Справа № 353/864/15-к
Провадження № 1-кп/353/61/15
В И Р О К
14 вересня 2015 року м.Тлумач
Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
старшого прокурора прокуратури Тлумацького району ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_5
захисника-адвоката ОСОБА_6
законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_7
представника служби у справах дітей Тлумацької РДА ОСОБА_8
представника сектору кримінальної міліції у справах дітей Тлумацького РВ УМВС ОСОБА_9
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:
15.07.2015 року приблизно о 13 год. 00 хв. неповнолітня ОСОБА_5 , зайшла у приміщення магазину «Шара», що знаходиться у АДРЕСА_1 , де на прилавку побачила мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY GT-S 5360», який був залишений без нагляду власницею ОСОБА_4 . Тоді у неповнолітньої ОСОБА_5 виник умисел на крадіжку даного телефону.
Реалізуючи свій злочинний намір неповнолітня впевнилася, що за її діями ніхто не спостерігає, користуючись тимчасовою відсутністю продавця (який відвернувся в іншу сторону), доводячи свій злочинний намір до кінця, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу таємно викрала мобільний телефон, марки «SAMSUNG GALAXY GT-S 5360», бувший у вжитку, вартістю 700 грн. із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_1 , вартістю 10грн.
Після чого неповнолітня ОСОБА_5 з викраденим майном змісця події скрилася та розпорядилася ним у власних цілях, чим спричинила потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 710 гривень.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України визнала повністю, підтвердила обставини вчинення нею кримінального правопорушення відповідно до викладеного, показала, що дійсно 15.07.2015 року близько 13 год. 00 хв. в приміщенні магазину «Шара» викрала з прилавка мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY GT-S 5360», який, як виявилось, належить ОСОБА_4 та з викраденим майном скрилась з місця події і розпорядилася у власних цілях.
У вчиненому щиро розкаюється. Потерпілій шкода відшкодована, остання не має до неї претензій майнового і немайнового характеру. Просила її суворо не карати.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позицій немає, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, оскільки обвинувачена повністю визнала свою вину в інкримінованому їй органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодилася з кваліфікацією вчиненого нею діяння, а учасники судового провадження не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та кваліфікує її дії за ч.1 ст.185 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Призначаючи покарання обвинуваченій, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Суд враховує дані про особу винної, а саме те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, негативно ставиться до вчиненого. Крім того, суд також враховує умови життя та виховання неповнолітньої обвинуваченої.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття, активне сприяння розслідуванню кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданих збитків, вчинення кримінального правопорушення неповнолітньою.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлені.
Виходячи із принципу, що покарання повинно бути призначене необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_5 слід призначити покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.
Захисник-адвокат ОСОБА_6 просить звільнити ОСОБА_5 від покарання з застосуванням до неї примусового заходу виховного характеру, зазначив, що враховуючи особу обвинуваченої, її позитивну характеристику, що передували вчиненню злочину та після вчинення, позитивну поведінку неповнолітньої в цілому, негативну оцінку нею свого вчинку, відсутність життєвого досвіду, ОСОБА_5 може бути звільнена від покарання з застосуванням до неї заходу виховного характеру.
Законний представник неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_7 підтримала клопотання, просить застосувати до обвинуваченої застереження.
Інші учасники судового провадження не заперечують проти застосування до неповнолітньої примусового заходу виховного характеру.
З врахуванням положень ч.2 ст.50, ст.65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочин, а також запобіганню вчинення нових злочинів, враховуючи конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який класифікується як середньої тяжкості, особи обвинуваченої, яка є неповнолітньою особою, на момент вчинення злочину неповнолітня обвинувачена ОСОБА_5 , була ученицею 9 класу Гринівецької ЗОШ І-ІІ ступенів, по місцю проживання та по місцю навчання характеризуться позитивно, та те, що вона не перебуває на обліку в лікаря нарколога, психіатра, щиро розкаяюються, що останній не вистачає життєвого досвіду, після вчинення злочину поводила себе бездоганно, дала негативну оцінку своїм діям, що на думку суду свідчить про дійсний осуд ОСОБА_5 свого вчинку, з врахуванням одностайної думки учасників процесу, суд, з`ясувавши умови життя та виховання неповнолітньої, а саме те, що обвинувачена проживає та виховується в доброзичливій обстановці з батьками та старшою сестрою, які сприяють їх вихованню, приділяють їй належну увагу, прийшов до переконання, що на момент прийняття судового рішення ОСОБА_5 не потребує застосування реального покарання, а підлягає звільненню від нього з підстав, передбачених ст.105 КК України, із застосуванням заходу виховного характеру.
У відповідності до вимог ст. 105 КК України, суд вважає, що неповнолітню буде доцільно звільнити від покарання, із застосуванням примусових заходів виховного характеру, застосувати до ОСОБА_5 такий примусовий захід виховного характеру: застереження, враховуючи те, що неповнолітня виховується батьками, які утримують її, по мірі можливості забезпечують останню всім необхідним, цікавляться її інтересами, потребами, переймаються її майбутньою долею. Батьки є добрим прикладом для своїх дітей, в сім`ї панують теплі стосунки між батьками і дітьми. Неповнолітня обвинувачена при потребі може поділитися своїми проблемами з батьками, а також розраховувати на їхню допомогу і підтримку, вона допомагає батькам по господарству, слухняна, має свої домашні обов`язки. Вчинок дівчини можна розглядати швидше як виняток, ані ж притаманна та очікувана поведінка. Мати ОСОБА_7 надала свою згоду на застосування щодо неповнолітньої примусового заходу виховного характеру- застереження та запевнила суд, що вона спроможна здійснювати вплив та контроль за поведінкою доньки.
Таким чином, заслухавши прокурора, потерпілої, захисника, законного представника неповнолітньої обвинуваченої, представників кримінальної міліції та служби у справах дітей, проаналізувавши все наведене вище у своїй сукупності, суд прийшов до висновку про можливість застосування до неповнолітньої ОСОБА_5 примусового заходу виховного характеру у вигляді застереження.
Питання щодо речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити їй покарання 1 (один) рік позбавлення волі.
Згідно ст. 105 КК України звільнити неповнолітню ОСОБА_5 від призначеного покарання у виді одного року позбавлення волі та застосувати до неї примусовий захід виховного характеру, а саме застереження.
Речові докази: мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY GT-S 5360» - повернути потерпілій ОСОБА_4 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано Франківської області через Тлумацький районний суд Івано Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1