АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

16 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22 вересня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_5 ,
у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року в кримінальному провадженні №0009157, внесеному до ЄРДР 20.09.2015 р., задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене із прокурором прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_8 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04:30 години 18 листопада 2015 року включно щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Києва, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; несудимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, злочину передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді, застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою обґрунтовується тим, що відповідно до ст. 177 КПК України існують ризики того, що підозрюваний перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового слідства та суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити новий злочин чи продовжити кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому більш м`який запобіжний захід не гарантуватиме та не забезпечить запобігання ризиків та виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22.09.2015 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що суд не взяв до уваги всі обставини справи, не навів доводів щодо наявності ризиків того, що підозрюваний буде переховуватися від слідства та суду. Крім цього апелянт зазначає, що слідчий суддя всупереч вимогам ст. 194 КПК України не навів доводів обґрунтованості підозри та наявності підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також апелянт стверджує, що суд при обранні міри запобіжного заходу ОСОБА_7 не врахував дані про його особу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати домашній арешт. На думку захисника висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, у зв`язку з чим допущено неповноту судового розгляду та істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону.

Вказує на те, що слідчий суддя не врахував дані, що характеризують особу підозрюваного та залишив поза увагою його сімейні обставини, а саме хвору матір. Також захисник вважає, що прокурором та слідчим не доведено, що перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду.

Посилається захисник і на те, що суд не взяв до уваги всі обставини справи, не навів доводів обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Та звертає увагу, що слідчим суддею не розглянуто можливості застосування щодо підозрюваного альтернативних запобіжних заходів. Виходячи з вказаного, захисник вважає, що висновок суду про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим та зробленим за відсутності доводів сторони захисту.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Як вбачається з матеріалів судової справи, в провадженні СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0009157 від 20 вересня 2015 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

20 вересня 2015 року о 04:30 годині ОСОБА_7 був затриманий в порядку статті 208 КПК України, про що в той же день було складено протокол про затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину. В той же день ОСОБА_7 повідомлено, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

22 вересня 2015 року слідчим СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором прокуратури Голосіївського району міста Києва ОСОБА_8 , було подано клопотання до Голосіївського районного суду м. Києва з проханням застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Такими ризиками суд визнав те, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового слідства та суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити новий злочин чи продовжити кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Обґрунтовуючи свої висновки, суд взяв до уваги дані, що характеризують особу підозрюваного та в сукупності із зазначеним врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 .

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування тримання під вартою відносно ОСОБА_7 є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

При цьому, застосувавши до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України вірно не визначив підозрюваному розмір застави.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, вчиненого із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, який спричинив тілесні ушкодження потерпілому, а тому обґрунтовано на підставі п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 цього Кодексу суд першої інстанції не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні. Не зменшують встановлені у даному кримінальному провадженні ризики і дані про особу підозрюваного.

Так, дійсно підозрюваний ОСОБА_7 є особою молодого віку, має постійне місце проживання в м. Києві за яким характеризується позитивно, раніше не судимий, однак вказані дані не зменшують ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки він вчинив відповідно до статті 12 КК України тяжкий злочин, з прямим умислом та з корисливих мотивів, за який законом передбачено покарання до семи років позбавлення волі.

Крім того, як встановлено колегією суддів, у матеріалах судового провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, який поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та сумнів не викликає.

Доводи апелянтів про те, що висновки слідчого судді про наявність ризиків є необґрунтованими, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи адвоката ОСОБА_5 щодо недопустимості доказів у даному кримінальному провадженні, які б свідчили про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, оскільки при обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

На думку колегії суддів, слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_7 підозрюється. Дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

За таких обставин, ухвала слідчого судді місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, про що йдеться в апеляційних скаргах захисників, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді суду першої інстанції постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла остаточного висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 309, 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року в кримінальному провадженні №0009157, внесеному до ЄРДР 20.09.2015 р., якою задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене із прокурором прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_8 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, до 04:30 години 18 листопада 2015 року включно, залишити без змін.

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Відповідно до правил ч. 4 ст. 424 КПК України ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 е ц ь