Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
ВИРОК

27 квітня 2010 року Прилуцький міськрайсуд Чернігівської області в складі: головуючого-судді Кантур А.М. при секретарі Геєць О.О. з участю прокурора Сухонос A.B., адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Прилуки справу про обвинувачення за ч.2 ст.286 КК України Дем»яненка ОСОБА_3, що народився 04 листопада 1964 року в м.Джетигара Кустанайської області Республіки Казахстан, українця, гр-на України, ІНФОРМАЦІЯ_1, одруженого, мешкає в м.Прилуки по вул.Ярмарковій,№41/4,кв.№38, водія комунального підприємства «Прилуки-житлобуд», раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

Близько 18 год. ЗО хв. 19 січня 2009 року в с.Заїзд Прилуцького району - майже навпроти в»їзду до АЗС «Укрнафта», перед м.Прилуки на належному виконкому Прилуцької міської ради автомобілі ДЕУ-Ланос, держ №СВ7278АЕ, під керуванням підсудного ОСОБА_4»яненка Г.М. при здійсненні обгону попутного транспортного засобу, зіткнувся з велосипедистом ОСОБА_5Ф, який рухався по зустрічній для себе смузі руху в напрямку м.Прилуки, в результаті чого останній помер на місці ДТП від отриманих травм.

На досудовому та в судовому слідстві Дем»яненко визнав себе винним за пред»явленим йому обвинуваченням, підтвердив наведені вище обставини та пояснив скоєне тим, що при обгоні попутного транспорту велосипедист зненацька виявився на зустрічній для них обох смузі руху, де його не повинно бути, безпосередньо на її правій колії за обгонюваним автомобілем, велосипедист не мав будь-яких світлоповертачів, що утруднювало виявлення цього велосипедиста при ближньому світлі фар його автомобіля.

Однак, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність пред»явленого Дем»яненку обвинувачення, окрім його власних показань, з таких підстав.

Зокрема, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердили, що вони є відповідно заступником міського голови та начальником управління ЖКЕ Прилуцької міської ради, і близько 19 години 09.01.09р. на службовому автомобілі ДЕУ-Ланос під керуванням підсудного поверталися з відрядження додому. Перед в»їздом в м.Прилуки швидкість їхнього автомобіля була близько 65-70 км/год, Дем»яненко при ближньому світлі фар виїхав на смугу зустрічного руху для обгону попутного автомобіля ВАЗ, який рухався зі швидкістю близько 40 км/год, і при завершенні цього обгону відчули якийсь удар в переднє лобове скло, Дем»яненко загальмував, трохи здав заднім ходом та зупинився. На зустрічній для себе смузі руху вони побачили пошкоджений велосипед без світлоповертачів, а поряд з ним - чоловіка, який не подавав ознак життя, а тому вони викликали по телефону швидку меддопомогу та міліцію. При цьому свідок ОСОБА_6 уточнив, що він сидів поряд з водієм-підсудним (а ОСОБА_7 - позаду них), і при здійсненні вищезгаданого обгону замітив у світлі фар велосипедиста, який рухався по смузі зустрічного руху в попутному з ними напрямку.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в суді підтвердили, що після 18-ої години 19.01.09р. вони рухалися на автомобілі BA3-21134 під керуванням першого зі швидкістю близько 40-50 км/год з с.Заїзд, коли неподалік в»їзду до м.Прилуки їх обігнав на високій швидкості автомобіль ДЕУ-Ланос, і який на зустрічній для останнього смузі руху передньою правою частиною збив велосипедиста, котрий рухався в попутному напрямку, після чого протягнув велосипедиста ще 15-20 м, а потім приблизно на таку ж відстань проїхав заднім ходом назад. З автомобіля ДЕУ на місце ДТП вийшли чоловіки, один з яких брав велосипедиста під руки та намагався привести його до тями, але той не подавав ознак життя, і тому був алишений за 1,5 м до умовної осьової лінії дороги. Як стверджують ці два свідки, вони не ідходили безпосередньо на місце ДТП, а вже потім від людей дізналися, що смертельно травмованим велосипедистом виявився ОСОБА_5, який того дня і раніше працював у свідка ОСОБА_8 на свинофермі в с.Заїзд.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в суді підтвердили, що вони є рідними сестрою та дочкою ОСОБА_5, часто спілкувалися з ним, але проживали окремо від нього; знають, що він їздив велосипедом на роботу на свиноферму ОСОБА_8 с.Заїзд і назад в м.Прилуки до свого помешкання №27/2 по вул.Новій, де мешкав зі своєю бувшою дружиною та онуком ОСОБА_12. Відповідно вечором 19.01.09р. та наступного дня вони дізналися про те, що | ОСОБА_5 загинув у ДТП в с.Заїзд, кожна з них (потерпілих) впізнала труп його особи в морзі.

Згідно протоколу огляду місця ДТП, схеми та фото таблиць до нього від 19.01.09р. встановлено (з 19.10 год. до 20.00 год.), що на відрізку дороги від с.Заїзд до м.Прилуки (в районі АЗС «Укрнафта») на смузі зустрічного руху виявлений уламок кузова, бампера, осипання скла, фрагмент рукава светра червоного кольору, шапка, чобіт, труп гр.ОСОБА_5, велосипед та уламок фари (а.с.11-28).

З протоколів огляду та перевірки технічного стану транспорту від 19.01.09р. вбачається, що в автомобілі ДЕУ-Ланос, днз СВ7278АЕ пошкоджені фари, передні праві стійка та крило, капот з правого боку, а розбиті передній бампер, передні праві блок-фара та протитуманне фара, лобове скло; у виявленому на місці ДТП велосипеді пошкоджені рама, задні колесо, багажник та щиток (а.с.29-30, 35-36). Отже, можна зробити висновок, що передня права частина згаданого автомобіля контактувала із задньою частиною велосипеда під керуванням покійного ОСОБА_5.

Згідно протоколів відтворення обстановки та обставин події від 05.01.2010р., проведених , за безпосередньою участю підсудного ОСОБА_4»яненка, свідків-очевидців ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_7, швидкість згаданого автомобіля ОСОБА_4 складала 45-47 км/год (а.с.79-83).

За висновком судмедексперта №161 від 02.03.09р. безпосередньою причиною смерті гр- на ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, явилось пошкодження продовгуватого мозку на фоні розриву атланто-окципітального зчленування 19 січня 2009р., смерть настала відразу після отримання даних та інших численних тілесних ушкоджень від травмуючої сили, яка була направлено щодо померлого ззаду-наперед; при аналізі крові із трупа ОСОБА_5 етилового спирту не виявлено (а.с.112-115). >

За висновком експерта-автотехніка №36 від 15.02.2010р., вбачається, що максимально допустима швидкість руху автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія Дем»яненка Г.М. по умовам видимості елементів дороги в світлі фар автомобіля з робочого місця водія 49,1 м не повинна перевищувати 46.6-55,2 км/год, при якій водій-підсудний мав технічну можливість уникнути ДТП. якби своєчасно застосував гальмування керованим ним автомобіля тобто діючи згідно з п.12.3 ПДР України; при швидкості даного автомобіля в 45-47 км/год водій Дем»яненко при своєчасному гальмуванні керованого ним автомобіля мав технічну можливість знизити його швидкість до швидкості велосипедиста ОСОБА_5, що виключало б їх взаємне контактування (така невідповідність дій водія автомобіля вимогам п.12.3 ПДР України з технічної точки зору перебуває у причинному зв»язку з настанням даної ДТП); дії велосипедиста ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.п.11.2, 11.4, 11.7 ПДР України, та явились умовою, що сприяла настанню розглядуваної ДТП, а при відсутність світлоповертачів на його велосипеді також сприяло настанню даної ДТП і є порушенням п.п.6.2,6.3,6.7.А ПДР України (а.с. 135-138).

Таким чином, сукупність досліджених доказів давала органам досудового слідства правові підстави для юридичної кваліфікації дій підсудного ОСОБА_4»яненка за ч.2 ст.286 КК України - як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а також вбачати в діях останнього грубе порушення вищезазначених норм ПДР України та визначити його вину у сприянні скоєння розглядуваного ДТП в 30%.

Призначаючи вид та міру покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, як вчиненого з необережності злочину, що Дем»яненко до кримінальної відповідальності притягується вперше, має сім»ю, постійне місце проживання та праці, неповнолітню дитину на утриманні, має урядові нагороди (як воїн-інтернаціоналіст), тривалий стаж безаварійної роботи водієм, щиро розкаюється у скоєному, повністю відшкодував потерпілим витрати пов»язані з похованням потерпілого, поминальними обрядами та встановленням йому пам»ятника, за попереднім та нинішнім місцем праці характеризується лише позитивно (а.с. 173-174), що вчиненню розглядуваного злочину передувала виннаповедінка загиблого велосипедиста, прохання обох потерпілих та трудового колективу про поблажливість до підсудного та не позбавляти його волі. За таких виключних та пом»якшуючих покарання Дем»яненка обставин (за відсутності обтяжуючих) суд приходить до висновку про необхідність призначення йому основного покарання по нижній межі санкції інкримінованого закону без застосування передбаченого цією санкцією додаткового покарання, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням протягом 2-річного іспитового строку на підставі ст.ст.75,76 КК України.

Потерпілими ОСОБА_10, ОСОБА_11, а остання і в інтересах її малолітнього сина ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, пред»явлено позов про стягнення з виконкому Прилуцької міської ради, як власника джерела підвищеної небезпеки - автомобіля ДЕУ ОСОБА_4, днз СВ7278АЕ, по 100 тис. грн. моральної шкоди в користь кожного з них з тих мотивів, що при керуванні підсудним згаданим транспортним засобом був смертельно травмований ОСОБА_5, який приходиться їм відповідно рідними братом, батьком та дідусем, і кожен з цих трьох осіб слідчими органами та судом визнаний потерпілим на підставі ч.б ст.49 КПК України. Дані позови мотивуються заподіянням кожному з позивачів глибоких душевних страждань внаслідок загибелі близької їм людини (ОСОБА_5Ф.).

Судом задоволено клопотання представника виконкому Прилуцької міської ради про притягнення співвідповідачем ВАТ НАСК «Оранта», який є страховиком вищезгаданого транспортного засобу з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров»ю (на одного потерпілого) в 51 000 грн. за страховим полісом №ВВ8785440 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27.10.2008р., на період до 27.10.2009р. (а.с.68-70).

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_10, ОСОБА_11 в інтересах своїх та свого малолітнього сина ОСОБА_14, а також їхній представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги про стягнення з обох відповідачів в користь кожного з них по 100 000 грн., представник відповідача (Прилуцького міськвиконкому) їх не визнав з тих підстав, що не встановлена вина даної держустанови в загибелі ОСОБА_5 і що за моральну шкоду перед позивачами повинно відповідати ВАТ НАСК «Оранта». Представник цієї страхової компанії до суду не і»явився, однак у своєму листі від 30.03.2010р. (а.с.240-242) заперечував проти задоволення кожного з трьох позовів за відсутністю причинного зв»язку між шкодою та діями страховика у скоєному ДТП, хоча фактично констатував передбачений ст.ст.6,9 ЗУ «Про обов»язкове

срахування...» обов»язок страховика щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 5% від 000 грн. на одного потерпілого у межах цього ліміту в найскрутніших страхових випадках, бто по 2550 грн. в користь кожного з цих трьох потерпілих за умови доведення ними самої явності моральної шкоди для кожного з них.

Виходячи зі змісту ст.ст.6,9,22 ч.І та ч.З згаданого спеціального закону, ст.ст.23 ч.2 п.2, 67 ч.І та ч.2 п.1, 1168 ч.2 ЦК України, відповідальними за моральну шкоду перед потерпілими виконком Прилуцької міської ради, як власник та володілець згаданого автомобіля Деу-Ланос, їй був закріплений за його водієм Дем»яненком та на якому останній вчинив ДТП, внаслідок !о загинув потерпілий ОСОБА_5, та страховик цього джерела підвищеної небезпеки !г НАСК «Оранта» перед третіми особами, тобто перед цивільними позивачами ОСОБА_10, ОСОБА_15 та її малолітнім сином ОСОБА_14. При цьому необхідно врахувати, що розглядуване виправне діяння за своєю юридичною природою є ненавмисним (необережна форма вини), шість причинно-наслідкового зв»язку між ним та загибеллю велосипедиста ОСОБА_5, що кість останнього, як водія немоторного транспортного засобу та учасника дорожнього руху, визначена судом у 30%, а п.1.3 та 1.4 ПДР України вимагають від кожного учасника дорожнього І знання та неухильне виконання вимог цих Правил дорожнього руху, бути взаємно ввічливими, і кожний учасник дорожнього руху вправі розраховувати на те, що й інші учасники куватимуть ці Правила.

І За таких обставин суд вважає виваженим, розумним і справедливим розмір моральної и в 30000 грн. за вирахуванням 30% вини загиблого ОСОБА_5 (30000 10%=9000грн.) і стягнення 21000 грн. моральної шкоди провести таким чином: з ВАТ І «Оранта» підопічному ОСОБА_12 - 2550 грн., його матері ОСОБА_11 та ОСОБА_10Ф,- по 1500 грн. кожній, а з власника джерела підвищеної небезпеки відповідно 10000 грн. та по 2725 грн. При цьому суд враховує, що із загиблим фактично не проживали в одному будинку і не вели спільного з ним домашнього господарства, його сестра ОСОБА_10 та його дочка ОСОБА_11, бо обидві зі своїми сім»ями проживали окремо в інших оселях, що фактично знаходився на утриманні та вихованні загиблого його внук ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно якого рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 01 березня 2007 року позивачка ОСОБА_11 була позбавлена батьківських прав (поновлена в таких за рішенням того ж суду 26 лютого 2009 року), а його нині загиблий дідусь був призначений опікуном цієї малолітньої дитини та стягувачем на неї аліментів з його матері- одиначки у зв»язку з її винною поведінкою перед ними обома протягом тривалого часу (а.с.101- 102). Отже, в задоволені цих позовів в більшому розмірі суд не знаходить правових підстав.

На підставі наведеного, керуючися ст.ст.321-324 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4»яненка ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України визнати винним та позбавити волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити засудженого від відбування покарання за цим вироком з випробуванням протягом 2-річного іспитового строку, зобов»язавши його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну свого місця проживання та праці, а також періодично з»являтися в цей орган для реєстрації.

До набрання даним вироком чинності запобіжний захід засудженому ОСОБА_4»яненку Г.М. залишити попереднім - підписку про невиїзд.

Речові докази: автомобіль ОСОБА_4, днз СВ7278АЕ, - залишити у власності виконкому Прилуцької міської ради для його подальшого цільового використання, а належний загиблому ОСОБА_5 пошкоджений велосипед «Україна», що знаходиться на штрафмайданчику Прилуцького відділення ДАІ, - повернути потерпілій ОСОБА_11, а при відмові його прийняття - знищити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4»яненка ОСОБА_3 в користь держави в особі УМВС України в Чернігівській області (для його науково-дослідного експертного- криміналістичного центру) 1751 грн. 77 коп. витрат по проведенню судових автотехнічних експертиз (а.с. 122,134).

Стягнути в рахунок моральної шкоди з ВАТ НАСК «Оранта» на користь потерпілих: ОСОБА_12 - 2500 грн., а ОСОБА_11 та ОСОБА_16 по 1500 грн. кожній з них.

Стягнути в рахунок моральної шкоди з виконкому Прилуцької міської ради на користь ОСОБА_12 - 10000 грн., а ОСОБА_11 та ОСОБА_10 по 2725 грн. кожній з них.

В решті заявлених позовів - відмовити.

На вирок протягом 15 діб з моменту його проголошення може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайсуд.

Суддя А. Кантур