Справа № 373/2920/15-к
В И Р О К
Іменем України
08 грудня 2015 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Переяслав-Хмельницький кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000958 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Виповзки Переяслав-Хмельницького району, Київської області, громадянки України, розлученої, не працюючої, з вищою освітою, раніше не судимої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :
17.11.2015 до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України (грабіж).

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291, ст.109 КПК України.

На досудовому розслідуванні підозрювана ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 уклали угоду про примирення, якою погодили вид та міру покарання.

Зі змісту обвинувального акту та угоди про примирення, судом встановлені наступне.

14.09.2015 близько 06:30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 та необґрунтовано звинуватила останню в крадіжці її грошей, унаслідок чого спровокувала сварку. Під час конфлікту ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, вирішила відкрито заволодіти майном ОСОБА_5 , а саме: мобільним телефоном, який потерпіла тримала у своїх руках. Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 підійшла до ОСОБА_5 спереду та протиправно, всупереч волі потерпілої лівою рукою вирвала з її рук мобільний телефон марки «Donod D71 TV», сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 .Після цього ОСОБА_4 вийшла з будинку та поїхала до свого знайомого ОСОБА_6 , який проживав по АДРЕСА_2 , де і залишила вказаний мобільний телефон.

Дії обвинуваченої кваліфіковані за ч.1 ст. 186 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 запевнила суд, що їй цілком зрозуміла суть та характер обвинувачення, з ним вона повністю погоджується та визнає свою винуватість.

Обвинувачена ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 просили суд затвердити угоду про примирення, укладену між ними 13.11.2015 в м. Переяслав-Хмельницькому та призначити узгоджене сторонами покарання, посилаючись на те, що всі матеріальні питання вони вирішили і потерпіла не має до обвинуваченої будь-яких претензій.

Сторони погодили вид та міру покарання: штраф у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Судом з`ясовано, що обвинувачена може виконати це покарання без будь-яких умов чи застережень.

Суд переконався в добровільності сторін на укладання угоди.

Обвинувачена запевнила суд, що вищевказана угода укладена нею добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз.

Потерпіла також підтвердила добровільність укладення угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення в підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст. 186 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , є злочином середньої тяжкості.

Обвинувачена цілком розуміє права, визначені в ч.5 ст. 474 КПК України та не бажає скористатися ними.

Наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені в ч.1 ст. 473, ст. 476 КПК України обвинуваченій та потерпілій роз`яснені та їм зрозумілі.

За своїм змістом угода про примирення між потерпілою та обвинуваченою відповідає вимогам ст. 471 КПК України, викладене в ній формулювання обвинувачення, мета, мотив та предмет злочину є такими як і в пред`явленому прокурором обвинуваченні, злочинні дій ОСОБА_4 кваліфіковані правильно.

Враховуючи зміст угоди про примирення та безумовне визнання своєї вини обвинуваченою, суд дійшов наступного висновку.

Своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст. 186 КК України.
Погоджене сторонами покарання у виді штрафу є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання винної з огляду на те, що ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаялась, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, на утримання має неповнолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога не перебуває.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість затвердити угоду про примирення.

Витрати на залучення експерта та речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд

ВИРІШИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 13.11.2015 між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області з врахуванням положень ч.3 ст. 394, 424 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1