнутої руки , а вже після нанесення удару, стала повертатися , та удар прийшовся нижче області плеча;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22 травня 2014 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 та фото таблицями до нього , яким зафіксовано механізм нанесення ударів потерпілій обвинуваченим, де він показав, що після сімейної сварки 19 травня 2014 року , близько 22.00 години вийшов з під`їзду №2 будинку АДРЕСА_4 вслід за ОСОБА_10 , яка йшла попереду нього. При собі він тримав кухонний ніж , яким хотів пошкодити власні вени, у випадку відмови ОСОБА_5 з ним проживати. Проте , отримавши відмову від ОСОБА_10 на сумісне життя, він підійшов до під`їзду №1 цього ж будинку вслід за ОСОБА_5 та умисно наніс потерпілій один удар ножем , який тримав у правій руці лезом вверх;

- протоколом проведення слідчого експерименту, призначеного ухвалою суду за клопотанням прокурора від 02 жовтня 2015 року за участю ОСОБА_6 та судово-медичного експерта ОСОБА_11 , понятих, яким встановлено, що в момент нанесення удару потерпілій обвинувачений знаходився на відстані витягнутої руки від ОСОБА_5 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20 червня 2014 року за участю потерпілої ОСОБА_5 та спеціаліста ОСОБА_11 , понятих, яким зафіксовано, що в момент нанесення удару потерпілій обвинувачений знаходився на відстані витягнутої руки та йшов за нею. В ході сварки ОСОБА_5 поверталась до ОСОБА_6 і в момент, коли вона була в одному метрі від нього , то відчула удар ножем в області правого плеча.

- висновком експерта від 23 червня 2014 року , яким встановлено, що за своїм характером ушкодження , які мались на тілі потерпілої, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, давність яких може відповідати 19.05.2014 року;

Висновком експерта № 2116 /1268-14/ від 02 жовтня 2015 року, за результатами слідчого експерименту від 02 жовтня 2015 року, де зазначено що, тілесне ушкодження у потерпілої ОСОБА_5 можливо у час та при механізмі продемонстрованому обвинуваченим під час слідчого експерименту від 02. 10. 2015 року, виникнення тілесного у обвинуваченого ОСОБА_6 при таких умовах і обставинах, на які вказав останній, неможливо із-за перешкоди, якою була сама потерпіла у справі.

- протоколом огляду місце події від 20 травня 2014 року, яким зафіксовано місце вчинення злочину, а саме двір будинку АДРЕСА_4 ;

- протоколом огляду речових доказів від 20 травня 2014 року, а саме; одягу потерпілої ОСОБА_5 в який була одягнена остання під вчинення відносно неї злочину, а саме: жіночої футболки, жіночих спортивних штанів, чоловічих сандалів чорно - коричневого кольору;

- протоколом огляду місця події від 21 травня 2014 року , в ході якого у квартирі АДРЕСА_3 вилучено ніж, яким обвинувачений ОСОБА_6 наніс удар потерпілій ОСОБА_5 ;

- висновком експерта від 12.06.2014 року , яким підтверджено, що пошкодження на поверхні жіночої футболки, яка належить ОСОБА_5 , могли бути утворені ножем , вилученим у ОСОБА_6 21.05.2014 року з квартири АДРЕСА_3 ;

- протоколом допиту потерпілої від 20 травня 2014 року, яка зазначала, що проходячи біля під`їзду будинку АДРЕСА_4 відчула різкий біль в області спини, повернулась та побачила ОСОБА_6 з ножем у руці;

- висновком експерта від 05.06.2014 року, де встановлено, що ніж, вилучений у ОСОБА_6 , є господарчо - побутовим ножем , виготовленим заводським способом.

Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, правдивими та належними, що не протирічать один одному, приймає їх та приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ст.. 121 ч.1 КК України повністю підтверджена сукупністю досліджених судом доказів.

Дослідивши та оцінивши досліджені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.121 КК України доведена в повному обсязі, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження , тобто умисного тілесного ушкодження , небезпечного для життя в момент заподіяння.

Суд, даючи оцінку показам обвинуваченого у справі, та заявам потерпілої ОСОБА_5 , які у судовому засіданні, які зазначали, що ОСОБА_6 завдав удару ножем потерпілій з необережності, вважає ці доводи неспроможними, так як вони спростовуються дослідженими матеріалами справи.

Суд також критично оцінює покази потерпілої ОСОБА_5 , дані у судовому засіданні в частині дій обвинуваченого та нанесення ушкоджень саме з необережності. Тому заявлене нею клопотання про перекваліфікацію дій ОСОБА_6 зі ст.. 121 ч.1 на ст.. 128 КК України, та про закриття провадження у справі, суд не вважає можливим задовольнити.

Суд дійшов висновку про доведеність умислу ОСОБА_6 направленого на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілій в справі. Так , судом встановлено, що ОСОБА_6 наздоганяв потерпілу ОСОБА_5 та тримаючи при цьому в руках ніж лезом уперед, наніс зі значною силою удар в спину потерпілій, а тому, на думку суду міг у повній мірі усвідомлювати можливість наслідків свого протиправного діяння. Такий висновок суду підтверджується достовірними доказами, одержаними відповідно до встановлених законом джерел, які в своїй сукупності дають можливість установити всі обставини справи, які входять до предмета доказування в даному кримінальному провадженні.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд керується положенням ст. 65 та КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання.

У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 відноситься до категорії тяжких злочинів, обвинувачений в силу ст.. 89 КК України не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_6 обставин, судом згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також встановлені судом обставини, суд уважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України в виді позбавлення волі , та вважає що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідно до ст. 50 КК України.

На досудовому розслідуванні до обвинуваченого ОСОБА_6 було обрано у відповідності до ст.181 КПК України ухвалою слідчого судді від 22.05.2014 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком дії до 22.07.2014 року. Учасники судового провадження з клопотанням про продовження строку домашнього арешту до суду не зверталися, тому у відповідності до ст.203 КПК України ухвала слідчого судді від 22.05.2014 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - припинила свою дію. Тому суд вважає необхідним до вступу цього вироку в закону силу обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Процесуальні витрати, які підтверджуються документально, а саме за проведення трасологічної експертизи №52/03-270 від 12.06.2014 року у сумі 393,12 грн. та криміналістичної експертизи №52/03-251 від 05.06. 2014 року у сумі 393,12 грн., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.. 100 КПК України, а саме: речові докази - жіноча футболка, жіночі спортивні штани, що належать потерпілій ОСОБА_5 та знаходяться на збереженні у камері речових доказів Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області , згідно квитанції № 0471 підлягають поверненню власнику; ніж, який знаходиться на збереженні у камері речових доказів Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області , згідно квитанції № 0471 підлягає знищенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у вигляді - п`яти років позбавлення волі .

Обрати ОСОБА_6 до вступу цього вироку в закону силу запобіжний захід у вигляді; домашнього арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 відліковувати з дня та часу взяття його під варту за цим вироком суду.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь державного бюджет України витрати, за проведення трасологічної експертизи №52/03-270 від 12.06.2014 року, у сумі - 393 грн. 12 копійок та криміналістичної експертизи №52/03-251 від 05.06. 2014 року, у сумі - 393 грн. 12 копійок.

Речові докази в справі: жіночу футболку, жіночі спортивні штани, що знаходяться на збереженні у камері речових доказів Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, згідно квитанції № 0471 повернути потерпілій ОСОБА_5 ; а знаряддя злочину - ніж, який знаходиться на збереженні у камері речових доказів Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області , згідно квитанції № 0471 знищити.

Вирок може бути оскаржений усіма учасниками процесу до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до частини - 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1 "янов