В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"10" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0006965 від 13.05.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючого, не заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в :
Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 02.06.2015 року між потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кожним окремо, укладено угоди про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписании сторонами угодами.

Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кожен окремо, в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угод та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просили суд затвердити угоди про примирення і призначити узгоджену в них міру покарання, при цьому беззастережно визнали себе винними у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначили, що в повній мірі розуміють наслідки не виконання останніх, визначені ст. 476 КПК України.

Потерпілий розуміючи наслідки укладання та затвердження даних угод, визначені ст. 473 ч.1 п. 2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважав за необхідне угоди затвердити.

Прокурор та захисник, кожен окремо, в підготовчому судовому засіданні, зауважили, що при укладенні даних угод були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, тож просили ці угоди затвердити і призначити обвинуваченим узгоджені міри покарання та інші передбачені заходи.

Суд, заслухавши думку сторін угоди та прокурора, захисника, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоди на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК України) та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з данами угодами, їх сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України визнаючи, шляхом їх укладення доведеним, що ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, а саме шляхом обману, попередньо домовившись та вступивши в злочинну змову з ОСОБА_7 , розробив з метою реалізації свого умислу злочинний план, згідно якого він використовуючи спеціально заготовлений паперовий згорток з сувенірними грошима, розподіляючи ролі з ОСОБА_7 шляхом обману заволодів грошима громадянина, а саме 13.05.2015 року близько 13 год. 10 хв. останні знаходячись за адресою: м. Київ, вул. М. Лебедєва, помітили раніше не відомого їм ОСОБА_4 та в той же час у них виник умисел на заволодіння шахрайським шляхом майна останнього, тож діючи за попередньою домовленістю, ОСОБА_6 передав спеціально заготовлений паперовий згорток з сувенірними грошима ОСОБА_7 , яка діючи згідно розподілених ролей, почала вводити в оману ОСОБА_4 .

В подальшому, до них підійшов ОСОБА_6 та використовуючи обман, як спосіб шахрайського заволодіння майном ОСОБА_4 повідомив, що загубив гроші та вводячи в оману потерпілого взяв у нього для перевірки грошові кошти у сумі 2386 гривень. ОСОБА_7 , розуміючи дії ОСОБА_6 та діючи згідно розподілених ролей, відволікла увагу ОСОБА_4 , в той час, як ОСОБА_6 непомітно для останнього заволодів грошовими коштами у сумі 1400 гривень, а решту йому повернув.

Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядившись на власний розсуд, у зв`язку з чим загалом своїми діями завдали матеріального збитку ОСОБА_4 на суму 1400 гривень.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки, кожен окремо, своїми умисними діями вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Сторонами угод визначено узгоджені ними покарання, яке ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повинні понести за вчинене кожним з них кримінальне правопорушення, а саме штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Ініціювання та укладення угод було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.

Безпосередньо в самих угодах про примирення викладено усі імперативні реквізити останніх, визначені ст. 471 КПК України, та доведено до відома їх сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угод визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступіня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченої, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угод прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, судом, у підготовчому судовому засіданні, встановлено, що умови даних угод в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угод про примирення між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченим узгоджених мір покарання.

Запобіжний захід обвинуваченим не обирався та, враховуючи положення ст.ст. 177-178 КПК України, підстави для їх визначення, на цьому етапі, відсутні.

Питання речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Затвердити угоди про примирення укладені 02.06.2015 року між потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кожним окремо у рамках кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0006965 від 13.05.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 1700 гривень на користь держави.

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 1700 гривень на користь держави.

Речові докази: грошові кошти у сумі 1400 гивень, - залишити у володінні власника.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору, іншим учасникам судового провадження.

С у д д я : ОСОБА_1