УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/2548/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 86 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 16 березня 2015 року,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Камакши
Кашкадаринської області Узбекистан, судимого: -
27.09.2011 року Шевченківським районним судом
м. Києва за ст.ст. 187 ч.1, 75 КК України на 4 роки
позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; -
02.01.2012 року вирок в частині застосування
іспитового строку було скасовано Ірпінським
міським судом Київської області та направлено
ОСОБА_7 для відбування подальшого
покарання до місця позбавлення волі; засудженого
08.05.2014 року Верхньодніпровським районним
судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч.3,
71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення
відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення його від відбування подальшого покарання згідно Закону України «Про амністію у 2014 році».
Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання з випробуванням за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.09.2011 року за ст.ст. 187 ч.1, 75 КК України і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинив умисний тяжкий злочин, передбачений ст. 185 ч.3 КК України, а тому суд не може застосувати до ОСОБА_7 п. «в» ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 16 березня 2015 року скасувати та застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році», оскільки він підпадає під дію даного Закону, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та є єдиним годувальником в сім`ї.
Апелянт зазначає також, що є учасником бойових дій, внаслідок яких став інвалідом 2-ї групи.
Заслухавши доповідача по справі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , вважаючи ухвалу Богунського районного суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріли провадження, обговоривши доводи апеляції, апеляційний суд вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Апеляційний суд вважає за необхідне поновити процесуальний строк на оскарження постанови Богунського районного суду м. Житомира від 16 березня 2015 року, оскільки, як убачається з письмових матеріалів справи, копію постанови засудженим ОСОБА_7 , який знаходиться під вартою, було отримано після спливу 2 х місяців з дня прийнятого судом рішення, а тому причини пропуску на оскарження зазначеної постанови апеляційний суд вважає поважними.
Згідно матеріалів особової справи, ОСОБА_7 раніше судимий, має дві непогашені судимості за вчинення злочинів, які, відповідно до вимог ст. 12 КК України, є тяжкими.
У даний час засуджений ОСОБА_7 08.05.2014 року вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3, 71 КК України на 4 (чотири) роки 6 місяців позбавлення волі та відбуває покарання у Житомирській виправній колонії № 4.
Відповідно до вимог ст.8 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році» - амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний злочин.
Як убачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання з випробуванням за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.09.2011 року за ст.ст. 187 ч.1, 75 КК України і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинив умисний тяжкий злочин, передбачений ст. 185 ч.3 КК України.
У цьому зв`язку, з урахуванням вимог ст. 8 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році» амністія та звільнення від покарання до засудженого ОСОБА_7 застосована бути не може.
А тому, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 від призначеного судом покарання.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що вимоги засудженого ОСОБА_7 про необхідність скасування ухвали Богунського районного суду м. Житомира суду від 16 березня 2015 року, застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільненню його від призначеного судом першої інстанції від 08.05.2014 року покарання - у виді позбавлення волі задоволенню не підлягають.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 408 КПК України, ст. 8 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році», апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Поновити процесуальний строк на оскарження ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 16 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 ..
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 16 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: