УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/7145/13-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія 152 ч.1,162 ч.1 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою технічною освітою, непрацюючого, відповідно до ст. 89 КК України несудимого,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст 152 ч. 1, 162 ч. 1 КК України, та призначено покарання за ст. 152 ч. 1 КК України 3 роки 10 місяців позбавлення волі, за ст. 162 ч. 1 КК України 2 роки обмеження волі.
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України ОСОБА_7 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 3 (три) роки 10 (десять) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено до вступу вироку в законну силу.
Строк відбуття покарання обвинуваченому рахувати з 16.10.2013 р.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 586,80 грн. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів.
Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 08 жовтня 2014 року вказаний вирок було залишено без зміни, а після касаційного оскарження ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 березня 2015 року ухвала апеляційного суду була скасована, а справа направлена на новий апеляційний розгляд.
Як визнав суд, 21 травня 2013 р., близько 02-00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, розбив скло у вікні та через утворений отвір проник до належного ОСОБА_9 будинку АДРЕСА_2 , незаконно проникнувши до житла.
Обвинувачений, застосовуючи фізичне насильство, утримуючи потерпілу за руки, використовуючи безпорадний стан ОСОБА_9 (поганий зір та похилий вік), роздягнув останню і пішов до іншої кімнати.
Скориставшись цим, потерпіла вибігла із будинку на вулицю. ОСОБА_7 наздогнав її, схопивши за ліву руку, затягнув до будинку, штовхнувши, кинув на ліжко, і згвалтував ОСОБА_9 .
В ході згвалтування ОСОБА_7 заподіяв потерпілій легкі тілесні ушкодження у вигляді саден на правому лікті, на задньому склепінні піхви, подряпин на переніссі та на задній поверхні правої гомілки.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просив вирок суду скасувати, закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді.
Апелянт зауважує на те, що потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні дала показання про її зґвалтування ОСОБА_7 під впливом онука свідка ОСОБА_10 . Це підтверджується протоколом допиту потерпілої на досудовому слідстві від 22.05.2013 р.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що за прикметами чоловіка, які йому назвала бабуся ОСОБА_9 , визначив, що це ОСОБА_7 .
Захисник зазначає про неточності викладення у вироку показань свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні про події ранку 21.05.2013 р. В цей час потерпіла сказала свідку, що не впізнала нападника.
Апелянт вважає протокол огляду місця події від 22.05.2013 р. недопустимим доказом, таким, що суперечить ст. ст. 84, 86, 223 КПК України.
Наявність відбитків пальців рук ОСОБА_7 на рамі вікна у будинку потерпілої пояснив як сам обвинувачений, так і свідок ОСОБА_12 , які стверджують, що в перших числах травня 2013 р. вони та інші знаходились на подвір`ї будинку ОСОБА_9 , де розводили вогнище та готували шашлик. Там же з ОСОБА_10 розмовляли про ремонт в будинку, оглядали вікна, що могло призвести до залишення відбитків пальців рук ОСОБА_7 .
Суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_13 , який підтвердив показання обвинуваченого про те, що в ніч події біля 02-00 год. він підвіз ОСОБА_7 до воріт будинку його діда та поїхав додому.
Висновок експерта № 394 від 22.05.2013 р. про наявність легких тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , на думку захисника, не дають підстав вважати, що злочин вчинено саме ОСОБА_7 , так само, як і висновок експерта № 170 від 20.06.2013 р. про те, що на речових доказах футболці, покривалі виявлено кров людини, що не виключає походження її від ОСОБА_9 . Як слідство, так і суд не надали оцінку причин, механізму, давності утворення цих плям.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив вирок суду як незаконний і необґрунтований скасувати, кримінальне провадження закрити. Посилався на те, що ОСОБА_9 під впливом онука ОСОБА_10 обмовила обвинуваченого, що сам свідок ОСОБА_10 пояснював, що коли він приїхав до бабусі, вона йому розповіла, що хтось вночі проник до її будинку, намагався вчинити чи вчинив щодо неї насильницький акт.
З незрозумілих причин, на думку апелянта, свідок ОСОБА_10 має з обвинуваченим неприязні стосунки.
Не були судом взяті до уваги показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 .
Суд відмовив у задоволенні клопотання про допит в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , оскільки він є братом ОСОБА_7 .
Показання потерпілої в судовому засіданні протирічать її показанням під час досудового розслідування.
Заслухавши доповідь судді, міркування обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника в підтримання апеляційних скарг, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення поданих скарг, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляціях доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за які він засуджений , відповідає фактичним обставинам справи та грунтується на сукупності зібраних і належним чином оцінених доказів, які детально наведені у вироку .
Так, потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що вночі 21.05.2013 року вона прокинулась від того , що хтось заліз до будинку та присвічував собі сірниками. Надалі чоловік , застосовуючи фізичне насильство , роздягнув її , а коли вона намагалась втекти наздогнав, кинув на ліжко і згвалтував . Опісля залишався в будинку і на світанку, коли стало добре видно, близько 6 год. ранку, вона впізнала в ньому ОСОБА_7 , онука сусідки ОСОБА_15 ( технічна фіксація судового засідання 11.02.2014 року, допит потерпілої,15:43:30)
Свідок ОСОБА_10 пояснив, що син потерпілої - ОСОБА_16 , повідомив йому про те , що хтось вночі проник в будинок потерпілої. Після приїзду до будинку останньої, вона повідомила йому про обставини проникнення , згвалтування та детально описала нападника ( коротка стрижка, неголене обличчя, густі брови, рубець над бровою, перебинтована рука).За описом він впізнав ОСОБА_7 , поскільки напередодні з ним бачився. Аналогічні покази ОСОБА_10 дав і в суді апеляційної інстанції, вказавши при цьому, що між ним та обвинуваченим були нормальні стосунки як до події, так і після.
Свідок ОСОБА_11 пояснила , що вранці 22.05.2013 року до неї додому прибігла потерпіла, розказала , що хтось вночі вліз до неї до хати і згвалтував її. Також говорила, що нападник був в домі до світанку, а потім пішов. Такі ж покази свідок дала і в суді апеляційної інстанції.
Згідно висновку експерта №394 від 22.05.2013 року , у ОСОБА_9 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден на правому лікті, на задньому склепінні входу в піхву, подряпини на переніссі та на задній поверхні правої гомілки. Також експертом вказано, що ушкодження у вигляді садна на задньому склепінні входу в піхву могло утворитися під час насильницького статевого акту ( т.1 ,а.п.70-71)
На думку колегії суддів, вищезгадані докази у своїй сукупності підтверджують правдивість показань потерпілої, оскільки вони узгоджуються з її показаннями про обставини вчинення злочину, способу проникнення в будинок, застосування фізичного насильства.
Апеляційним судом вживалися заходи для виклику і допиту в судовому засіданні потерпілої , проте , як вбачається з листа Центральної районної лікарні Бердичівського району від 28.10.2015 року, ОСОБА_9 , 1940 року народження, не може брати участь в судовому засіданні апеляційного суду , поскільки перебуває на обліку у лікаря - психіатра з діагнозом :помірна деменція внаслідок органічного захворювання головного мозку, а також в зв`язку з іншими захворюваннями слуху та зору.
Однак, потерпілою до суду першої інстанції та судів апеляційної і касаційної інстанцій надіслано п`ять заяв, в яких вона вказує, що ОСОБА_7 повністю відшкодував заподіяну шкоду, вибачився і будь-яких претензій до нього вона не має. Просила призначити йому покарання без позбавлення волі. В подальшому, в заявах від 18.03.2015 року, 29.07.2015 року ,14.09.2015 року вказувала , що призначене ОСОБА_7 покарання є дуже суворим, просила звільнити його з місць позбавлення волі, претензій до нього немає .В той же час вказувала, що не знає хто її зґвалтував ОСОБА_7 чи хтось інший.
Колегія суддів враховує вищенаведені обставини і вважає , що суд першої інстанції обгрунтовано взяв до уваги покази потерпілої ОСОБА_9 , дані нею в судовому засіданні 11.02.2014 року, як такі що відповідають дійсності.
Будь-яких сумнівів щодо об`єктивності показань потерпілої на час розгляду провадження в суді першої інстанції, в тому числі і що стосується впізнання нею в нападнику раніше знайомого їй ОСОБА_7 , колегія суддів не має, поскільки ці обставини підтверджуються іншими доказами.
Так, з протоколу огляду місця події від 22.05.2013 року вбачається , що при огляді будинку потерпілої виявлено розбиту шибку вікна, наявність уламків скла та виявлено відбитки пальців рук на внутрішній поверхні рами вікна.(т.1 а.п.7-11)
Згідно висновку експерта №155 від 01.06.2013 року, вказаний слід папілярного узору долоні руки залишений долонею правої руки ОСОБА_7 ( т.1, а.п.78-80)
Посилання адвоката в апеляційній скарзі на те , що протокол огляду місця події є недопустимим доказом з тих підстав, що племінниця потерпілої ОСОБА_11 та її чоловік ОСОБА_17 були понятими про приведенні цієї слідчої дії, колегія суддів відхиляє, поскільки огляд місця події був проведений за письмовою згодою власника житла ( т.1,а.п.6) та при його проведенні не було допущено істотного порушення прав та свобод людини.
Крім того, ОСОБА_7 не заперечує факт виявлення в будинку потерпілої на внутрішній рамі розбитого вікна відбитку його долоні, а лише заперечує обставини, за яких він залишив цей відбиток, вказуючи , що залишив відбиток долоні при попередньому огляді вікна з Волокітіним на початку травня 2013 року.
Під час судового розгляду справи ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_9 уклали угоду про примирення, згідно якої обвинувачений повністю визнав свою вину у згвалтуванні ОСОБА_9 та детально описав обставини вчинення цього кримінального правопорушення. При цьому ОСОБА_7 вказував, що угода укладена добровільно, без примусу, будь-яких обіцянок чи погроз йому не висловлювали, всі пункти угоди йому зрозумілі.(т.1,а.п.229-230, технічна фіксація судового засідання 11.02.14 року,12:12:28,12:14:50)
В судовому засіданні 11.02.2014 року ОСОБА_7 повністю визнав себе винним, підтвердив, що проник до будинку і вчинив згвалтування потерпілої, вказував, що буде сприяти судовому слідству, розуміє, що покарання не уникнути.(технічна фіксація судового засідання 11.02.14 р., покази обвинуваченого, 15:58:08, 16:03:48)
Ці покази об`єктивно узгоджуються з написаними в присутності адвоката власноруч ОСОБА_7 визнавальними показами на досудовому слідстві .(т.1 а.п.201-202)
Однак, пізніше в суді першої інстанції обвинувачений заявив, що згвалтування він не вчиняв, в будинку потерпілої тієї ночі не був, а йому працівники міліції сказали визнати вину і укласти угоду про примирення.(технічний запис судового засідання 24.07.2014 року ,15:42:52) При розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції 16.11.2015 року обвинувачений заявив в дебатах і останньому слові, що злочинів він не вчиняв, але просить обмежити йому покарання тим строком, що він вже відбув.
За цих обставин колегія суддів прийшла до висновку, що такі заяви ОСОБА_7 є лише способом захисту і намаганням уникнути відповідальності за скоєне, тому ці заяви не бере до уваги.
Що ж до тверджень ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те , що судом не взяті до уваги показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , то вони є безпідставними, оскільки судом належним чином було допитано і вислухано цих свідків, а також дана оцінка їх показанням.
Зокрема, свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні вказував, що 21.05.2013р. близько 2 год. ночі підвіз ОСОБА_7 до будинку його діда в с.Хажин Бердичівського району. Підтвердив ,що відстань до будинку потерпілої від того місця , де він висадив обвинуваченого складає близько 500 м, що в свою чергу , жодним чином не підтверджує неможливість вчинення обвинуваченим злочину.
Свідок ОСОБА_12 вказував, що навесні 2013 року разом з іншими знаходився в с .Хажин Бердичівського району біля будинку потерпілої. Там перебував і обвинувачений, який допомагав готувати шашлик, нарізав овочі, а потім розмовляв про ремонт з свідком ОСОБА_10 . Чи заходив ОСОБА_7 в будинок потерпілої разом з ОСОБА_10 він не бачив.
Покази цих свідків судом першої інстанції наведено у вироку, їм дана оцінка.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.152 ч.1, 162 ч.1 КК України та правильністю кваліфікації його дій.
Що до обраного судом покарання ОСОБА_7 , то колегія суддів вважає , що воно призначене з врахуванням тяжкості вчинених злочинів, позитивної характеристики обвинуваченого та відшкодуванням завданої шкоди, а також того, що злочини вчинені в стані алкогольного сп`яніння та стосовно особи похилого віку.
Законних підстав для пом`якшення призначеного покарання колегія суддів на знаходить, а будь-яких істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б слугували для зміни чи скасування судового рішення, немає.
Керуючись ст. ст.376, 404, 407,419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області, -
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 липня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою в такий же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: