ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.12.2015 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0004944 від 08.10.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Харків, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 03.02.2004 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1ст. 185, ч.3 ст. 185, 70 КК України до позбавлення волі строком на три роки, звільнений умовно-достроково на не відбутий термін 10 місяців 13 днів, 01.11.2010 Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, 70 КК України, звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном три роки, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий 03.02.2004 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1ст. 185, ч.3 ст. 185, 70 КК України до позбавлення волі строком на три роки, звільнений умовно-достроково на не відбутий термін 10 місяців 13 днів, 01.11.2010 Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, 70 КК України, звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном три роки, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 08.10.2015, приблизно о 20 год. 45 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у салоні маршрутного таксі маршруту № 266 м. Харкова за шляхом слідування поблизу перехрестя вул. Героїв Праці та вул. Гв. Широнінців у м. Харкові, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка також знаходилась у салоні даного маршрутного таксі та мала при собі у руках жіночу сумку, у якій знаходився її гаманець, після чого ОСОБА_4 , діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, скориставшись тим, що у салоні маршрутного таксі була тиснява та він знаходився упритул до потерпілої, таємно, з сумки ОСОБА_5 , яку остання тримала у руках, викрав гаманець зі шкірозамінника, що не становить матеріальної цінності для потерпілої, у якому знаходились грошові кошти у сумі 476 грн., 5 доларів США, що на момент вчинення кримінального правопорушення, згідно з офіційним курсом обміну валют НБУ становило еквівалент 106 грн. 35 коп., а також банківські та дисконтні картки, що не становлять матеріальної цінності для потерпілої, таким чином завдав матеріальних збитків потерпілій на загальну суму 582 грн. 35 коп. та поклав даний гаманець до сумки, яку мав при собі, але злочинні дії ОСОБА_4 були помічені потерпілою ОСОБА_5 , яка стала вимагати від ОСОБА_4 повернути їй викрадене майно, на що ОСОБА_4 , розуміючи, що його злочинні дії були помічені, діючи відкрито, бажаючи звернути викрадене майно на свою користь та зникнути з місця скоєння кримінального правопорушення, скориставшись тим, що маршрутне таксі зупинилося на зупинці біля перехрестя вул. Героїв Праці та вул. Гв.Широнінців у м. Харкові та двері маршрутного таксі відчинилися, вибіг з салону та намагався втекти з викраденим майном, таким чином, ОСОБА_4 вчинив усі дії, які вважав необхідними для реалізації свого умислу, однак не довів його до кінця з причин, що не залежали від його
волі, через те, що при спробі зникнути з місця кримінального правопорушення потерпіла стала переслідувати ОСОБА_4 , що було помічено працівниками міліції, які затримали останнього з викраденим майном.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановленим як досудовим розслідуванням, так і судовим розглядом.

За таких обставин, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Потерпіла ОСОБА_5 направила суду заяву, в якій зазначила, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, просила розглянути справу за її відсутності.

Судом дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, тобто закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд приймає до уваги ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його скоєння, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, його відношення до скоєного правопорушення, та данні про його особистість.

Кримінальне правопорушення, що вчинив обвинувачений, відповідно до ст.12 КК України віднесено до тяжкого злочину.

Обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, має постійне місце мешкання, за місцем реєстрації характеризується задовільно. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, хворіє на цироз печінки.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При вирішенні питання про вид та міру покарання, суд враховує характер та ступень тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, данні про його особистість, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, та вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, а тому, призначаючи йому покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до п.9, 10 ст.100 КПК України. По справі цивільний позов не заявлений.

Судових витрат не має.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому в ході досудового розслідування, у вигляді домашнього арешту, суд залишає без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набранням вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази гаманець, грошові кошти у сумі 476 грн. та 5 доларів США, банківські та дисконтні картки, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 залишити у її володінні.

Вирок може бути оскаржений через Московський районний суд м. Харкова до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Прокурору, засудженому, потерпілій копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1