Ухвала

іменем україни

12 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5,

суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

при секретарі ОСОБА_8,

за участю прокурора ОСОБА_9,

захисника ОСОБА_1,

розглянула в судовому засіданні м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000447, щодо

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 2 червня 2015 року щодо застосування до ОСОБА_2 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні з посиленим режимом нагляду,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2015 року задоволено клопотання слідчого СВ Немирівського РВ УМВС у Вінницькій області про застосування до ОСОБА_2, за ч. 2 ст. 309 КК України, примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні з посиленим режимом нагляду.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 2 червня 2015 року ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2015 року щодо ОСОБА_2 змінено та доповнено її резолютивну частину вказівкою про знищення речового доказу, а саме 162 одиниці трав'янистих рослин зеленого кольору. В решті ухвалу суду першої інстанції залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, просить скасувати рішення районного та апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції у зв'язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону. Посилаючись при цьому, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не відповідає вимогам ст. 292 КПК України, оскільки воно не містить інформації про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, позицію щодо можливості забезпечити участь особи під час судового провадження за станом здоров'я. Зазначає, що дане клопотання не затверджене прокурором, в ньому не зазначені докази винуватості, а саме не зазначені свідки. В реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані про судові експерименти. Суд в своїй ухвалі не мотивував під ознаки яких діянь підпадають дії ОСОБА_2 Вважає, що у суду не було достатньо підстав для застосування до ОСОБА_2 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні саме з посиленим режимом нагляду. Зазначає, що на його думку достатньо застосувати до ОСОБА_2 примусові заходи медичного характеру зі звичайним режимом нагляду.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_3, який підтримав касаційну скаргу в повному обсязі, пояснення прокурора ОСОБА_9, яка вважала, що касаційна скарга не підлягає до задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що така підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Суспільно - небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, яке скоїв ОСОБА_2, у касаційній скарзі захисником фактично не оспорюється, та підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами, які суд дослідив та належним чином оцінив із дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

З огляду на положення ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КК України, обрання певного виду примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов'язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі та лікування у примусовому порядку.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3 - 5 ст. 94 КК тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, суду необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Згідно з висновком стаціонарної судово-психолого-психіатричної експертизи № 90 від 13.11.2014 року, ОСОБА_2 в момент скоєння правопорушення страждав та на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у виді шизофренії, параноїдної форми. Підпадає під дію ч. 2 ст. 19 КК України. У відношенні інкримінованого правопорушення ОСОБА_2 слід вважати неосудним. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру - примусового лікування в психіатричній лікарні з посиленим режимом нагляду.

Разом з тим, місцевим судом при застосуванні до ОСОБА_2 примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом, належним чином не враховані обставини справи, а зазначено тільки те, що останній страждає на психічну хворобу. В той же час не дано оцінки ступеню небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, а тільки зазначено, що ОСОБА_2 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Також, судом апеляційної інстанції було допитано у судовому засіданні лікаря - експерта ОСОБА_4, який підтримав свій висновок, наданий в акті амбулаторної психолого - психіатричної експертизи № 90 від 13.11.2014 року, який було покладено судом в основу свого рішення щодо застосування до ОСОБА_2 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні з посиленим режимом нагляду. На думку суду, основним критерієм для визначення режиму нагляду за ОСОБА_2 було повідомлення Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка», відповідно до якого ОСОБА_2, який перебуває під диспансерним спостереженням, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, остання госпіталізація з 22 листопада 2011 року по 2 грудня 2011 року з діагнозом - «шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу та висновок зазначеної вище експертизи.

У зв'язку з неосудністю, суд першої інстанції обґрунтовано ухвалив рішення про застосування до ОСОБА_2, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, тобто є суспільно-небезпечним, примусових заходів медичного характеру.

Однак, на думку колегії суддів, обираючи вид примусових заходів медичного характеру судом не було враховано суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_2 діяння, стан його психічного здоров'я, ступінь небезпечності останнього для себе або оточуючих та не було належним чином мотивовано застосування до ОСОБА_2 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні саме з посиленим режимом нагляду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_2 - зміні.

Керуючись статтями 433, 434, 442, 436 КПК України , колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 2 червня 2015 року про застосування до ОСОБА_2 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні з посиленим режимом нагляду змінити та застосувати до ОСОБА_2 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним режимом нагляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7