Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 1-95/2010 рік
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2010 року. Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кравець С.В.

при секретарі Кульчицькій І.М.

з участю: прокурора Ряднини В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Машівка справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, перебуває у цивільному шлюбі, не працюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, -

в с т а н о в и в :

04.07.2010р. близько 17 год. ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння та знаходячись в приміщенні свого житлового будинку в с. Кустолово-Суходілка Машівського району Полтавської області, під час сварки зі співмешканкою ОСОБА_2, діючи з прямим умислом, завдав їй один удар кулаком по лівій частині шиї. Після отриманого удару ОСОБА_2 намагалася втекти, однак ОСОБА_1, продовжуючи свої злочинні дії, наздогнав її у дворі господарства та заштовхнув в приміщення гаража, де наніс два удари ногою в верхню частину живота, чим спричинив ОСОБА_2 закрите ушкодження органу черевної порожнини у вигляді розриву селезінки та крововиливу в черевну порожнину у кількості 2-х літрів рідкої крові та згустків, що потягло за собою повне видалення органу травмованої селезінки ( спленектомія ) та кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину в предявленому звинуваченні, як і позов прокурора не визнав та показав, що у червні 2010 року, повернувшись із заробіток, від односельців дізнався, що співмешканка ОСОБА_2 йому зраджувала та вела негативний образ життя. В один з днів у дитячій кімнаті знайшов використаний презерватив, покликав співмешканку і вона, помітивши це, почала тікати. Наздогнавши її біля гаража завів в середину та наніс один удар рукою по шиї, а другий удар лівою ногою по плечу, після чого вони поговорили та розійшлися по справах. При цьому зазначив, що в цей день був тверезим. Наступного дня вона почувала себе нормально, прала, а вже 06.07 їй стало недобре, не могла піднятися, і сказала, що болить в правому боку живота, після чого її мати викликала швидку і її забрали у лікарню. ОСОБА_3 отримала такі тілесні ушкодження йому не відомо.

Незважаючи на невизнання підсудним вини у скоєному злочині, суд вважає, що його винність повністю підтверджується зібраними в ході досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

Рапортом чергового Машівського РВ з якого вбачається, що 08.07.2010р. о 8 год. надійшло телефонне повідомлення фельдшера Машівської ЦРЛ про те, що 07.07.2010р. в приміщення швидкої допомоги з тілесними ушкодженнями доставлена ОСОБА_2 ( а.с. 5 ).

17.07.2010р. під час огляду господарства ОСОБА_2 встановлено розташування житлового будинку та господарських приміщень, в т.ч. гаража ( а.с. 6-8 ).

Заявою ОСОБА_2 від 09.07.2010р. до органів міліції з проханням притягнути до відповідальності ОСОБА_1, який будучи напідпитку 04.07.2010р. близько 17 год. наніс їй тілесні ушкодження (а.с. 10 ).

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 показала, що її співмешканець ОСОБА_1 повернувся із заробіток, був пяний. Пару днів все було нормально, а потім почав влаштовувати сварки. Того дня, він без будь-якої причини вдарив її один раз в будинку кулаком по шиї, а коли вона почала тікати, наздогнав біля гаража, заштовхав у середину та вдарив ногою в праву частину живота, під груди, після чого вона схилилася на стіл. В послідуючому кинув її на лавочку та почав зясовувати відносини. Кілька днів вона себе погано почувала, посилала дітей за обезболюючими таблетками до сусідки. А 07.07.2010р. о 4 год. їй стало гірше, її мати хотіла викликати швидку, але ОСОБА_1 почав кричати і вона матір відмовила, а вже пізніше, коли їй стало зовсім недобре мати викликала швидку. Протягом судового розгляду зазначала, що підсудний заслуговує на сувору міру у вигляді реального позбавлення волі, в послідуючому просила не застосовувати таке суворе покарання і звільнити його з-під варти.

З висновку судово-медичної експертизи ( далі СМЕ ) № 206 від 29.07.2010р. вбачається, що виявлені у ОСОБА_2 закрите ушкодження органа черевної порожнини у вигляді розриву селезінки та крововиливу в черевну порожнину у кількості 2-х літрів рідкої крові та згустків, могли утворитися від ноги нападника при обставинах, викладених у постанові та кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя та не могли утворитися від падіння з висоти власного зросту на тверду поверхню ( а.с. 37 ).

Під час відтворення з потерпілою ОСОБА_2 вона спочатку розповіла, а потім показала за допомогою статиста, яким саме чином ОСОБА_1 наніс їй 2 удари ногою в область живота під груди ( а.с. 39-41 ).

За висновком додаткової судово-медичної експертизи № 208 від 29.07.2010р. покази ОСОБА_2 дані в ході відтворення в частині локалізації та механізму утворення ушкодження селезінки можуть відповідати даним її СМЕ ( а.с. 44 ).

Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи № 251 від 04.10.2010р. потерпілій ОСОБА_2 07.07.2010р. по життєвих показниках проведена операція по видаленню травмованої селезінки ( спленектомія ), видалення якої знаходиться в прямому причинному звязку з травмою ( а.с. 115 ).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 мати потерпілої показала, що 06.07.2010р. вона прийшла в гості до своєї дочки та залишилася ночувати. Бачила, що дочці недобре, вона була жовта і прилягла на ліжко. Наступного дня коли виводила її на вулицю, та втратила свідомість. Після цього, хотіла викликати швидку, але ОСОБА_1 заборонив, сказав, що не треба, але пізніше все ж таки викликала швидку, і вже ввечері дочці зробили операцію. ОСОБА_1 характеризує з негативного боку, оскільки за час спільного проживання дочки з ним, протягом 9 років, він часто вживав спиртне, обижав та бив доньку.

Свідок ОСОБА_5 показала, що в перший же день ОСОБА_5 зізналася, що її побив ОСОБА_1, а саме вдарив ногою в живіт і та протягом 3х днів ходила до неї по ліки та просила, щоб ОСОБА_1 нічого не говорила. Вже як наслідок потерпіла потрапила в лікарню і їй видалили селезінку. В сімї ОСОБА_1 поводить себе нормально, але коли закінчуються гроші починає бити жінку, щоб та йшла їх заробляли. ОСОБА_1 дійсно показував їй запобіжники які він нібито знайшов під ліжком та чоловічу нижню білизну, але це було після того як потерпіла потрапила у лікарню. При цьому зазначила, що ОСОБА_5 коли проживала сама з іншими чоловіками не зустрічалася.

В ході відтворення з підозрюваним ОСОБА_1 від 28.07.2010р. останній спочатку розповів, а потім показав, яким чином він наніс ОСОБА_2 один удар ступнею ноги у верхню частину живота під груди ( а.с. 46-48 ).

Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи № 207 від 29.07.2010р. показання ОСОБА_1 дані в ході відтворення в частині механізму утворення можуть відповідати даним СМЕ потерпілої ОСОБА_2, але дещо не відповідають по локалізації ( а.с. 51 ).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що 06.07.2010р. разом з секретарем сільської ради ОСОБА_7 проводила перевірку, щодо належного використання ОСОБА_6 коштів та умов проживання дітей. Як і в 2008 році, так і того дня було встановлено, що діти голодні, роздягнені, з їжі був лише суп, посуд брудний, газ в будинку відключений за несплату. В той день ОСОБА_6 дійсно тільки встала з ліжка.

Свідок ОСОБА_7 підтвердила, що дійсно був випадок, коли вона супроводжувала представника УПСЗН Борщ до ОСОБА_6, остання вийшла заспана і на запитання, чому так пізно спить відповіла, що болить живіт. Стосовно характеристики підсудного повідомила, що він веде паразитичний спосіб життя, не працює, ОСОБА_6 також не добросовісно виконує батьківські обовязки, будинок не благоустроєний, діти голодні, їхні сусіди постійно скаржаться на постійні пянки і сварки.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що винність підсудного ОСОБА_1, який перебуваючи в стані алкогольного спяніння, спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження, що призвело до втрати нею органу черевної порожнини - селезінки цілком доведена, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не викликають будь-яких сумнівів, а позицію підсудного щодо невизнання вини суд розцінює як намагання уникнути відповідальності.

Так, будучи допитаним в якості підозрюваного він вказував, що 04.07.2010р., у свого сусіда випив чарку горілки, а коли повернувся додому під диваном знайшов інтимні речі належні іншому чоловікові, покликав ОСОБА_6, яка помітивши це почала тікати. Наздогнавши її біля входу в гараж, заштовхав у середину, де 2 рази вдарив по обличчю, а 1 раз ногою в живіт, після чого вона почала важко дихати ( а.с. 22-24 ).

Будучи допитаним в якості обвинуваченого ОСОБА_1 показав, що дійсно вдарив ОСОБА_6 ногою, в правий бік ( а.с. 57 ), про що і підтвердив під час відтворення ( а.с. 46-48 ).

Разом з цим, такі його показання про спричинення потерпілій удару в правий бік спростовуються висновком додаткової СМЕ № 207 від 29.07.2010р. відповідно до якої в частині механізму утворення можуть відповідати даним СМЕ потерпілої ОСОБА_2, але дещо не відповідають по локалізації ( а.с. 51 ).

Ці його показання по локалізації спричинення ушкоджень також спростовуються і висновками судово-медичних експертиз, якими встановлено, що ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді розриву селезінки та подальшого її видалення могли утворитися від удару ноги при обставинах вказаних потерпілою.

Перебування ж підсудного в стані алкогольного спяніння під час нанесення тілесних ушкоджень підтвердила в судовому засіданні і потерпіла ОСОБА_2 Про це вона вказувала і в своїй заяві адресованій до органів міліції 09.07.2010р. ( а.с. 10 ) та в ході досудового слідства, під час допиту в якості потерпілої ( а.с. 17-18 ).

Таким чином, суд визнає доводи підсудного про непричетність до вказаного злочину та перебування 04.07.2010р. в тверезому стані неправдивими.

Крім цього, в судовому засіданні потерпіла не могла згадати 1 чи 2 рази підсудний вдарив її ногою в живіт.

Але, будучи допитаною в якості потерпілої під час досудового слідства та даючи показання в ході відтворення вказувала, що ОСОБА_1 наніс їй саме 2 удари ногою в живіт, перший коли тільки затягнув до гаража, а другий коли вона намагалася втекти.

Ці її показання також підтверджуються і висновками ряду судово-медичних експертиз про те, що наявні у неї тілесні ушкодження могли утворитися при вказаних нею обставинах.

Таким чином, враховуючи те, що з часу вчинення злочину пройшов тривалий час, суд бере за основу показання потерпілої в частині спричинення підсудним їй 2 ударів ногою в область живота, які дані нею в ході досудового слідства і кладе їх в основу обвинувального вироку.

Доводи ж підсудного про те, що він нібито знайшов в будинку речі належні іншому чоловікові, що послужило причиною конфлікту з потерпілою, суд вважає правового значення по даній справі не мають, і не є підставою для помякшення його вини.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_1 у вчиненні злочину цілком доведена, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, та таке, що спричинило втрату будь-якого органу.

Обставин, що пом'якшують покарання підсудного, суд не вбачає.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

По місцю проживання ОСОБА_1 характеризується негативно, як особа, яка веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, до якого неодноразово викликалися працівники міліції для наведення порядку в сімї ( а.с. 61 ), проживає спільно з ОСОБА_6 та 4-ма її дітьми ( а.с. 62 ), згідно висновку Машівської ЦРЛ визнаним здоровим, працездатним, потребує примусового протиалкогольного лікування ( а.с. 63 ), раніше неодноразово судимий, але судимості на даний час погашені ( а.с. 64-65 ), натомість в період з 17.03. по 17.07.2010р. 5 разів притягувався до адміністративної відповідальності за ст. ст. 176, 178, 175-1 КУпАП ( а.с. 84-88 ).

При обранні покарання підсудному, суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який класифікується як тяжкий, особу підсудного, обставини, які обтяжують його покарання та відсутність помякшуючих обставин, а також враховуючи обставини справи та відношення ОСОБА_1 до вчиненого, думку потерпілої, яка просить не застосовувати суворе покарання, і приходить до висновку, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення та попередження нових злочинів, буде покарання у вигляді реального позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України.

Виходячи з викладеного, суд не вбачає підстав для застосування до підсудного ст. ст. 69, 75 КК України і призначення більш мякого виду покарання, чи призначання покарання нижче від найнижчої межі, або застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Крім цього, суд вважає, що підстав для застосування до ОСОБА_1 примусового протиалкогольного лікування немає, оскільки відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» - примусовому лікуванню на підставі ст. 96 КК України підлягають … лише ті особи, які вчинили злочини та страждають на хвороби, що становлять небезпеку для здоровя інших осіб. Алкоголізм та наркоманія до цих хвороб не належать.

Суд, вважає, що заявлений прокурором позов про стягнення з підсудного коштів затрачених на лікування потерпілої ОСОБА_2 в хірургічному відділенні Машівської ЦРЛ в період з 07 по 17.07.2010р. ( 10 ліжкоднів ), що складає 1273, 80 грн. ( а.с. 93 ) підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки вказаним медичним закладом саме в такому розмірі затрачені кошти на лікування потерпілої.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_2 не заявлено.

Судових витрат та речових доказів по справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд,

з а с у д и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у вигляді 6 ( шести ) років 6 ( шести ) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити попередню утримання під вартою.

Зарахувати в строк відбування покарання час перебування ОСОБА_1 під вартою в ході досудового та судового слідства і строк відбування покарання рахувати з часу затримання з 24 липня 2010 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Машівського районного фінансового управління кошти затрачені на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 в розмірі 1273 ( одна тисяча двісті сімдесят три ) грн. 80 коп.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 15 діб з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Машівський районний суд, а засудженим ОСОБА_1 в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя :