Номер провадження 1-кп/521/674/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2015 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі: головуючого: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138 від 19 червня 2015 року, відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Южне Одеської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч 1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
25 червня 2015 року приблизно о 09 годині 36 хвилин головний спеціаліст відділу житлово-комунального господарства та благоустрою Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради ОСОБА_5 , являючись службовою особою, переслідуючи корисний мотив, перебуваючи навпроти будівлі Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради за адресою: місто Одеса, вулиця Генерала Петрова, будинок № 22, надав ОСОБА_6 реквізити банківської картки банку «Приватбанк» ОСОБА_7 , а саме № НОМЕР_1 , на яку вказав останньому зарахувати неправомірну вигоду у розмірі 3000 гривень за притягнення ОСОБА_8 , сестри ОСОБА_6 , за порушення Правил благоустрою території міста Одеси та несповіщення Департаменту Державної інспекції архітектурно-будівельного контролю в Одеській області щодо порушення ОСОБА_8 норм діючого законодавства в сфері містобудування

Після чого, 25 червня 2015 року приблизно об 11 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні відділення ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою: місто Одеса, вулиця Пушкінська, 69, діючи за вищевказаною вказівкою ОСОБА_5 , зарахував на банківську картку, реквізити якою йому було надано останнім, грошові кошти у розмірі 3000 гривень, після чого ОСОБА_5 отримав можливість розпорядитися грошовими коштами на власний розсуд.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст. 368 ч 1 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй службового становища.

13 серпня 2015 року між сторонами кримінального провадження: старшим прокурором прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до умов якої ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч 1 КК України, підозрюваний ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, виконати в повному обсязі покладені на нього судом обов`язки, сторонами погоджено покарання за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України у вигляді штрафу у розмірі 18700 гривень (одна тисяча сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), з позбавленням права займати посади в органах місцевого самоврядування, які пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих чи адміністративно - господарських функцій строком на 1 рік 6 місяців, без спеціальної конфіскації.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у пред`явленому йому обвинуваченні в повному обсязі, пояснив суду, що цілком розуміє характер обвинувачення, наслідки укладення та затвердження даної угоди, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Обвинувачений ОСОБА_5 також пояснив, що укладення угоди з його боку є добровільним, тому просив суд затвердити угоду.

Прокурор прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, тому просить затвердити угоду і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену міру покарання.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 та його адвоката, які просили постановити вирок на підставі угоди, перевіривши обвинувальний акт з додатками, суд вважає, що угода може бути затверджена з таких підстав.

Відповідно до ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Суд вважає, що укладена сторонами угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України: умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано правильно, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свобод та інтересів сторін та інших осіб, потерпілі від кримінального правопорушення відсутні.

Судом також встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч 4 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч 2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, узгоджене покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених КК України, та відповідає санкції статті 368 ч 1 КК України.

За таких обставин суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену сторонами міру покарання у вигляді штрафу у розмірі 18 700 гривень (одна тисяча сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), з позбавленням права займати посади в органах місцевого самоврядування, які пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих чи адміністративно - господарських функцій строком на 1 рік 6 місяців, без спеціальної конфіскації

Санкцією статті 368 ч 1 КК України, передбачена спеціальна конфіскація, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення злочину, передбаченого статтею 354 та статтями 364, 364-1, 365-2, 368-3692 розділу XVII Особливої частини цього Кодексу, або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого зазначеними статтями. Однак суд не може застосувати до обвинуваченого спеціальну конфіскацію. Так, відповідно до статті 96-2 КК України, спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої злочином. Судом встановлено, що гроші в сумі 3000 гривень ОСОБА_9 , тому вказана сума підлягає поверненню її власнику, в даному випадку ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 174, 367, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395, 474, 475 КПК України, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 серпня 2015 року між старшим прокурором прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138 від 19 червня 2015 року.

Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч 1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 13 серпня 2015 року покарання у вигляді штрафу у розмірі 18700 гривень (одна тисяча сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), з позбавленням права займати посади в органах місцевого самоврядування, які пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих чи адміністративно - господарських функцій строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, без спеціальної конфіскації.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили ОСОБА_5 залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Грошові кошти в розмірі 3000 гривень після набрання вироку законної сили повернути власнику ОСОБА_6 .

Арешт накладений слідчим суддею Приморського районного суду міста Одеси на майно, вилученого в ході обшуку кабінету № 314 скасувати.

Речові докази: посвідчення ОСОБА_5 , мобільний телефон «Samsung», мобільний телефон «Samsung» з сім-карткою «Київстар», блокнот, грошова купюра номіналом 100 гривень, банківська картка ПАТ КБ «Приватбанк» після набрання вироку законної сили повернути ОСОБА_5 ; припис на ім`я ОСОБА_8 , квитанція ПАТ КБ «Приватбанк», листок з реквізитами банківської картки ОСОБА_10 , 1СПБК - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до вимог ст. 476 КПК України, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1