Справа №11а-526/2010 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Категорія ч. 3 ст. 307 КК України Доповідач: Галин В.П
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2010 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Леона О.І.

суддів Волинця М.М., Галина В.П.

з участю прокурора Войценка А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляцією державного обвинувача Шолопи Р.В. на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 12 травня 2010 року ,-

ВСТАНОВИЛА:

даною постановою кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 за ст. 307 ч. 3 КК України та ОСОБА_2 за ст. 307 ч. 3 КК України направлено прокурору Залізничного району міста Львова для проведення додаткового.

Запобіжні заходи підсудним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підписку про невиїзд залишено без змін.

В апеляції державний обвинувач просить постанову судду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду. Вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою і підлягає скасуванню.

Покликається на те, що у постанові про повернення справи для проведення додаткового розслідування вказано, що 22 січня 2009 року старшим слідчим СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 винесено постанову про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ст. 307 ч. 3 КПК України. При винесенні даної постанови, слідчим не роз'яснено права підозрюваним по справі, чим позбавлено їх можливості у повній мірі скористатись своїми правами та захистити свої законні інтереси. Проте, як вбачається з матеріалів справи, 22 січня 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були оголошені права підозрюваного, передбачені ст. 43-1 КПК України. Отже, покликання судом першої інстанції на те, що підозрювані не мали у повній мірі скористатись своїм правом на захист є безпідставними.

Зазначає, що суд у своїх мотивах посилається на рапорт працівників міліції та протоколи затримання осіб, підозрюваних у "вчиненні злочину", в яких містяться суперечності щодо дати затримання підсудних. Однак, під час проведення досудового слідства був допитаний працівник міліції ОСОБА_4, який складав протокол огляду та вилучення у ОСОБА_1 від 20.01.2009 року, та пояснив, що під час складання даного протоколу він випадково помилився датою, вказавши 20.01 замість 21.01.2009 року.

Опріч цього, суд у постанові вказує, що в порушення ст. 85 КПК України у протоколі огляду та вилучення у підсудного ОСОБА_1 від 20.01.2009 року та у протоколі огляду та вилучення у підсудного ОСОБА_2 від 21.01.2009 року не зазначено часу початку та закінчення слідчої дії. Також у протоколах не зазначено міру та вагу вилученої у підсудних речовини зеленого кольору. Даний недолік було усунуто під час проведення досудового слідства шляхом допиту осіб, що складали дані протоколи та понятих.

Згідно постанови, у матеріалах справи міститься супровідний лист про поміщення речових доказів у камеру зберігання, в додатку до якого зазначено опечатаний пакет з речовими доказами, однак не були вказані, які саме речові докази містяться у даному поліетиленовому пакеті.

У протоколі огляду та вилучення у підсудного ОСОБА_1 від 20.01.2009 року та відібраних у нього поясненнях існували розбіжності щодо кількості вилучених речових доказів. Але дані розбіжності були усунуті під час проведення досудового слідства.

А також зазначає, що суд вважає постанови про відмову у визнанні речовими доказами мобільних телефонів винесені неправомірно та передчасно.

Згідно пояснень підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2, даних на досудовому слідстві та у суді, усі домовленості щодо придбання наркотичних засобів відбувались за допомогою мобільних телефонів, а також підсудні чітко вказали номери мобільних телефонів і у даних телефонах міститься вся інформація щодо їхніх розмов.

Проте, вилучені в ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мобільні телефони зберігаються у камері зберігання речових доказів.

Крім того вказує, що суд безпідставно вважає, що працівниками міліції не проводилась робота щодо встановлення місця знаходження ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Враховуючи наведенні мотиви апеляції, вважає, що виявлені в ході судового засідання порушення вимог КПК України та суперечності є такими, що могли бути усунені в ході судового розгляду справи.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст. 281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота не може бути усунута в судовому засіданні. Проте місцевий суд даної вимоги закону не дотримався, в постанові не зазначив, які недоліки не можна усунути в судовому засіданні.

Опріч цього, наведені мотиви в постанові не відповідають дійсності та суперечать матеріалам справи.

Зокрема посилання суду, що при винесенні постанови про порушення кримінальної справи, слідчим не роз'яснено права підозрюваним не відповідає дійсності, оскільки 22 січня 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були оголошені права підозрюваного, передбачені ст. 43-1 КПК України.

На досудовому слідстві було усунуто суперечності в даті складання протоколу огляду та вилучення у ОСОБА_1 шляхом допиту осіб, які складали цей протокол.

Вага, вилученої у підсудних речовини зеленого кольору, зазначена в матеріалах експертиз.

Колегія суддів вважає, що всі доводи, на які посилається суд у постанові не можуть бути підставою для скерування справи на додаткового розслідування.

Крім цього суд не в повній мірі використав свої права, які передбачені в ст.315-1 КПК України.

Фактично всі вказівки суду, які необхідно виконати в ході додаткового розслідування, судом могли бути виконані в ході судового слідства.

Колегія суддів вважає, що постанову суду слід скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в тому ж складі суду, частково задоволивши апеляцію.

Керуючись ст.ст. 366, 377 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у справі ОСОБА_7 задоволити частково.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 12 травня 2010 року відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в тому ж складі суду.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10