Справа № 466/5864/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/940/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого- судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 13 серпня 2013 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Попасне Луганської області, на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 20 жовтня 2015 року,-

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

встановила:
ОСОБА_6 , який засуджений 13.08.2013 року вироком Шевченківського районного суду м.Львова за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звернувся із заявою про застосування стосовно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст.81 КК України.

Вищевказаною ухвалою у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням районного суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу місцевого суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. В обгрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що ухвала суду першої інстанції є несправедливою, оскільки судом не враховано, що йому сімдесят років, а також те, що за час відбування покарання він як і не заохочувався, так і до нього не застосовувалися стягнення.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора, який вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України та п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Підставою для умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесу відбування покарання.
Згідно з наданою адміністрацією колонії характеристикою, ОСОБА_6 , який неодноразово судимий, прибув до Личаківської виправної колонії (№ 30) 02.10.2013 року. По прибуттю в установу не був працевлаштованим у зв`язку із скороченням обсягів виробництва. Під час відбування покарання в установі характеризується посередньо. Порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався, адміністрацією колонії не заохочувався. Не приймає особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться у виправній колонії, не відвідує богослужіння, релігійні обряди та бібліотеку установи, а також не бере участі у реалізації програм диференційованого впливу.
До виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, безвідповідально відноситься до робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, не завжди дотримується правомірних відносин та ввічливого ставлення з персоналом установи.
29 січня 2015 року адміністративною комісією установи відмовлено ОСОБА_6 в застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.82 КК України, а 23 липня 2015 року - передбаченої ст.81 КК України, як такому, що не став та не довів своє виправлення.
Ураховуючи дані про особу засудженого, а також те, що він неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, на переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Покликання апелянта про похилий вік як на підставу для задоволення заяви про умовно-дострокового звільнення є безпідставними та не можуть у даному випадку бути приводом для застосування до нього статті 81 КК України.
З огляду на зазначене, оскаржувана ухвала є законною та обгрунтованою, й підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 20 жовтня 2015 року, якою у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відмовлено, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4