Ухвала

іменем україни

23 жовтня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_4,

суддів: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 20 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 23 липня 2015 року,

в с т а н о в и в:

За вказаним вироком місцевого суду визнано винуватим та засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

- за ч. 3 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією 1200 пігулок з логотипом «SUDAFED» вагою 306,76 г., які містять 71,9854 г. прекурсору псевдоефедрину, та з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві приватної власності;

- за ч. 2 ст. 311 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією 1200 пігулок з логотипом «SUDAFED» вагою 306,76 г., які містять 71, 9854 г. прекурсору псевдоефедрину, та з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві приватної власності;

Вирішено питання про судові витрати та долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 23 липня 2015 року вирок місцевого суду залишено без змін.

За вироком місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те, що він в січні 2015 року за попередньою змовою групою осіб з особою, кримінальне провадження щодо якої виділене в окреме провадження і з якою він був об'єднаний єдиним умислом, діючи відповідно до попередньо розробленого плану, з метою збуту на території України прекурсору в особливо великих розмірах - псевдоефедрину масою 71,9854 г. - здійснив його придбання, зберігання, контрабанду з Республіки Польщі в Україну, перетнувши митний кордон України в зоні міжнародного пропуску автомобільного сполучення «Ягодин», Волинської митниці ДФС, а також перевезення вказаного прекурсору по території України, залучивши до вчинення відповідних злочинів водія рейсового автобусу ОСОБА_3, який не був обізнаний із злочинними намірами останніх.

У касаційній скарзі засуджений посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні йому покарання за ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 305 КК України. Стверджує, що суд при призначенні йому покарання неповною мірою врахував конкретні обставини провадження, сприяння у розкритті вчинених кримінальних правопорушень, а також позитивні дані про його особу. ОСОБА_1 просить призначити йому покарання за злочини, за які він був засуджений, не пов'язане з позбавленням волі та звільнити від його відбування на підставі ст. 75 КК України.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що немає підстав для задоволення скарги з мотивів, наведених у ній.

Засуджений ОСОБА_1 не оскаржує доведеність своєї винуватості у вчинених злочинах та кваліфікацію його діянь за ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 311 КК України, і не зазначає доводів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування або зміни судових рішень.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Із наданих копій судових рішень убачається, що судом при призначенні ОСОБА_1 покарання вищевказані вимоги кримінального закону дотримано.

Зокрема, суд урахував ступінь тяжкості та характер вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, дані про особу засудженого, який є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризувався за місцем проживання та навчання. Пом'якшуючими покарання обставинами суд визнав щире каяття ОСОБА_1 у вчинених злочинах, активне сприяння у їх розкритті та відсутність тяжких наслідків від протиправних дій засудженого.

При цьому, суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту, аналогічні доводам касаційної скарги засудженого, дійшов правильного висновку про достатнє обґрунтування вироку суду в частині призначення покарання ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України та за ч. 2 ст. 311 КК України в межах санкції цієї статті, детально мотивувавши своє рішення в ухвалі, зміст якої відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Окрім того, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

На думку колегії суддів, обставини, на які засуджений посилається у своїй касаційній скарзі, не є такими, що свідчать про можливість його виправлення та перевиховання при призначенні йому покарання не пов'язаного з позбавленням волі та зі звільненням від його відбування з випробуванням.

Обране судом ОСОБА_1 покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами.

З огляду на вищевикладене, з мотивів, наведених у касаційній скарзі, наданих до неї судових рішень убачається, що підстави для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 відсутні, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України підстав для відкриття провадження немає.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 20 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 23 липня 2015 року щодо нього.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6