Справа № 182/2169/15-к
Провадження № 1-кп/0182/405/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.12.2015 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Нікопольського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000775 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нікополя, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за попередньою змовою між собою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, 11.03.2015 року приблизно о 03.00 год., знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю свідків та очевидців, діючи таємно, незаконно, умисно, за попередньою змовою групою осіб, за допомогою пилки по металу, кусачок та рожкового ключа, викрали належний ОСОБА_6 зовнішній блок кондиціонеру «Самсунг-21» білого кольору, вартістю 6 000 грн., що знаходився на стіні магазину «Продукти» за адресою АДРЕСА_3 , чим спричинили потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на вказану суму. Викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

До даного висновку суд прийшов аналізуючи наступні докази по справі.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав повністю і суду пояснив, що разом з ОСОБА_4 11.03.2015 року вночі знаходилися біля будинку АДРЕСА_3 . Побачили на стіні магазину кондиціонер, який був уже частково відкручений. Вирішили його викрасти. Перерізали трубку ножівкою та зняли кондиціонер. Погрузили його на тачку і повезли додому до ОСОБА_7 . Там розібрали кондиціонер і деталі здали в пункт прийому металобрухту. В рахунок відшкодування спричиненої шкоди він відшкодував потерпілий 3 000 грн. Просить суд врахувати вказану обставину при призначенні покарання. Кається в скоєному.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою провину визнав повністю і суду пояснив, що ще в день вони разом з ОСОБА_3 побачили, що кондиціонер був розкручений. Вночі прийшли і забрали кондиціонер. Перерізали трубку ножівкою та зняли його. Погрузили на тачку і повезли додому до нього. Розібрали кондиціонер і деталі здали в пункт прийому металобрухту. Зобов`язується відшкодувати потерпілій спричинену матеріальну шкоду. Кається в скоєному.

Враховуючи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повністю визнали свою вину в інкримінованому їм органом досудового розслідування діянні, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, і у суду відсутні будь-які сумніви добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються, крім тих, що характеризують особу обвинувачених.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченим, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, встановлених по справі всіх пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Стосовно відомостей про особу обвинувачених, то зокрема, як встановлено у судовому засіданні обидва обвинувачені раніше не притягалися до кримінальної відповідальності, за місцем проживання обидва характеризуються задовільно, мають постійне місце проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебувають.

До обставини, що пом`якшують покарання обом обвинуваченим, слід віднести визнання вини та щире каяття. Обвинуваченому ОСОБА_3 добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне призначити обом обвинуваченим покарання у вигляді позбавлення волі, застосувавши до них ст. 75 КК України, звільнивши від покарання з випробуванням, поклавши на них обов`язки, передбачені п. 2-3 ст. 76 КК України, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення.

У кримінальному провадженні заявлено цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 3 000 грн. спричиненої матеріальної шкоди.
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, … завдана діями … фізичної особи…відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_4 встановлена, а тому суд вважає що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши випробувальний термін 1 рік.

На підставі п. 2-3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну свого місця проживання, роботи та навчання кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши випробувальний термін 1 рік.

На підставі п. 2-3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період випробувального терміну не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну свого місця проживання, роботи та навчання кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 3 000 (три тисячі) грн.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Головуючий :