Ухвала
іменем україни
09 лютого 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: при секретаріОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурораОСОБА_5 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000344 щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
та жителя
АДРЕСА_1 , раніше судимого 12 червня 2012 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч.2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, звільненого 26 червня 2013 року умовно-достроково з невідбутим строком покарання 10 місяців 23 дні,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК,
в с т а н о в и в:
Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено обов`язки, передбачені пунктами 2 4 ч. 1 ст. 76 КК.
Апеляційний суд, скасувавши вирок місцевого суду в частині призначення покарання, постановив свій від 31 березня 2015 року. Цим вироком ОСОБА_6 призначено за ч. 2 ст. 309 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 08 травня 2014 року приблизно о 10.45 год. біля зупинки громадського транспорту «Восход» на вул. Косіора у м. Кривому Розі незаконно придбав у невстановленої особи 2 мл особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, який незаконно зберігав при собі без мети збуту. Цього ж дня приблизно об 11.00 год. у під`їзді будинку № 43 на цій же вулиці під час огляду працівниками міліції у ОСОБА_6 було виявлено медичний шприц з рідиною об`ємом 2 мл, що містила вищезгаданий наркотичний засіб вагою 0,0476 г (у перерахунку на суху речовину).
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про скасування вироку апеляційного суду щодо нього та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції на підставах, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 438 КПК. За твердженням засудженого суд незаконно приєднав на підставі ст. 71 КК до призначеного покарання за цим вироком 6 місяців позбавлення волі за попереднім вироком, оскільки він не відбув 11 днів. Вважає, що суд апеляційної інстанції повною мірою не врахував усіх пом`якшуючих покарання обставин, які давали підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив проти касаційних вимог засудженого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 71 КК передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Як убачається з матеріалів провадження, Апеляційним судом Дніпропетровської області від 12 червня 2012 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Постановою Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 18 червня 2013 року ОСОБА_6 було умовно-достроково звільнено від відбування покарання з 26 червня 2013 року. Невідбута частина покарання склала 10 місяців 23 дні.
Отже, приєднавши до покарання, призначеного за новим вироком, частково (6 місяців позбавлення волі) невідбуту частину покарання (10 місяців 23 дні позбавлення волі) за попереднім вироком, апеляційний суд вимог закону України про кримінальну відповідальність не порушив.
Крім того, виходячи з роз`яснень, які містяться у п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі, коли особа була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання, апеляційний суд не встановив законних підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, з чим погоджується і колегія суддів.
Вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст. 420 КПК.
Таким чином, покарання ОСОБА_6 призначено з урахуванням усіх обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого ним злочину та даних про його особу, воно є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів і відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК.
Істотних порушень вимог закону України про кримінальну відповідальність чи кримінального процесуального закону, які б давали безумовні підстави для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено.
Керуючись статтями 433 436 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_8 ОСОБА_3