АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/1603/2015 Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 секретаря судового засідання ОСОБА_5
представника ТОВ ЮФ «Вимпел 713» ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу директора ТОВ ЮФ «Вимпел 713» ОСОБА_8 , доповнення до неї та додаткові пояснення, на ухвалу слідчого судді Голосіївськогорайонного суду м. Києва від 13 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , погоджене старшим прокурором прокуратури м. Києва ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку офісного приміщення № НОМЕР_1 , яке ОСОБА_11 та інші особи використовували у своїй незаконній діяльності, за адресою: АДРЕСА_1 на грошові кошти в сумі 100 000 гривень.
Обгрунтовуючи вказане рішення, слідчий суддя зазначив, що існують підстави вважати, що вказані грошові кошти набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення та є об`єктом кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції директор ТОВ ЮФ «Вимпел 713» ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.03.2015 рокускасуватита постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_9 . Просить зобов`язати в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_9 повернути грошові кошти в сумі 100 000 грн., вилучені під час проведення обшуку офісного приміщення № 38 від 10.03.2015 року за адресою: м. Київ, вул. Богданівська, 5-а.

Оскаржуючи вказане рішення слідчого судді, апелянт зазначає, що воно є необґрунтованим та незаконним, таким, що винесене внаслідок неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, а також прийняте всупереч вимогам кримінального процесуального законодавства. Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує наступне. Представник скаржника отримав повний текст ухвали від 13.03.2015 року 08 червня 2015 року, про що в матеріалах справи міститься відмітка. Вказує, що суддя не мав права з особистої ініціативи визнавати угоди, укладені товариствами, зазначеними в ухвалі, нікчемними. На момент укладання угод Товариства були діючими та не перебували в стані ліквідації чи банкрутства, а тому укладені договори мають юридичну силу та оформлені згідно норм чинного законодавства. Також, на думку апелянта, неможливим з правової точки зору та з огляду здорового глузду відкриття кримінального провадження на Товариства, які на момент відкриття кримінального провадження взагалі не існували. Крім того, слідчий суддя не мав підстав вважати, товариства, зазначені в оскаржуваній ухвалі, зокрема ТОВ ЮФ «Вимпел 713», фіктивними, з огляду на дотримання вимог чинного законодавства щодо створення і діяльності даного товариства. Вказує, що в ухвалі слідчого судді нічим не підтверджене твердження щодо зловживання службовими особами становищем відносно надання підприємствам реального сектору економіки незаконних послуг з формування технічного податкового кредиту з податку на додану вартість. Так, не встановлено коло осіб, які вчиняли вищезазначені протизаконні діяння, та, відповідно, не пред`явлено підозру. Вказує, що по відкритому кримінальному провадженню відсутній причинно-наслідковий зв`язок, оскільки не встановлено, що за діяння, ким конкретно було вчинено і які наслідки цього діяння. Зазначає, що клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна було задоволено 13.03.2015 року, у той час як обшук в приміщенні, де були вилучені зазначені в ухвалі речі, проводився 10.03.2015 року, а тому ухвала слідчого судді Голосіївськогорайонного суду м. Києва від 13 березня 2015 року винесена з грубим порушенням норм чинного законодавства України.

Заслухавши доповідь судді, представника апелянта, який просив задовольнити апеляційну скаргу директора директора ТОВ ЮФ «Вимпел 713» ОСОБА_8 , доповнення до апеляційної скарги та пояснення до неї, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 13.03.2015 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, а оскаржувана ухвала була отримана товариством лише 08.06.2015 року, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, слідчим відділом прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001240 від 24.10.2014 р., за фактами ухилення від сплати податків, а також незаконної конвертації безготівкових грошових коштів у готівку шляхом укладення нікчемних угод, за допомогою створення низки фіктивних підприємств, що увійшли до складу «конвертаційного центру», за що передбачена відповідальність санкціями ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України.
13.03.2015 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_9 ,погоджене старшим прокурором прокуратури м. Києва ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку офісного приміщення № НОМЕР_1 , яке ОСОБА_11 та інші особи використовували у своїй незаконній діяльності, за адресою: АДРЕСА_1 на грошові кошти в сумі 100 000 гривень, оскільки клопотання слідчого відповідає вимогам кримінального процесуального закону та містить для цього достатньо правових підстав.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку офісного приміщення АДРЕСА_2 на грошові кошти в сумі 100 000 гривень, перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи слідчого, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, вилучене під час обшуку офісного приміщення АДРЕСА_2 на грошові кошти в сумі 100 000 гривень, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у діяльність ТОВ ЮФ «Вимпел 713» з потребами кримінального провадження.
Посилання апелянта на ті обставини, що арешт на майно товариства було накладено безпідставно та всупереч ст. 170 КПК України, оскільки слідчий суддя не врахував, що службові особи ТОВ ЮФ «Вимпел 713» не є ні підозрюваними, ні обвинуваченими, а також не відносяться до осіб, які несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, а відносно ТОВ ЮФ «Вимпел 713» кримінальне провадження не здійснюється, не може прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане в клопотанні слідчого майно накладено з правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі директора ТОВ ЮФ «Вимпел 713» ОСОБА_8 , доповненнях до неї та додаткових пояснень представника ТОВ ЮФ «Вимпел 713» обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно по матеріалах кримінального провадження № 0001240 від 24.10.2014 р., а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, доповнення до неї та додаткові пояснення, без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Поновити директору ТОВ ЮФ «Вимпел 713» ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 березня 2015 року.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 березня 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , погоджене старшим прокурором прокуратури м. Києва ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку офісного приміщення № 38, яке ОСОБА_11 та інші особи використовували у своїй незаконній діяльності, за адресою: АДРЕСА_1 на грошові кошти в сумі 100 000 гривень, залишити без змін, а апеляційну скаргу директора ТОВ ЮФ «Вимпел 713» ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12