АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/5220/14 головуючий 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11сс/790/1733/13
Категорія: ст.183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2014 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Харкові матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2014 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження № 0001353, -

в с т а н о в и л а:

До Ізюмського міськрайонного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ Ізюмського МВ ГУМВС України в Харківській області лейтенанта міліції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, Донецької області, громадянина України, українця, раніше судимого за ч. 1 ст. 121 КК України 31.07.2008 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області до 5 років позбавлення волі, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області клопотання слідчого було задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах СІЗО № 27 м. Харкова на 30 діб до 14-00 годин 10 січня 2015 року без визначення застави.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя вважав доведеною наявність обґрунтованої підозри вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З таким рішенням не погодився захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , який подав апеляційну скаргу і обґрунтовує її тим, що відповідно до довідки Ізюмської центральної міської лікарні від 30.10.2014 року ОСОБА_8 перебуває на обліку в психіатричному кабінету з 2006 року з діагнозом F70.1 легка розумова відсталість з емоційно-волевими порушеннями. Тому апелянт вважає, що з 30.10.2014 року слідчому було відомо про психічне захворювання ОСОБА_8 , але захисник до участі допущений не був.

Крім того, автор апеляційної скарги зазначає, що оскаржуваною ухвалою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.01.2015 року, але строк досудового розслідування спливає 15.12.2014 року, оскільки повідомлення про підозру ОСОБА_8 , було вручено саме 5.10.2014 року.

Апелянт вказав, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі зазначив, що підозрюваний ОСОБА_8 ухиляється від явки до СВ Ізюмського МВ і таким чином перешкоджає проведенню з ним слідчих дій і прийняття законного рішення по даному кримінальному провадженні, але, на думку автора апеляційної скарги, матеріали які були додані до клопотання, не містять доказів про вручення підозрюваному повістки про його виклик до слідчого. До постановлення оскаржуваної ухвали ОСОБА_8 не застосовувався жодний запобіжний захід, і таким чином його право на вільне пересування ні чим не було обмежене, а зазначений у рапорті робітника міліції номер телефону, за яким нібито викликався ОСОБА_8 останньому ніколи не належав, тому і виклик неможна вважати здійсненим.

Окрім того, апелянт зазначає, що при винесенні оскаржуваної ухвали застава в порушення вимог закону не визначалась.

Апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ухвали яка оскаржується, ОСОБА_8 підозрюється у тому, що в середині грудня 2013 року, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , переслідуючи корисну мету наживу, маючи умисел не крадіжку чужого майна, в нічний час проник в даний будинок через вікно, звідки таємно викрав електроплиту з духовою камерою, торгової марки Гомельчанка, вартістю 396 гривень, телевізор Фотон вартістю 180 гривень, антену кімнатну, штирьову, вартістю 120 гривень, пляшку шампанського торгової марки Артемівське, вартістю 61 гривень, упаковку чорного чаю торгової марки Гринфилд вартістю 21 гривня, які належать ОСОБА_10 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на загальну суму 778 гривень.

На початку червня 2014 року ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , переслідуючи корисну мету наживу, маючи умисел на крадіжку чужого майна, в нічний час, через паркан, проник на територію домоволодіння, звідки таємно викрав металеву емальовану ванну вартістю 935 гривень, яка належить ОСОБА_11 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

З вивчених апеляційним судом матеріалів вбачається, що 04.10.2014 року та 13.11.2014 року до Єдинного реєстру досудових розслідувань вносились данні про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 України за № 0001353.

15.10.2014 року та 03.12.2014 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

Про доведеність обґрунтованої підозри та існування заявлених у клопотанні слідчого ризиків учасники провадження не заперечували.

Пунктом 2 частини 1 статті 372 КПК України визначено, що мотивувальна частина ухвали слідчого судді (суду) повинна містити такі відомості - суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходе при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді від 12.12.2014 року не відповідає вказаним вимогам, оскільки у ній відсутні посилання слідчого судді на конкретні докази обґрунтування підозри; мотиви, з яких суд виходе при постановленні ухвали; які конкретно ризики він вважав доведеними; з яких підстав він прийшов до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти цим ризикам.

Крім того, у порушення вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави та не обґрунтовував таке рішення, враховуючи, що матеріали провадження не містять відомостей про застосування до ОСОБА_8 у цьому провадженні запобіжного заходу у вигляді застави, і був ним порушений.

Вказані обставини є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Разом з тим, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, а пунктом 5 частини 1 статті 3 цього Кодексу визначено, що досудове розслідування закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні прокурор повідомив, що строки досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні не продовжувались, вони закінчились 15.12.2014 року, і в цей же день було підписано обвинувальний акт.

Таким чином, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.01.2014 року, слідчий суддя не врахував, що строки досудового розслідування спливають 15.12.2014 року, тому і застосовувати запобіжний захід на більш пізній строк неможливо, виходячи з положень частини 4 статті 176 КПК України, в якій зазначено, що будь-які запобіжні заходи можуть бути застосовані лише на час досудового розслідування.

На підставі аналізу вказаних правових норм апеляційний суд вважає, що ОСОБА_8 підлягає звільненню з-під варти, а враховуючи пояснення прокурора про те, що досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню закінчено, апеляційний суд позбавлений можливості в даному конкретному випадку можливості застосувати до ОСОБА_8 будь-який інший запобіжний захід.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України

постановила

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2014 року про застосування запобіжного заходу тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити, а ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти звільнити

Оскарження вказаної ухвали в касаційному порядку не передбачено.

Головуючий

Судді