АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
законного представника - ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року, залишено без задоволення клопотання прокурора прокуратури Подільського району м. Києва ОСОБА_6 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 за ч.1 ст.309 КК України.
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити у суді першої інстанції новий розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_10 , зі стадії підготовчого засідання, в тому ж суді, але в іншому складі суду.
Вважає ухвалу суду незаконною, оскільки судом істотно порушено кримінальний процесуальний закон, а саме ст.ст. 44, 512-513 КПК України; мотивувальна частина ухвали містить одну підставу для прийняття рішення про відмову в застосуванні щодо ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру відсутність законного представника під час досудового та судового слідства, що є порушенням прав обвинуваченого.
Посилається на те, що судове слідство проведено не повно, всі запропоновані прокурором свідки, судом не допитано; безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотання про дослідження письмових доказів, що призвело до неможливості встановлення об`єктивної істини у справі, зокрема часу, місця та способу вчинення кримінального правопорушення, а також інших обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_10 та законного представника ОСОБА_11 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, вважають ухвалу суду законною, та просили залишити її без зміни, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке виразилося у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, та підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.
Прокурор у кримінальному провадженні звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру, обґрунтовуючи тим, що він за своїм психічним станом потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. При цьому зіслався на висновок психолого - психіатричної експертизи та акт судово- психіатричного експерта №74 від 15 квітня 2014 року, згідно даних яких, у період кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_10 , він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час, ОСОБА_10 страждає на психічне захворювання і за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Відмовляючи прокурору у задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 за ч.1 ст.309 КК України, суд зазначив, що в матеріалах клопотання та реєстрі матеріалів досудового розслідування, жодним чином не відображено той факт, що під час досудового розслідування був залучений до участі у досудовому розслідуванні законний представник підозрюваного ОСОБА_10 , тобто не було забезпечено реалізацію ним процесуальних прав, передбачених ст. 44 КПК України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на загальних засадах кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України, зокрема верховенстві права, забезпеченні права на захист, тощо.
Суд при розгляді даного клопотання прокурора обґрунтовано застосував положення ст.506 КПК України, яка регламентує забезпечення прав підозрюваної особи , стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру через законного представника та захисника.
Як пояснила мати ОСОБА_10 в суду апеляційної інстанції, вона є законним представником свого сина, який хоча і не визнаний у судовому порядку недієздатним чи обмежено дієздатним, однак перебуває на обліку у лікаря психіатра з 2005 року і є інвалідом 2-ї групи внаслідок психічного захворювання. Він самостійно не може вчиняти жодних дій та знаходиться під її постійним наглядом, оскільки потребує стороннього догляду, що підтверджується висновком лікарської комісії від 23 вересня 2015 року.

Із матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_10 звертався із заявами про залучення його матері як законного представника у тому числі до прокурора Подільського району, однак його права реалізовані не були (а.с. 55).
З урахуванням того, що ОСОБА_10 є інвалідом 2-ї групи внаслідок психічного захворювання, а згідно висновків лікарів потребує стороннього догляду, навіть без визнання його у встановленому законом порядку недієздатним чи обмежено дієздатним, орган досудового розслідування з метою не допущення порушення його права на захист, повинен був вжити усіх заходів для залучення його матері як законного представника у порядку, передбаченому ст. 44 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що права ОСОБА_10 на захист, порушено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали суду не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 за ч.1 ст.309 КК України залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-кп/796/1594/2015
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_12

Доповідач ОСОБА_1