Справа № 1-604/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2010 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Гоменюк О.А.

з участю прокурора - Карпюк І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, 15 серпня 198 9 року народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 24 грудня 2009 року Рівненським міським судом за ст.198 КК України до штрафу в розмірі 1700,00 грн. , проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3 5,-

У вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.18б КК України,-

Встановив :

05 листопада 2009 року приблизно о 00 год. 10 хв. в дворі будинку N 1-б по вулиці Фабричній в м.Рівне, ОСОБА_1, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, умисно, з корисливих мотивів, повторно, застосувавши насильство, яке виразилось в нанесенні удару рукою в область голови та яке не є небезпечним для життя та здоров»я потерпілого, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Самсунг С-240» вартістю 200 грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн., на рахунку якої було 10 грн., а також гаманцем вартістю 30 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 90 грн. та банківська карта «ПриватБанку» на рахунку якої було 150 грн., що належать ОСОБА_2, чим спричинив останньому майнової шкоди на загальну суму 505 грн.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, у вчиненому розкаявся та ствердив ті обставини, які встановлені цим вироком.

Враховуючи, що підсудний ОСОБА_1 повністю визнав себе винним у скоєнні злочину, а також те, що заперечень від учасників судового розгляду щодо недоцільності дослідження інших обставин справи, їх скоєння не надходило, і вони ніким не оспорюються, суд вважає, що дослідження доказів у більшому обємі по даній справі є недоцільним.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_1 за ч.2 ст.186 КК України, дії якого виразилися у відкритому викраденні чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров»я потерпілого, вчиненими повторно.

При призначенні покарання підсудному суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, обставини справи, що помякшують та обтяжують відповідальність підсудного.

Скоєний злочин підсудним ОСОБА_1 відноситься до тяжкого злочину.

До помякшуючих вину обставин підсудному суд відносить повне визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної матеріальної шкоди потерпілій.

Обтяжуючих вину обставин підсудному судом не встановлено.

Як особа підсудний ОСОБА_1 по місцю проживання характеризується позитивно, на "Д" обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, особу підсудного, його відношення до вчиненого злочину, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди потерпілому, суд вважає, що його виправлення та перевиховування можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст.91 КПК України судовими витратами є витрати, зроблені при провадженні справи органом дізнання, органом досудового слідства та судом. Стягнення безпосередньо із засудженого коштів на користь експертної установи законодавством не передбачене і є недопустимим. Порядок фінансування експертних установ встановлений ст.15 Закону України „Про судову експертизу". У випадку витрат органу досудового слідства чи суду на проведення експертиз, коли експертиза проведена на договірних засадах, ці витрати стягуються на користь державного бюджету.

За таких підстав, в матеріалах справи відсутні підстави та обґрунтування для стягнення з підсудного ОСОБА_1 судових витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Цивільний позов по справі не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від призначеного судом покарання встановивши йому іспитовий строк терміном на 2 (два) роки.

На підставі ст.7б КК України зобовязати засудженого ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з"являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

На підставі ч.2 ст.72 КК України за попереднім вироком Рівненського міського суду від 24 грудня 2009 року, яким ОСОБА_1 засуджено за ст.198 КК України до штрафу в розмірі 1700,00 грн. в прибуток держави - виконувати самостійно.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_1 залишити попередню - підписку про невиїзд.

Речові докази по справі - мобільний телефон марки "Самсунг С-240", який повернутий під розписку потерпілому ОСОБА_2 на зберігання - повернути останньому.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 15 днів.

Головуючий: