Справа № 173/1981/15-к
Номер провадження1-кп/173/163/2015
В И Р О К
іменем України

09 листопада 2015 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніппропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, має двох малолітніх дітей, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України,

встановив:
21 липня 2015 року близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_4 , знаходячись в м. Верхівцеве на перехресті вул.. Радищева та вул.. Нечуй Левицького біля будинку № 1, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесного ушкодження раніше знайомому ОСОБА_5 , на ґрунті раніше виниклих між ними неприязних відносин, ножем, який він заздалегідь взяв зі свого будинку по АДРЕСА_1 вищевказаного населеного пункту та визначив його як знаряддя скоєння злочину, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи їх подальшого настання, умисно, цілеспрямовано наніс ОСОБА_5 один удар у черевну порожнину зліва. Після цього забрав ніж із собою та зник з місяця вчинення злочину. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини з ушкодженням великого сальнику та розвитком внутрішньочеревної кровотечі, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав, суду показав, що 21 липня 2015 року близько 00 години на вулиці у нього з потерпілим виник конфлікт. Як саме наносив удар ножем та чому не пам`ятає, оскільки був дуже п`яним. Пам`ятає, що взяв ніж в себе вдома.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Окрім визнання вини самим обвинуваченим у вчиненому злочині, його вина підтверджується також показаннями потерпілого та свідків.

Так потерпілий ОСОБА_5 суду показав, влітку він зайшов в гості до своєї знайомої, там вони випили, там також був обвинувачений. Коли вже йшли до дому в нього з обвинуваченим виник конфлікт і ОСОБА_4 вдарив його один раз ножем.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що в липні 2015 року в неї у гостях був ОСОБА_4 , а також прийшов ОСОБА_5 разом із знайомою. Вони всі випивали. Потім близько 12 години ночі гості почали розходитися, вона всіх проводжала. Кодацький сказав, що його ніби штовхнув ОСОБА_5 , проте вона цього не бачила. Конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не було. ОСОБА_5 пішов разом з ОСОБА_7 , а ОСОБА_4 пішов до себе до дому. У ОСОБА_4 був невеликий конфлікт з іншою особою, а не з потерпілим. Потерпілий ОСОБА_8 не бив. Через деякий час почула крики ОСОБА_7 та побачила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 билися, почали їх відтягувати один від одного. Як ОСОБА_4 наніс удар ножем не бачила.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що 21 липня 2015 року вона з ОСОБА_5 прийшли в гості до ОСОБА_6 і там був ОСОБА_4 . Вони всі випивали, а потім, близько 12 год. ночі пішли до дому. Раптом з кущів вискочив обвинувачений та наніс потерпілому удар ножем і після того в них почалася бійка. Чому обвинувачений наніс удар ножем потерпілому не знає, ніяких конфліктів між ними не було. Як потім пояснив обвинувачений, що він хотів підрізати іншу особу, з яким у нього був конфлікт в той вечір. Потерпілий обвинуваченого не бив.

Оцінюючи показання потерпілого та свідків, які були допитані безпосередньо в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вони не суперечать встановленим судом обставинам, показанням самого обвинуваченого, підстав оговорювати обвинуваченого судом не встановлено. У зв`язку з чим суд вважає показання потерпілого та свідків належними та допустимими доказами та приймає їх як докази винуватості ОСОБА_4 .

Окрім того вина обвинуваченого підтверджується висновком експерта № 101-Е від 14 вересня 2015 року, згідно з яким у ОСОБА_5 виявлено тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини з пошкодженням великого сальнику та розвитком внутрішньочеревної кровотечі, яке згідно п.п. 2.1.3 літера «к» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, яке могло утворитися від дії предмету (предметів), що міг мати гострий край та ріжучі властивості в строк, що може відповідати строку, вказаному в описовій частині постанови, тобто 21 липня 2015 року. виявлені при судово-медичній експертизі ОСОБА_5 тілесні ушкодження могли утворитися, зокрема, від дії клинка ножа.

Суд, за згодою учасників кримінального провадження, роз`яснивши обвинуваченому наслідки не дослідження всіх доказів у справі, у відповідності до ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження у справі доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння. Його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, має сім`ю, зокрема двох малолітніх дітей на утриманні (2007 та 2013 року народження), раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд вважає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання суд вважає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи суспільну небезпеку вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, особу ОСОБА_4 суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті.

В той же час суд, враховуючи тяжкість злочину, обставини вчинення злочину та його суспільно-небезпечні наслідки, особу обвинуваченого, а також ту обставину, що потерпілий не має жодних претензій до обвинуваченого, суд, керуючись ст. 75 Кримінального кодексу України, доходить висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 2,3, 4 ч.1 ст. 76 Кримінального кодексу України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про долю речових доказів, а саме, зразок крові, відібраний у ОСОБА_5 , одяг, у який був одягнутий ОСОБА_4 в момент вчинення злочину (бриджі сірого кольору зі слідами РБК та футболку сірого кольору зі слідами РБК), ніж, вилучений у ОСОБА_4 , які було передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Верхньодніпровського РВ підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд вважає за необхідне до набрання вироком суду законної сили продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту з метою забезпечення уникнення ризиків переховування його від суду та вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 55, 65, 75, 76 Кримінального кодексу України, ст.ст. 100, 177-178, 181, 194, 368, 370, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

На підставі ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи;

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

До набрання вироком суду законної сили продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_4 залишати своє постійне місце проживання з 22.00 години вечора до 6.00 годин ранку наступного дня.

Речові докази у справі, а саме, зразок крові, відібраний у ОСОБА_5 , після набрання вироком суду законної сили знищити; одяг ОСОБА_4 (бриджі сірого кольору зі слідами РБК та футболку сірого кольору зі слідами РБК) та ніж, вилучений у ОСОБА_4 , які були поміщені на зберігання в камеру зберігання речових доказів Верхньодніпровського РВ після набрання вироком суду законної сили повернути обвинуваченому.

На вирок суду з підстав, передбачених ст. 394 КПК України може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1