Справа №1-кс/760/1652/14
№760/5848/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2014 року м. Київ
Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого з особливо важливих справ відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Міжрегіонального головного управління Міндоходів України ЦО з обслуговування великих платників ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , подана в порядку п. 1 ч. 1 ст. 301 КПК України, в якій останній просив визнати причину пропуску строку оскарження поважною та поновити строк для оскарження дій старшого слідчого з ОВС відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань МГУ Міндоходів ЦО з ОВП, та зобов`язати старшого слідчого з ОВС, капітана податкової міліції ОСОБА_5 повернути майно, що було тимчасово вилучене слідчим 11.06.13 р. під час проведення обшуку в житловому приміщенні, що належить ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- ноутбук НР червоно-чорного кольору (серійний номер: CND 224V071);
- ноутбук Dell чорно-білого кольору (номер PP35L);
- флеш-пристрій (Transcend 8 Gb);
- флеш-пристрій (Transcend 32 Gb).
Скарга мотивована тим, що 11.06.13р. на підставі Ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31.05.13р. слідчим було проведено обшук в житловому приміщенні, що належить ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було тимчасово вилучене майно, яке станом на час подання скарги до суду не є повернутим.
Вилучене майно має статус тимчасово вилученого майна, оскільки не входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, у відповідності до частини 7 ст.236 КПК України.
Оскільки слідчий чи прокурор не звернулись до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна в порядку частини 5 ст.171 КПК України, просив повернути йому тимчасово вилучене майно.
07.04.14р. від адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , надійшло доповнення до скарги на бездіяльність слідчого з додатковим обґрунтуванням правової позиції скаржника.
Розгляд скарги неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою учасників провадження та ненаданням витребуваних судом матеріалів провадження.
В судовому засіданні представник Піддубного ОВ. скаргу підтримав в повному обсязі.
В судове засідання 29.04.14р. слідчий не з`явився, повідомлений належним чином про день, час, місце розгляду скарги, про причину неявки суд не повідомив. Неявка належним чином повідомленого слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, Слідчим управлінням фінансових розслідувань МГУ Міндоходів Центральним офісом з ОВП здійснюється кримінальне провадження № 0000041, внесене до ЄРДР 16.01.2013р.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31.05.13р., винесеної в межах вищезазначеного кримінального провадження, було надано дозвіл на відшукування тільки документів фінансово-господарської діяльності ТОВ «Українське гарантійне агентство» , ТОВ «Українська гарантійна агенція» з ПАТ «УПБ», ДП «ФУ «ВМ-Фактор», ДП «Дитрейд», ТОВ «ДМ-Україна», ТОВ «Діджитрейд» за період з 01.07.2011р. по 28.02.2013р., комп`ютерної техніки за допомогою якої здійснюється незаконне залучення, облік та конвертація електронних та грошових коштів, виготовлялися та на якій зберігаються документи щодо протиправної діяльності; та чорнових записів.
Відповідно до протоколу обшуку, складеного 11.06.13р. під час проведення слідчим на підставі Ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31.05.13р. обшуку 11.06.13р. в житловому приміщенні, що належить ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході обшуку було вилучене майно ОСОБА_4 , а саме
- ноутбук НР червоно-чорного кольору (серійний номер: CND 224V071);
- ноутбук Dell чорно-білого кольору (номер PP35L);
- флеш-пристрій (Transcend 8 Gb);
- флеш-пристрій (Transcend 32 Gb).
Вищезазначене майно, що вилучене під час обшуку 11.06.13р., не входить до переліку майна, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в Ухвалі від 31.05.13р. про дозвіл на проведення обшуку.
До такого висновку суд приходить з того, що вказане майно, вилучене під час обшуку 11.06.13р., не є документами фінансово-господарської діяльності ТОВ «Українське гарантійне агентство» , ТОВ «Українська гарантійна агенція» з ПАТ «УПБ», ДП «ФУ «ВМ-Фактор», ДП «Дитрейд», ТОВ «ДМ-Україна», ТОВ «Діджитрейд».
Також суд відзначає, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31.05.13р. не було надано судом дозволу на вилучення конкретних системних блоків, жорстких накопичувачів інформації та флеш-карт пам`яті, а тому саме ці речі є тимчасово вилученим майном.
Окрім того, суд бере до уваги той факт, що вилучене під час обшуку 11.06.13р. майно було вилучено з квартири, що належить на праві власності ОСОБА_4 .
Такі висновки суду збігаються з усталеною судовою практикою, на що вказує представник скаржника.
В частині 7 ст.236 КПК України, крім іншого, вказано про те, що вилучені під час обшуку слідчим, прокурором речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Зазначене положення повністю кореспондується також з положенням ч. 2 ст. 168 КПК України, в якій зазначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що вилучене під час проведення обшуку 11.06.13р. майно є тимчасово вилученим.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 6 ст. 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
Згідно з ч. 7 ст. 173 КПК України, копія ухвали про накладення арешту на майно надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, обвинуваченому, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Зважаючи на вищезазначені норми КПК України у разі відсутності у передбачений законом строк арешту тимчасово вилученого майна у вигляді ухвали слідчого судді про накладення такого арешту, винесеної за клопотанням слідчого, поданого не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна тимчасово вилучене майно має бути повернуто особі, у якої воно було вилучено.
Посилання слідчого на те, що вилучене під час обшуку 11.06.13р. у ОСОБА_4 майно було направлено до НДЕКЦ при ГУ МВС України в Донецькій області для проведення техніко-комп`ютерної не приймаються судом до уваги, оскільки, як вже було зазначено, норми ст. 169, 171, 173 КПК України не передбачають випадків можливості минування стадії накладення арешту на тимчасово вилучене майно через необхідність дослідження такого майна за допомогою спеціальних наукових знань та імперативно встановлюють порядок повернення тимчасово вилученого майна володільцю за відсутності накладеного арешту на таке майно.
Також суд відзначає, що з наданих слідчим матеріалів не вбачається належних та допустимих доказів надсилання (відправлення) Постанови про призначення експертизи від 21.06.13р.та майна, вилученого під час обшуку 11.06.13р., на адресу експертної установи.
Окремо суд зазначає, що з Супровідного листа від 21.06.13р. №742/10/09-20 не вбачається, яке саме майно (або техніка) зазначена в даному Супровідному листі.
Посилання слідчого на те, що вилучене під час обшуку 11.06.13 р. майно має ознаки доказів в розумінні ст. 98, 167 КПК України, судом не приймаються до уваги з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Зазначена норма КПК України визначає, що тимчасово вилученим майном можуть бути докази.
Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 166 (тимчасовий доступ до речей), 170 174 (арешт майна) цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
В свою чергу, ч. 7 ст. 100 КПК України встановлює, що у випадках, передбачених пунктами 2 - 4 частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно зі статтями 171 - 173 цього Кодексу.
Зважаючи на вищевикладені норми КПК України, чинний кримінальний процесуальний закон чітко та імперативно встановлює, що речові докази, які були вилучені стороною кримінального провадження повинні бути або повернуті володільцю у найкоротші терміни або ж на такий доказ має бути накладено арешт відповідно до ст. 170-174 КПК України.
Тобто, будь-який доказ, вилучений стороною кримінального провадження, є тимчасово вилученим майном, за виключенням випадків коли такий доказ був вилучений як доказ, щодо якого було прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про надання дозволу на обшук або в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей та документів та в інших випадках, передбачених КПК України.
Таким чином, визнання речовими доказами можливо лише вилучених речей і документів, які входили до переліку, щодо якого судом прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, арештованого майна відповідно до правил ст.98 КПК України, але визнання речовими доказами тимчасово вилученого майна за минуванням стадії накладення на нього арешту відповідно до правил частини 5 ст.171 КПК України, діючим КПК України не передбачено.
Такий процесуальний порядок щодо тимчасово вилученого майна узгоджується і з вимогами Глави 16 КПК України і частини 7 ст. 236 КПК України.
В протилежному випадку втрачається зміст у вирішенні питання щодо припинення тимчасового вилучення майна згідно ст. 169 КПК України, оскільки в такому процесуальному статусі воно перебуває лише до винесення постанови слідчим, прокурором про визнання його речовим доказом.
Жодних інших переконливих доказів на підтвердження своєї позиції слідчим надано не було.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Оцінюючи зібрані по справі докази, аналізуючи правові позиції учасників процесу, суд приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, володільцем тимчасово вилученого майна на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
Згідно ст. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.
Щодо строку на оскарження бездіяльності слідчого, суд відзначає наступне.
Згідно з ч. 7 ст. 173 КПК України, копія ухвали про накладення арешту на майно надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, обвинуваченому, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Станом на день подання даної скарги, майно ОСОБА_4 повернуто не було. ОСОБА_4 не отримував жодних ухвал слідчого судді про накладення арешту на вилучене під час обшуку 11.06.13р. майно, так само як і не отримував жодних постанов слідчого з приводу зазначеного майна.
Клопотання про повернення тимчасово вилученого під час обшуку 11.06.13р. майна та про повідомлення про процесуальний статус даного майна було подане слідчому 12.03.14р., як вбачається з матеріалів справи.
Вбачається, що того моменту ОСОБА_4 очікував на повернення вилученого в нього майна або на повідомлення слідчим про процесуальний статус даного майна, однак станом на день подання даної скарги до суду відповіді отримано не було.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновків про необхідність поновлення заявнику встановленого законом строку оскарження на підставі частини 2 ст. 304 КПК України.
За таких обставин, зважаючи на те, що в ході розгляду скарги її доводи знайшли своє підтвердження, то суд вважає необхідним скаргу задовольнити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 214, 303, 305, 306, 307, 309, 336, 369-372 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого з особливо важливих справ відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Міжрегіонального головного управління Міндоходів України ЦО з обслуговування великих платників ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна задовольнити.
Зобов`язати старшого слідчого з особливо важливих справ відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Міжрегіонального головного управління Міндоходів України ЦО з обслуговування великих платників ОСОБА_5 повернути майно, що було тимчасово вилучене слідчим 11.06.13 р. під час проведення обшуку в житловому приміщенні, що належить ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук НР червоно-чорного кольору (серійний номер: CND 224V071); ноутбук Dell чорно-білого кольору (номер PP35L); флеш-пристрій (Transcend 8 Gb); флеш-пристрій (Transcend 32 Gb).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1