Провадження № 1-кп/760/174/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2015 року м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0014035 від 14.12.2013 по обвинуваченню:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, розлучений, діти 2006 та 2007 р.н., працюючого головним менеджером ТОВ «Рондо», раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України;-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_11 13.12.2013, приблизно о 18.20 год., знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_7 , який виник на ґрунті неприязних відносин, схопив останню обома руками за плечі та здавив їх, чим спричинив потерпілій тілесне ушкодження на правому плечі.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_11 потерпілій ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: синець по внутрішній поверхні правого плеча на межі середньої та нижньої третини. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3903 від 16.12.2013 вказане ушкодження спричинене тупим предметом, могло утворитися 13.12.2013 внаслідок одноразового травматичного впливу та відноситься до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Потерпілою від кримінального правопорушення є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Києва, громадянка України, яка зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_4 .

Потерпілій ОСОБА_7 від кримінального правопорушення завдана майнова шкода в сумі 1400 грн., яка обвинуваченим не відшкодована. Виходячи з цього, потерпіла пред`явила цивільний позов на зазначену суму та відшкодування моральної шкоди в сумі 10,000 грн.

Обвинувачений, що є цивільним відповідачем, цивільний позов не визнав, пославшись на його безпідставність.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні своєї вини у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України не визнав, суду повідомив, що 13.12.2013 року він прийшов, щоб побачитись із сином. Коли піднімався у ліфті він зустрів вчительку англійської мови разом із його сином. Близько 18.00 години він зайшов до квартири АДРЕСА_3 . Через 15 хв. у квартиру зайшла сама потерпіла без дитини. Доньку потерпіла залишила поза межами квартири. Обвинувачений повідомив, що прийшов поспілкуватися із дітьми. У розмові потерпіла вела себе грубо, висловлювалась брутальною нецензурною лайкою, вимагала, щоб він залишив приміщення квартири. Через 15 хв. потерпіла до квартири завела дитину, а він продовжив залишатися у квартирі і намагався спілкуватися із дитиною.

Під час розмови він не вів себе агресивно, голосу не підвищував. Потерпілу він просив, щоб та, його «не штовхала у груди», у відповідь казала « ОСОБА_12 не штовхаю». Він знав, що це провокація зі сторони потерпілої.

У потерпілої під час штовханини випав із руки телефон який розбився. Від цього вона почала ще більше «кипіти», в пориві люті вона зняла із себе шубу, яка була цілою, показала йому синець, та почала кричати «Подивись, що ти наробив, ти розбив мені телефон ти залишив мені синець». У розмові вона йому сказала, що в міліцію вона не буде телефонувати, однак почала телефонувати ОСОБА_13 та його матері.

На питання прокурора обвинувачений показав, що синець він потерпілій не ставив та йому не відомо звідки він взявся у потерпілої. Зазначив, що на його думку, синець свіжим не виглядав, йому був мінімум 1 день.

На питання суду обвинувачений відповів, що потерпілій тілесних ушкоджень не завдавав. Не знає хто потерпілій розвівав шубу та не знає звідки взявся синець.

Однак такі твердження суд сприймає критично, оскільки вина ОСОБА_10 повністю підтверджується зібраними по справі та перевіреними у судовому засіданні доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 вказала, що 13.12.2013 року близько 18.20 год. вона повернулася із донькою додому за адресою: АДРЕСА_4 . Відкрила двері ключем та зайшовши до квартири, побачила ОСОБА_11 , який із 2010 року не проживає за даною адресою та якому відповідно до рішення суду встановлений час побачення із дітьми і це день тижня неділя, а він прийшов у п`ятницю. В ході розмови він повідомив, що прийшов побачитися із дітьми.

Вона його просила покинути квартиру і дотримуватися рішення суду. У відповідь він сказав, що буде чекати на сина, який в цей знаходився на заняттях із англійської мови. Крім того, він бачив сам, що син пішов на заняття із англійської, яке триває 1,5 години.

Під час розмови із обвинуваченим, вона телефонувала його матері, просила її, щоб та вплинула на ОСОБА_11 , щоб той покинув приміщення квартири та до свого цивільного чоловіка. Він провокував її на скандал. Сварка відбулася і вона сказала, що викличе міліцію. Коли вона проходила по коридору квартири, обвинувачений схватив її за плечі, внаслідок чого вона отримала синець з правої сторони на передпліччі. Під час розмови із ОСОБА_11 , у квартирі вона була одягнена у шубу. Синець вона отримала через шубу.

При її намаганнях зателефонувати до міліції, він вибив телефон, що знаходився в одній із її рук та який впав на підлогу і в нього розбився екран та довго не вмикався. Коли він її «тряс», шов підкладки у шубі розірвався. Обвинувачений бачив, що він розбив телефон. Всі події відбувалися у присутності дитини. Потерпіла та дитина плакали.

У телефонній розмові цивільний чоловік сказав, щоб вона почала збирати речі і щоб покинула квартиру. Потім у вхідні двері подзвонила вчителька англійської мови на ім`я ОСОБА_14 , яка привела молодшу дитину додому із заняття англійської мови. У ході розмови вона повідомила, що знає, що у квартирі знаходиться обвинувачений, оскільки вона разом із ним їхала у ліфті. Крім того, сказала що під час поїздки у ліфті дитина ховалась від батька за нею.

Після того, потерпіла пішла з квартири до ОСОБА_14 , де і чекала ОСОБА_13 . У квартирі вона показала ОСОБА_14 тілесне ушкодження та розбитий телефон. Ірина знала про відносини, які існували між нею та обвинуваченим.

Під`їхавши до будинку, ОСОБА_8 чекав в машині під під`їздом та разом вони поїхали до міліції.

Показання потерпілої підтверджуються також показаннями свідків.

Так, свідок ОСОБА_15 зазначила, що 13.12.2013 року близько 17.50 год. вона знаходилася на вулиці та чекала дітей на заняття, на вулиці вона зустріла потерпілу, яка віддала їй свого сина на ім`я ОСОБА_16 , а сама сказала, що пішла в школу за донькою на ім`я ОСОБА_17 . Коли вони з дитиною знаходились біля ліфту, до них підійшов обвинувачений, який привітався із сином. У відповідь син не привітався.

Всі разом зайшли до ліфту, де син із обвинуваченим не розмовляв. Доїхавши до свого поверху АДРЕСА_5 , вони вийшли, а обвинувачений повідомив, що на ОСОБА_18 він буде чекати вдома у квартирі. Після закінчення занять близько 19.05 - 19.10 год. вона вивела дітей на вулицю, однак за ОСОБА_18 ніхто не прийшов, а тому вирішила його завести додому.

Подзвонивши у вхідні двері вона почула гучні голоси, двері відкрила потерпіла, яка виглядала схвильованою та сказала, що вдома вона не сама, свідок відповіла, що знає. Потерпіла забрала ОСОБА_18 та повернулася до квартири.

Приблизно через 20-30 хв. до свідка зайшла потерпіла із дітьми, яка виглядала знервованою та засмученою. Вона зняла шубу і показала, на правому рукаві підкладку, яка була розірвана та почервоніння на внутрішній частині плеча. Тоді свідок порекомендувала потерпілій зняти побої. У її присутності потерпіла зателефонувала до ОСОБА_13 , який за нею приїхав і вони поїхали до міліції.

На питання прокурора свідок повідомила, що потерпіла їй показала телефон у якому був розбитий екран. Шуба була розірвана. Потерпіла повідомила, що тілесні пошкодження їй наніс колишній чоловік, який був із нею у квартирі. Тілесне пошкодження виглядало, як крововилив, забій. Крім того, свідок показала, що чула чоловічий голос. А коли потерпіла відкрила двері, вона натякнула їй, що у квартирі перебував саме її колишній чоловік.

Свідок ОСОБА_8 , що є цивільним чоловіком потерпілої в судовому засіданні повідомив, що 13.12.2013 року близько 18.30 години до нього зателефонувала потерпіла, яка повідомила, що вона разом зі старшою дитиною перебуває за своїм місцем проживання і не може попасти в квартиру, оскільки там знаходиться її колишній чоловік ОСОБА_11 який протягом декількох років в даній квартирі не проживає. У відповідь свідок їй повідомив, що він до неї виїжджає.

Через деякий час потерпіла до нього знов зателефонувала та повідомила, що у присутності дитини на неї здійснюється фізичний та психологічний тиск, що виражається у образах, розмовах на підвищених тонах. Крім того, ОСОБА_11 хотів потерпілу чи то виштовхати із квартири чи заштовхати в одну із кімнат квартири, у результаті чого він порвав їй шубу та розбив мобільний телефон, оскільки вона в цей час намагалась зателефонувати чи то йому, чи в 102. У відповідь свідок сказав потерпілій, щоб вона збиралася сама та збирала дітей і спустилась до вчительки англійської мови, та чекала на нього там. Коли він приїхав за потерпілою, вона разом із дітьми сіла до нього в автомобіль і вони поїхали до Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві для оформлення події.

На питання прокурора, свідок відповів, що телефон мав розбитий вигляд, а саме: на дисплеї була тріщина і не працювала кнопка «вкл., викл.», у шубі у районі правого плеча під рукавом було пошкодження самої шуби та підкладки. Тілесні ушкодження виглядали у формі почервоніння на правій внутрішній частині руки в районі біцепса.

На питання захисника, свідок відповів, що безпосереднім свідком інциденту він не був, але деякі епізоди він міг чути по телефону, а саме емоційна розмова потерпілої та плач дитини.

На питання потерпілої, свідок показав, що цього дня, 13.12.2013 р., у проміжок часу з 11-15 годин він бачив потерпілу у якої був мобільний телефон та шуба, що були не пошкоджені, синців на руці не було. Стосовно тілесних пошкоджень на потерпілій які б кинулися йому в око він не пам`ятає. Підстав оговорювати обвинуваченого в нього немає.

На питання суду свідок зазначив, що руку потерпілої він бачив, коли піднімався до її квартири вдень та у його присутності вона переодягалася та одягалася, для того, щоб вийти на вулицю та поїхати вирішувати спільні справи. На ній не було тілесних ушкоджень. Коли потерпіла сідала до машини, шуба була ціла. Він міг не бачити, але розмов, що потрібно ремонтувати шубу, бо вона порвана не було. Телефон був цілий, бо у його присутності потерпіла з нього не одноразово телефонувала.

Експерт ОСОБА_19 , який являється експертом КМБСМЕ та який був допитаний в судовому засіданні повідомив, що механізм нанесення їй тілесних ушкоджень був встановлений зі слів потерпілої. По виявленому ушкодженню можна було сказати, що синець утворився від дії тупого предмету, а по механізму утворення потрібно було проводити відтворення обстановку подій, аж потім можна зазначити механізм нанесення тілесних ушкоджень.

Таке ушкодження, яке було на потерпілій могло бути їй завдане як через шубу та і без неї. У даному випадку тупим предметом був елемент руки, найшвидше це великий палець. Якщо говорити про захват, то травматичний вплив інших пальців був недостатній для утворення тілесних ушкоджень. Інший варіант також міг бути, наприклад, удар, поштовх. Але потерпіла говорила про захват руки тому найімовірніше це було стиснення, а не удар.

Потерпілу оглядав 16 числа у неї синець був синьо-фіолетового кольору, такий колір відповідає в середньому 3-4 добам до моменту огляду, все залежить від людини від анатомічної ділянки та індивідуальних особливостей організму. Зазначив, що синці змінюють колір: спочатку на протязі першої доби синець червоний, потім червоно-багровий, потім синій або багрово-фіолетовий, потім відтінки червоного зникають і синець стає синьо-фіолетовий. Синьо-багровий або фіолетово-багровий колір зберігається на протязі 1-3 діб. Коли зникає червоний колір, а залишається синій, фіолетовий колір це вже 2,3,4 доба. Синець на тілі може з`явитися відразу ж на протязі кількох хвилин після спричинення або через декілька годин, все залежить від реактивності організму. Потерпілу експерт оглядав на третю добу після спричинених ушкоджень, тому вказав у висновку, що ушкодження могло утворитися 12 - 13 числа.

Вина ОСОБА_11 у нанесенні легкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 підтверджується також:

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.12.2013 р. від ОСОБА_7 , згідно якого 13.12.2013 року близько 18:20 год. за адресою: АДРЕСА_4 її колишній чоловік ОСОБА_11 ,що не виконує рішення суду від 31.10.2013 року завдав ОСОБА_11 тілесних пошкоджень та пошкодив телефон «Iphone 4S» (Т.1 а.с. 158);

- довідкою, виданою Травмпунктом Київської міської клінічної лікарні №4 від 13.12.2013 року, згідно якої ОСОБА_7 , звернулась до травмпункту з приводу: забій, гематома внутрішньої поверхні правого плеча (Т.1, а.с. 170);

- висновком експерта № 3903 від 16.12.2013 р, згідно якого при проведені судово-медичної експертизи громадянки ОСОБА_7 1983 р.н., виявлені наступні тілесні ушкодження: синець по внутрішній поверхні правого плеча на межі середньої та нижньої третини. Вказане ушкодження спричинене тупим предметом, могло утворитись 13.12.2013 року, внаслідок одноразового травматичного впливу та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я) (Т.1, а.с. 173-174);

- протоколом огляду предмету від 18.12.2013 року згідно якого, предметом огляду є мобільний телефон IPHONE 4 ІМІЕ32089 білого кольору. При зовнішньому огляді мобільного телефону виявлено пошкодження корпуса мобільного телефону. В мобільному телефоні на задній поверхні вгорі, праворуч від вікна фотокамери знаходиться тріщина довжиною близько 5см. На передній панелі телефону знаходиться тріщини захисного скла передньої панелі. З лівої на праву сторону тріщини у вигляді полукола. На верхній панелі телефону тріщина близько 5 см. В нижній частині з лівої на праву сторону - у вигляді паралельних прямих ліній (т. 1, а.с. 182-185);

- протоколом огляду предмету від 19.12.2013 року, згідно якого оглядом предмету є шуба довжиною близько 110 см. із довгими рукавами з чорним хутром. Під час зовнішнього огляду шуби пошкоджень не виявлено. Шуба має чорну візерунчату підкладку. Під час огляду виявлено пошкодження у вигляді розриву тканини по шву, зшивання підкладки з правої сторони на стику вороту та правого рукава шуби, розміром приблизно 6 см. (т. 1 а.с. 186-188);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.12.2013 року, згідно якого слідчим експериментом встановлено, що потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , у неї розпочався словесний конфлікт із ОСОБА_11 , в ході якого він схопив своєю лівою рукою за її праву руку в області між плечем та ліктем, чим спричинив фізичний біль та завдав тілесні ушкодження, після чого не відпускаючи руки, штовхнув від себе, чим призвів до розриву підкладки шуби. Крім того, вибив із руки мобільний телефон «Iphone», який впав на підлогу та в якого розбився екран. (т.1 а.с. 190-196).

Суд визнає дані докази належними та допустимими та не погоджується з думкою захисника ОСОБА_20 , який просив визнати показання свідка ОСОБА_21 та ОСОБА_8 недопустимими доказами в зв`язку з тим, що вони ґрунтуються виключно на словах потерпілої. Як встановлено в судовому засіданні, дані свідки повідомили суд про ті обставини, які вони сприймали особисто, що повністю відповідає вимогам ст. 65 Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, суд не погоджується з думкою захисника про недопустимість доказу протоколу проведення слідчого експерименту від 20.12.2013 р., оскільки судом не виявлено порушень вимог ст. 240 КПК України при проведенні даної процесуальної дії (т.1 а.с. 190-196).

На думку суду, щодо недопустимості доказів шуби та мобільного телефону, суд зазначає, що шуба та мобільний телефон речовими доказами на досудовому слідстві не визнавалися та в судовому засіданні не оглядалися. Як зазначалося вище, доказами пошкодження даних предметів є дані протоколів огляду предметів.

Суд погоджується з думкою захисника про те, що рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31.10.2013 р. не можна використовувати в якості доказу в даному кримінальному провадженні.

Даний доказ в даному кримінальному провадженні є неналежним, оскільки він не підтверджує існування або відсутність обставин, що підлягають доказуванню та інших обставин, які мають значення для даного кримінального провадження, як це передбачено нормою ст. 85 Кримінального процесуального кодексу України (а.с. 49-54, 198-203). Так, на встановлення винуватості обвинуваченого у заподіянні умисного тілесного ушкодження не впливає факт законності чи незаконності його перебування в квартирі у потерпілої, тому суд не бере його до уваги.

З тих же міркувань суд визнає неналежними докази: фотографії руки людини та фрагменту верхнього одягу, оскільки з їх змісту не можливо встановити їх належність, а тому вони не підтверджують існування або відсутність обставин, що підлягають доказуванню (Т.1, а.с.179-181);

Під час дослідження диску із звукозаписом (Т.1, а.с. 236) судом була встановлена очевидна недопустимість даного доказу на підставі ч.1 ст. 258 та ст. 260 КПК України, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 89 КПК України він не досліджувався (Т.2, а.с. 51).

Виходячи із здобутих та досліджених у судовому засіданні доказів, що визнані належними та допустимими, суд, розглядаючи провадження в межах пред`явленого обвинувачення, вважає вину ОСОБА_11 у вчиненні злочину доведеною, а його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, оскільки він заподіяв умисне легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_7 .

Так, допитані в судовому засіданні свідки та потерпіла підтвердили факт існування конфлікту та наявність сварки між потерпілою і обвинуваченим 13 грудня 2013 року, а тому суд вважає, що у обвинуваченого був мотив на завдання легких тілесних ушкоджень потерпілій, а його дії, спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень, були умисними

Виходячи із показань потерпілої, саме обвинувачений ОСОБА_11 завдав їй ушкодження, від котрого утворився синець. Дані показання узгоджуються із показаннями свідків та відповідають показанням експерта, що він давав в судовому засіданні та даним експертного висновку.

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого про те, що тілесне ушкодження у потерпілої вже було і утворилося за день до конфлікту, оскільки такі твердження повністю спростовуються показаннями свідка ОСОБА_8 , який прямо зазначив, що у потерпілої ОСОБА_7 в цей день до сварки жодних тілесних пошкоджень на руці не було.

Жоден із учасників судового розгляду не вказав на можливість завдання даних тілесних ушкоджень іншою особою, не вказав на цю іншу особу, яка могла завдати тілесних ушкоджень потерпілій, а також не навів відповідних мотивів.

При цьому суд вважає за можливе покласти у основу вироку показання потерпілої щодо умисного нанесення їй обвинуваченим тілесних ушкоджень, показання свідків та експерта, які є логічними, послідовними та об`єктивними.

Показання потерпілої повністю узгоджуються із показаннями свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та підтверджуються висновком експерта № 3903 від 16.12.2013 р., яким було встановлено, що при судово-медичній експертизи громадянки ОСОБА_7 1983 р.н., виявлені наступні тілесні ушкодження: синець по внутрішній поверхні правого плеча на межі середньої та нижньої третини. Вказане ушкодження спричинене тупим предметом, могло утворитись 13.12.2013 року, внаслідок одноразового травматичного впливу та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я)

Таким чином, показання потерпілої ОСОБА_7 , свідків та експерта є послідовними та логічними, узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються висновками судово-медичної експертизи, а тому підстави ставити під сумнів твердження потерпілої про те, що саме від дії обвинуваченого в неї виникли тілесні ушкодження відсутні.

За вказаних обставин суд розцінює твердження обвинуваченого ОСОБА_11 про невинуватість у вчиненні злочину як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за скоєне та не може покласти їх у основу вироку.

З огляду на викладене, вина ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, знайшла своє підтвердження об`єктивними, належними та допустимими доказами по справі і не викликає сумнівів у суду.

Таким чином, ОСОБА_11 своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Разом з тим, мотивом зміни обвинувачення прокурором стала необхідність внесення в обвинувальний акт технічних правок, не змінюючи при цьому суті обвинувачення.

Вирішуючи питання про цивільний позов, що був заявлений в судовому засіданні (Т.1, а.с.44-48), суд виходив з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, під час сварки, в ході якої обвинувачений ОСОБА_11 завдав потерпілій легкого тілесного ушкодження, потерпіла намагалася зателефонувати в міліцію, однак внаслідок протиправного застосування обвинуваченим до потерпілої фізичної сили, в неї із рук випав мобільний телефон, що впав на підлогу та розбився.

Про даний факт в судовому засіданні заявляла потерпіла, а також підтвердив свідок ОСОБА_8 , який вказав, що до застосування насильства з боку ОСОБА_11 до ОСОБА_7 телефон був цілий, а після того вже розбитий.

Враховуючи те, що як зазначалося вище, показання потерпілої та свідків визнані судом логічними та послідовними, у суду немає підстав не довіряти їх показанням. Факт того, що телефон впав та розбився підтвердив і сам обвинувачений.

Як випливає з матеріалів справи та підтверджується наданим суду доказом, вартість відновлювального ремонту станом на 28.05.2014 року складала 1400,00 грн. (Т.1, а.с. 57). Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, обов`язок по відшкодуванню даної шкоди покладається на ОСОБА_11 .

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд виходив з наступного.

Порядок та правові підстави відшкодування моральної шкоди визначаються ст. 23 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права захищаються законом і є непорушними (ст. 21 Конституції України).

Тому обов`язок відшкодування моральної шкоди виникає із самого факту протиправної поведінки щодо потерпілого і надання додаткових доказів не потребує. Цілком зрозуміло, що протиправна поведінка обвинуваченого по відношення до потерпілої викликала в неї обурення, фізичні та душевні страждання, що підтверджує сама потерпіла ОСОБА_7 .

Потерпіла вказує, що душевну травму вона отримала також внаслідок того, що обвинувачений застосував до неї насильство на очах малолітньої доньки. Всі ці незаконні дії призвели до постійних переживань та страху, неприємних спогадів, настороги, тривоги, переживання психологічного дискомфорту, порушення сну, відчуття образи, обурення, приниженої гідності, тощо.

Відповідно до ст. 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Виходячи із зазначених норм Конституції України та Цивільного кодексу України, суд вважає, що потерпіла (цивільний позивач) має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй злочинними діями обвинуваченого (цивільного відповідача).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Вина обвинуваченого ОСОБА_11 в заподіянні потерпілій ОСОБА_7 умисного легкого тілесного ушкодження встановлена в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд з`ясував, що за своїм характером правопорушення вчинене у формі прямої дії, що виражається у завданні легкого тілесного ушкодження потерпілій.

Глибина фізичних страждань позивача, на думку суду, є відчутною, оскільки це суттєво вплинуло на внутрішній стан, але не критичною, оскільки злочин не потяг за собою тяжких наслідків.

Фізичні здібності позивача не погіршилися.

Визначаючи ступінь вини заподіювача, суд визначив, що порушення є умисним, оскільки обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечних характер свого діяння.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд врахував матеріальний стан відповідача, який працює та має постійне джерело доходів, що підтверджується документом з місця роботи (Т.2, а.с.3).

Виходячи із вищезазначеного, керуючись вимогами розумності і справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди відповідачем, із врахуванням розміру, заявленого позивачем, повинен бути встановлений судом на рівні 5000,00 грн.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_11 покарання суд згідно з вимогами ст.65 Кримінального кодексу України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_11 вчинив злочин, віднесений до категорії злочинів невеликої тяжкості, умисний та закінчений.

Як особа, ОСОБА_11 за місцем проживання відповідно, до характеристики КП "Батиївське", характеризується нейтрально.

Разом з тим, обвинувачений під час судового засідання неодноразово виявляв зухвалу поведінку та свою зневагу до суду та судового процесу, відмовлявся виконувати розпорядження головуючого та дозволяв собі сперечання з судом.

З приводу непроцесуальної поведінки обвинуваченому неодноразово робилися зауваження із занесенням до журналу судових засідань (Т.1 а.с.98 (4 рази), а.с. 99, а.с. 241, Т.2, а.с. 93).

Все це свідчить про стійке небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, відсутність розкаяння у своїх діях та відчуття безкарності.

Обвинувачений на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 351-353, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України та на підставі ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 170 (ста сімдесяти) годин громадських робіт.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1400,00 грн., а також відшкодування моральної шкоди в сумі 5000,00 грн., всього 6400,00 грн. (шість тисяч чотириста грн., 00 коп.).

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1