Справа № 1-кп/489/609/15 р.
ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого по справі судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за № 1-кп/489/609/2015 р. по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пржевальськ, республіки Киргизстан, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого:

1 . 28 жовтня 1993 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 215-3 КК України до виправних робіт строком на 2 роки з застосуванням ст.. 45 КК України, з іспитовим строком на 1 рік;

2. 23 грудня 1998 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст. 81 КК України до 3-х років позбавлення волі звільнений умовно-достроково на 4 місяці 15 днів;

3. 03 березня 2003 року Корабельним районним м. Миколаєва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі з застосування ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки;

4. 01 серпня 2005 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ст. 309 ч.1 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі з застосуванням ст.. 75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки;

5. 27 червня 2006 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ст. ст. 307 ч. 2, 317 ч. 2, 70,71 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі, звільнився по відбутті сроку, в кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 186 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2015 року близько 13 год. 20 хв. ОСОБА_4 , діючи повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, знаходячись в приміщенні Миколаївської обласної інфекційної лікарні, що знаходиться по вул. Космонавтів, 43 в м. Миколаєві, із жіночої сумки, що належить ОСОБА_6 таємно викрав мобільний телефон марки «Флай» вартістю 1200 гривень та гаманець вартістю 300 грн. з грошовими коштами в сумі 700 грн.

Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи знаходитись біля вказаної жіночої сумочки та тримаючи в ній руки, був помічений потерпілою ОСОБА_6 . Усвідомлюючи, що його злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, були виявлені потерпілою та почали носити відкритий характер, ОСОБА_4 , бажаючи утримати при собі викрадене майно та завершити свій злочинний намір, нехтуючи присутністю потерпілої, вибіг з приміщення Миколаївської обласної інфекційної лікарні та зник з місця скоєння кримінального правопорушення. Своїми діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2200 гривень, викраденим майно розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав в повному об`ємі, суду показав, що 11 вересня 2015 року він знаходився в приміщенні Миколаївської обласної інфекційної лікарні, де побачив жіночу сумку. В цей час у нього виник умисел на викрадення речей з вказаної сумки, викравши речі, він втік з території лікарні, в подальшому розпорядився майном на власний розсуд.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, крім його власного визнання вини, підтверджується показами допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка суду показала, що 11 вересня 2015 року вона знаходилась в приміщенні Миколаївської обласної інфекційної лікарні, на кілька хвилив вона залишила свою сумку без нагляду, а коли повернулась, то побачила як незнайомий їй чоловік, щось дістає із її сумки. Вона почала говорити йому, щоб він припинив свої дії, але чоловік втік з її гаманцем, в якому було 700 грн. та з мобільним телефоном.

Та письмовими доказами, а саме:

- Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11 вересня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_6 звернулася до райвідділу міліції з повідомленням про те, що 11 вересня 2015 року невідомий чоловік викрав з її сумочки мобільний телефон та гаманець з грішми;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17 вересня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_6 , вказала на ОСОБА_4 , який знаходився серед статистів, як особу, яка 11 вересня 2015 року відкрито викрала її речі.

А тому суд вважає, що дії ОСОБА_4 органами слідства кваліфіковано вірно по ст. 186 ч.2 КК України, так як він вчинив відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, вчинений повторно, а тому по даній статті він і повинен нести кримінальну відповідальність.

Твердження ОСОБА_4 щодо невизнання ним вини в частині відкритого викрадення майна, судом не можуть бути взяті до уваги при винесенні рішення та розцінені як спосіб самозахисту особи, так як вони повністю спростовані показами допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка стверджує, що вона стала свідком відкритого викрадення належного їй майна, а у суду немає підстав не довіряти її показам.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що ним скоєно кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, він характеризується негативно, раніше судимий, але на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин, маючи незняту на непогашену у встановленому законом порядку судимість.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 не встановлені.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлені.

А тому, суд вважає, що за вищевикладених обставин перевиховання та виправлення ОСОБА_4 можливе лише за умови ізоляції його від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 2200 грн. підлягає повному задоволенню на підставі ст. 1166 ЦК України.

Що стосується задоволення позову потерпілої про стягнення на її користь моральної шкоди, то відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» - розмір відшкодування моральної /немайнової/ шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а тому суд приходить до висновку, що на підставі викладеного та ст. 1167 ЦПК України цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в сумі 1500 гривень - на підставі ст. 1167 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 4 /чотирьох/ років та 6/шести/ місяців позбавлення волі.

Обрану відносно ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 17 вересня 2015 року з дати його фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду в сумі 2200 /дві тисячі двісті/ гривень та моральну шкоду в сумі 1500 /одна тисяча п`ятсот/ гривень, а всього 3700 /три тисячі сімсот/ гривень.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення, засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий по справі суддя: ОСОБА_7