Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 листопада 2010 року

Хмельницький міськрайонний суд в складі :

головуючого - судді Слободяна В.С.

при секретарі Царук Г.Д.

з участю прокурора Боднара Р.В.,

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого муляром ТОВ «Будівельний Альянс», одруженого, на утримання одна малолітня дитина, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

- 12.01.2001 року Хмельницьким міським судом за ст. 140 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки зі сплатою штрафу в сумі 1500 грн.,

- 14.08. 2001 року Хмельницьким міським судом за ст.141 ч.2, 43 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 10.02.2003 року умовно достроково на 1 рік 3 місяці 22 дні,

- 5.02.2008 року Хмельницьким міськрайонним судом за ст. 309 ч.1 КК України на 1 рік позбавлення волі, звільненого від відбуття цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, іспитовий строк 1 рік,

-12.06.2008 року Хмельницьким міськрайонним судом за ст. 186 ч 2, 69, 70 ч.4 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,

звільненого з місць позбавлення волі 3.03.2008 року умовно достроково на 4 місяці 26 днів,

за ст.ст.186 ч.2 КК України,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, неодруженого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6 Мирного.26/2 кв.40, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

за ст. 186 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

17.08.2010 року біля 12 год. 00 хв. ОСОБА_3 та ОСОБА_4, перебуваючи на території ВПУ №25, що по вул. Панаса Мирного в м. Хмельницькому, застосувавши насильство, що не є небезпечне для життя та здоровя потерпілого, відкрито викрали у неповнолітнього ОСОБА_5 мобільний телефон «Нокіа 5130» вартістю 1000 грн. за наступних обставин.

Так, з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон «Нокіа 5130» ніби то для того щоб зателефонувати. Отримавши від ОСОБА_5 вказаний мобільний телефон, ОСОБА_4 передав його ОСОБА_3 На вимогу ОСОБА_5 повернути мобільний телефон, підсудні відмовили, а коли той намагався сам забрати його у ОСОБА_3, застосували відносно нього фізичне насильство, а саме відштовхнули його, та утримуючи в себе телефон з місця події зникли.

Винність підсудних в скоєні злочину підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів.

Показаннями самого підсудного ОСОБА_4 про те, що попросив у потерпілого мобільний телефон ніби то для того щоб зателефонувати, хоча мав на меті заволодіти ним. Отримавши телефон, передав його ОСОБА_3 і той почав від них відходити. Потерпілий попросив повернути йому телефон, проте вони на це не реагували. ОСОБА_6 потерпілий попробував силою забрати у ОСОБА_3 телефон, однак той його відштовхнув, спіткнувся і вони разом впали на землю. Він відтягнув потерпілого від ОСОБА_3 і вони - підсудні пішли з того місця. По дорозі ОСОБА_3 передав йому телефон, якого вони того ж дня продали, а виручені кошти розділили між собою порівну.

Аналогічними показаннями підсудного ОСОБА_3

Показаннями потерпілого ОСОБА_5 про те, що в зазначений день та місці до нього підійшли підсудні. ОСОБА_4 попросив у нього мобільний телефон щоб зателефонувати та передав його ОСОБА_3 Він попросив підсудних повернути телефон, проте ОСОБА_3 почав відходити. ОСОБА_6 він схопив його і намагався відібрати телефон. ОСОБА_3 відштовхував його, вони разом впали на землю. ОСОБА_6 відтягнув його від ОСОБА_3 і підсудні пішли, не повернувши йому телефон. На місці події він знайшов ксерокопію паспорта, яку згубив ОСОБА_4

Під час предявлення осіб для впізнання (а.с. 54, 59) потерпілий вказав на підсудних як на осіб, які схожі на тих, що відкрито викради у нього телефон. В судовому засіданні він прямо вказав на ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як на осіб які його пограбували.

Аналогічними показаннями законного представника неповнолітнього потерпілого.

Речовими доказами.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що дії підсудних, які розпочато як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, переросли у відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, що не є небезпечне для життя та здоровя потерпілого.

ОСОБА_6 їх дії слід кваліфікувати з ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, що не є небезпечне для життя та здоровя потерпілого, а ОСОБА_3 - ще й вчинене повторно.

При обранні їм виду та міри покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Підсудні характеризуються позитивно, ОСОБА_3 має сімю, на утриманні малолітню дитину.

Вони повністю визнали свою вину, явились з повинною, активно сприяли розкриттю злочину, щиро розкаялись, повністю відшкодувала заподіяні збитки, що їм помякшує покарання.

Проте ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини.

За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання у вигляді позбавлення волі і від відбування цього покарання його слід звільнити з випробовуванням. Виправлення ж ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

В наявності декілька обставин, що помякшує покарання обом підсудним та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ними злочину (щире каяття, повне відшкодування заподіяних збитків), що дає підставу для застосування ст. 69 КК України і призначення кожному з них покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

Відмова ОСОБА_5 від цивільного позову не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Тому її слід прийняти.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_3, ОСОБА_4 визнати винними в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити їм покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі кожному.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання ОСОБА_4 звільнити з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Міру запобіжного заходу залишити попередню: ОСОБА_3 утримання під вартою, ОСОБА_4 підписку про невиїзд.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 9.11.2010 року, зарахувавши в строк відбуття порання час утримання під вартою з 9.09.2010 року по 8.11.2010 року включно.

Речовий доказ залишити в матеріалах справи.

Відмову ОСОБА_5 від цивільного позову прийняти, а провадження у справі в цій частині закрити.

На вирок може бути подана апеляція протягом 15 діб.

Суддя