Справа № 567/787/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2016 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2
з участю

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Грозів Острозького району Рівненської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого за місцем проживання в АДРЕСА_2 , судимого 28.07.2015 року Острозьким районним судом Рівненської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 120 год. громадських робіт

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України
в с т а н о в и в :
15 травня 2015 року близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу нічного клубу "Східна брама", що по вул.Мануїльського, 82 м.Острог Рівненської області, під час конфлікту з ОСОБА_5 , діючи на ґрунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли між ними, умисно наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки по обличчю, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді травматичного зламу нижньої щелепи зліва в ділянці кута, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України винним себе визнав повністю. При цьому показав, що в ніч з 14 на 15 травня 2015 року перебував в нічному клубі " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що в м.Острог і коли біля 01 год. 30 хв. 15.05.2015 року вийшов на вулицю, то підійшов до двох хлопців, між якими відбувався словесний конфлікт, помилково вирішивши, що один з них є його знайомим ОСОБА_9 . Коли він запитав, що трапилось, то інший хлопець став його ображати і у відповідь він наніс йому, а ним виявився ОСОБА_5 , удар кулаком правої руки по його обличчю. Деякий час між ними відбувалась словесна суперечка і що було далі зі ОСОБА_10 він не знає, оскільки до нього зателефонували і він повернувся в приміщення клубу.

Пояснив, що в той час потерпілий був в стані сильного алкогольного сп`яніння, а сам він в стані алкогольного сп`яніння не перебував.

У вчиненому щиро розкаюється, обіцяє більше такого не вчиняти.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що протягом вечора 14.05.2015 року та вночі 15.05.2015 разом з братом перебував в розважальних закладах м.Острог Рівненської області та в той час був в стані легкого алкогольного сп`яніння.

Зазначив, що біля 2 год. ночі 15.05.2015 року перебував в нічному клубі " ІНФОРМАЦІЯ_2 " та разом з братом вийшов на вулицю, де до них підійшов незнайомий хлопець та запитав з якої причини його брат ОСОБА_11 чіпляється до його дівчини. Із-за цього між ними виникла словесна суперечка та бійка, під час якої незнайомий йому на той час хлопець, яким виявися ОСОБА_12 , вдарив його рукою в обличчя.

В подальшому вони з братом побігли на суміжну вулицю, де розійшлися і коли він намагався відшукати брата, то пішов в центр м.Острог звідки зателефонував до матері з приводу того, щоб вона забрала його. Коли він йшов в с.Оженин Острозького району, то зустрівся з матір`ю та своїм дядьком, які були на автомобілі та забрали його.

В той час в нього сильно боліла щелепа і він не міг розмовляти.

В подальшому його намагались госпіталізувати в Острозьку ЦРЛ, де його повідомили про те, що він отримав перелом лівого кута нижньої щелепи.

Госпіталізований він був лише 18.05.2015 року в спеціалізоване відділення Рівненської ЦМЛ, де йому в подальшому було проведено оперативне втручання з приводу перелому.

Пояснив, що в зазначеному лікувальному закладі перебував з 18.05.2015 року по 03.06.2015 року.

Визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати по ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ст.. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України обвинуваченим скоєно злочин середньої тяжкості, відповідальність за що передбачає альтернативу видів покарань.

Беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що по місцю проживання він характеризується позитивно, за місцем попередньої служби характеризується позитивно, раніше судимий.

З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.03.2015 року та військового квитка серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_8 був звільнений з військової служби у зв`язку з захворюванням. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №253/15 вбачається, що станом на 15.05.2015 року ОСОБА_8 на психічні розлади (захворювання) не страждав.

Відповідно до ст.. 67 КК України, суд враховує, що обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 немає.

Одночасно, відповідно до ст.. 66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Дані обставини суд вважає такими, що вказують на можливість виправлення ОСОБА_8 без реального позбавлення волі, але в умовах нагляду за ним та дозволяють звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та покладення обов`язку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України. При цьому, суд враховує, що на момент вчинення злочину ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності не притягався та судимий не був. Водночас, суд враховує і те, що покарання за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 28.07.2015 року за ч.1 ст.125 КК України у виді 120 год. громадських робіт на даний час ОСОБА_8 відбув.

Вирішуючи заявлений прокурором в інтересах держави в особі Рівненської ЦМЛ цивільний позов суд виходить з наступного.

Прокурор звернувся в суд з позовом до обвинуваченого про відшкодування витрат ЦМЛ м.Рівне на лікування потерпілого в сумі 3541 грн. 60 коп.

ОСОБА_8 позов визнав повністю.

Суд, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_8 , вивчивши матеріали справи в частині цивільного позову, вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 15 травня 2015 року близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу нічного клубу "Східна брама", що по вул.Мануїльського, 82 м.Острог Рівненської області, під час конфлікту з ОСОБА_5 , діючи на ґрунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли між ними, умисно наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки по обличчю, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді травматичного зламу нижньої щелепи зліва в ділянці кута, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я.

Одночасно з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 у зв`язку з вчиненим відносно нього злочином перебував на стаціонарному лікуванні в ЦМЛ м.Рівне в період з 18.05.2015 року по 03.06.2015 року. Відповідно до довідки зазначеного закладу встановлено, що ним на стаціонарне лікування ОСОБА_5 в період 18.05.2015 року 03.06.2015 року було витрачено 3541 грн. 60 коп.

Статтею 1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину, а тому з ОСОБА_8 на користь ЦМЛ м. Рівне необхідно стягнути 3541 грн. 60 коп.

Вирішуючи питання заявленого ОСОБА_5 цивільного позову суд виходить з наступного.

ОСОБА_5 пред`явив позов до ОСОБА_8 в якому просить стягнути на свою користь 4926 грн. 25 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди та 1500 грн. на відшкодування витрат на юридичну допомогу та ведення справи в суді.

Посилається на те, що своїми діями ОСОБА_8 спричинив йому тілесні ушкодження у зв`язку з чим він перебував на стаціонарному лікуванні, ніс матеріальні витрати при лікуванні на придбання ліків. Зазначив, що також мали місце витрати на проїзд при відвідуванні його в лікарі м.Рівне родичами.

Вказуючи на те, що у зв`язку зі спричиненням йому тілесних ушкоджень терпів фізичний біль та страждання, не мав можливості нормально харчуватися через перелом щелепи та було порушено нормальний ритм його життя, просить стягнути з ОСОБА_8 10000 грн. моральної шкоди.

Одночасно просить стягнути з нього і 1500 грн. на відшкодування витрат на надання юридичної допомоги.

ОСОБА_8 в судовому засіданні позов визнав частково оскільки вважає, що суми позовних вимог є завищеними.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. ОСОБА_5 пояснив, що своїми діями ОСОБА_8 спричинив йому тілесні ушкодження в зв`язку з чим він перебував на стаціонарному лікуванні, довгий час терпів фізичний біль. Зазначив, що діями ОСОБА_8 було порушено нормальний ритм його життя і, окрім того, він змушений був використовував свої кошти на ліки, харчування, його родичі несли витрати на його відвідування в лікувальному закладі в м.Рівне, а також він ніс витрати на надання юридичної допомоги у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача 4925 грн. 25 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди та 1500 грн. на відшкодування витрат на юридичну допомогу допомогу.

Вказуючи на те, що у зв`язку зі спричинення йому тілесних ушкоджень терпів фізичний біль та страждання, не мав можливості нормально харчуватися через перелом щелепи (не міг харчуватися їжею, яку надавала лікарня) та було порушено нормальний ритм його життя, а саме перебував на лікуванні в період державних іспитів та змагань, участь в яких мав намір прийняти, просить стягнути з ОСОБА_8 10000 грн. моральної шкоди.

Пояснив, що на придбання пластини (набір для остеосинтезу), яка використовувалась під час оперативного втручання, ним було використано 2450 грн. Заперечив заяву ОСОБА_8 про те, що значений набір можна було придбати значно дешевше, пояснивши, що вказаний набір ним було придбано в приватного підприємця, який один займається постачанням вказаного лікувального засобу. Окрім того, зазначив, що коли втікав від ОСОБА_8 , то порвав свій одяг.

Інші кошти ним було витрачено на придбання потрібних йому медичних засобів, перелік яких надавався лікарем. Пояснити розбіжність переліку медичних засобів в листу лікарських призначень, наданих лікувальним закладом та в фіскальних чеках не зміг.

В судовому засіданні погодився з тим, що найменування та вартість лікарських засобів в переважній більшості фіскальних чеків встановити неможливо із-за їх пошкодження.

Заперечив повернення йому обвинуваченим 1500 грн. на відшкодування шкоди, зазначивши, що вказаних коштів від нього не отримував.

ОСОБА_8 позов визнав частково та пояснив, що не заперечує факту перебування потерпілого на лікуванні в медичному закладі протягом 16 днів, як наслідку спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілому.

Вважає, що сума відшкодування моральної шкоди є завищеною та згоден сплатити на відшкодування моральної шкоди 510 грн.

Пояснив, що вже відшкодував для потерпілого 1500 грн., передавши зазначені кошти матері потерпілого. Вважає, що не передавав вказані кошти в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної вчиненням ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, щодо брата потерпілого. Зазначив, що розписки про передачу коштів потерпілому ОСОБА_5 в рахунок відшкодування заподіяної шкоди не отримував. Пояснив, що між ним та потерпілим була досягнута домовленість щодо відшкодування шкоди в розмірі 10000 грн. платежами по 1500 грн, але із-за небажання витрачати 600 грн. для нотаріального посвідчення зазначеної домовленості, вона зафіксована не була.

Пояснив, що визнає заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 2000 грн., якщо вона доведена належними доказами. В той же час, вважає, що ОСОБА_5 не доведений належними доказами розмір заподіяної йому шкоди та вважає, що не повинен нести витрат на харчування потерпілого, оскільки зазначене харчування забезпечувалось лікувальним закладом.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вночі 15.05.2015 року до неї зателефонував син ОСОБА_14 та попросив забрати його з м.Острог, що вона і зробила разом з родичем ОСОБА_15 .

Зазначила, що ОСОБА_5 в той час був весь в крові та не міг розмовляти. В подальшому в Острозькій ЦРЛ в нього було діагностовано перелом щелепи та направлено на лікування в ЦМЛ м.Рівне, де було проведено оперативне втручання.

Пояснила, що у зв`язку з отриманою травмою син був змушений 2 місяці харчуватися через трубочку та втратив 15 кг ваги.

Зазначила, що син хвилювався за стан свого здоров`я, змушений був пропускати навчання та роботу, став погано спати та його тривалий час хвилювала головна біль.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що на прохання ОСОБА_13 біля 02 год. 30 хв. 15.05.2015 року поїхав в м.Острог, щоб забрати її дітей та на автобусній зупинці побачив ОСОБА_16 , який мав тілесні ушкодження та був наляканий. Зазначив, що із-за наявності тілесного ушкодження ОСОБА_17 не міг розмовляти.

Пояснив, що двічі провідував ОСОБА_16 під час його лікування в ЦМЛ м.Рівне та у зв`язку з цим знає, що потерпілий міг харчуватися лише через трубочку.

Йому також відомо про те, що ОСОБА_17 тільки в понеділок зміг потрапити в ЦМЛ м.Рівне і декілька днів до цього та в подальшому змушений був терпіти фізичний біль.

Суд, вислухавши ОСОБА_5 та його представника, обвинуваченого ОСОБА_8 , свідків, вивчивши матеріали справи в частині цивільного позову, вважає, що позов доведений і підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 15 травня 2015 року близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу нічного клубу "Східна брама", що по вул.Мануїльського, 82 м.Острог Рівненської області, під час конфлікту з ОСОБА_5 , діючи на ґрунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли між ними, умисно наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки по обличчю, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді травматичного зламу нижньої щелепи зліва в ділянці кута, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я.

З медичної карти листа лікарських призначень, чеків аптечних закладів вбачається, що під час стаціонарного лікування з приводу отриманих 15 травня 2015 року тілесних ушкоджень ОСОБА_5 було використано ліки та медичні засоби, придбані за власні кошти.

При визначенні розміру відшкодування витрат ОСОБА_5 під час лікування суд бере до уваги наявні в матеріалах справи чеки аптек на придбання ліків, які купувалися в період стаціонарного лікування ОСОБА_5 . При цьому, судом беруться до уваги тільки ті лікарські засоби, які відповідають листу лікарських призначень на ім`я ОСОБА_5 , а також набір для остеосинтезу, оскільки необхідність використання зазначеного засобу в судовому засіданні не заперечувалась.

Одночасно, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо, відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому бере до уваги лише ті чеки аптечних закладів, які є не пошкодженими і містять необхідні реквізити документа.

Таким чином, загальна сума витрачених потерпілим коштів для придбання

ліків та медичних засобів в період лікування становить 2939 грн. 62 коп.

Одночасно, зважаючи на характер отриманого ОСОБА_5 тілесного ушкодження, суд бере до уваги і те, що потерпілий не міг нормально харчуватися і для свого харчування потребував додаткових зусиль та особливих продуктів, а тому вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_8 витрати на таке харчування, які становлять 282 грн. 68 коп.

В той же час, суд бере до уваги, що зазначені до відшкодування в позовній заяві витрати на проїзд родичів ОСОБА_5 не є витратами самого ОСОБА_5 , що підтверджено в судовому засіданні його ж показаннями, а тому при вирішенні питання про стягнення матеріальної шкоди зазначені витрати до уваги не беруться. Одночасно, при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд не бере до уваги і квитанцію до прибуткового касового ордера №01737 від 18.05.2015 року Рівненської місцевої благодійної організації "Допомога і підтримка" про сплату на суму 70 грн., оскільки зазначені кошти сплачувались як благодійні внески, а не як обов`язковий платіж на придбання ліків. Доказів протилежного ОСОБА_5 не надано.

Відповідно до Конституції України, життя і здоров`я людини, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Дії ОСОБА_8 є такими, що порушили особисті немайнові блага потерпілого, передбачені ст. 201 ЦК України. Водночас ОСОБА_5 під час лікування використовував власні кошти, а тому відповідно до вимог ст. 1166, 1195 ЦК України вони підлягають стягненню з ОСОБА_8 .

З позовних вимог та пояснень ОСОБА_5 вбачається, що він просить стягнути з ОСОБА_8 на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди 10000 гривень. Обґрунтовуючи позовні вимоги в даній частині позивач зазначив, що довгий час терпів фізичний біль, втратив звичний ритм життя. Вирішуючи питання стягнення моральної шкоди, суд бере до уваги те, що відповідачем було порушено передбачене законодавством України право ОСОБА_5 на недоторканість та здоров`я, внаслідок чого він терпів фізичний біль та страждання, змушений був перебувати на стаціонарному лікуванні та витрачати на лікування свої кошти. При цьому суд враховує і те, що діями ОСОБА_8 було порушено звичний для ОСОБА_5 ритм життя. Дії ОСОБА_8 є такими, що порушили права потерпілого, а тому суд вважає за можливе застосувати щодо нього норми ст. 23, 1168 ЦК України та стягнути на користь ОСОБА_5 компенсацію заподіяної моральної шкоди. При цьому, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги характер правопорушення, глибину душевних страждань, вимоги розумності та справедливості та визначає його в розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_5 просить стягнути з відповідача витрати за надання юридичної допомоги та ведення справи в суді в розмірі 1500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать і витрати на правову допомогу.

Оскільки ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", оплата витрат у виді надання юридичної допомоги та ведення справи в суді не передбачена, то такі витрати позивача в розмірі 1500 грн. стягненню з ОСОБА_8 не підлягають.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Оскільки позов ОСОБА_5 поданий на відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням його здоров`я і при подачі позовної заяви ним було помилково сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., то зазначена сума підлягає поверненню ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 369-374 КПК України, суд

засудив:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Покласти на ОСОБА_8 , відповідно до п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Центральної міської лікарні м.Рівне до ОСОБА_8 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь Центральної міської лікарні м.Рівне для зарахування до бюджету м.Рівне витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 в сумі 3541 грн. 60 коп.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 3222 грн. 30 коп. на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Повернути ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. (квитанція №0.0.418608752.1 від 07.08.2015 року), сплачений на розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 , МФО 833017 при зверненні до суду з позовною заявою до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1