Комінтернівський районний суд м.Харкова
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2015 року Комінтернівський районний суд м.Харкова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002144 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, удовця, працюючого провідником Харківської вагонної дільниці №1 Південної залізниці , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст.. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
14 вересня 2015 року приблизно о 13.00 годині ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні фотосалону «Фотосвіт», розташованого за адресою: м.Харків, пр..Гагаріна,177, в ході раптово виниклої словесної сварки з ОСОБА_4 , маючи злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наніс останній один удар кулаком правої руки в область обличчя, чим спричинив ОСОБА_4 синець з припухлістю м`яких тканин на обличчі, що за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України не визнав та пояснив, що 14 вересня 2015 року близько 13.00 години він пішов до фотоательє, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 забрати фотознімки, але їх якість йому не сподобалася про що він повідомив продавця. Остання належним чином не відреагувала на його претензії, внаслідок чого між ними виникла сварка, після чого продавець повернула йому квитанцію. Коли він виходив із приміщення фотоательє , біля двері зустрів раніше незнайому ОСОБА_4 , яка сказала що він мов нормальний на вигляд, але хаміть. Він відповів що це не її справа. Коли він клав квитанцію до правої нагрудної кишені куртки, випадково зачепив її за носа лівою рукою. Удару потерпілої він не наносив.
Однак, винуватість ОСОБА_6 підтверджується дослідженими судом доказами:

-показаннями потерпілої ОСОБА_4 , з яких вбачається, що 14 вересня 2015 року біля 13 години вона знаходилась в приміщенні фотосалону «Фотосвіт», розташованого за адресою: м.Харків, пр..Гагаріна,177, де вона працює прибиральницею. Знаходячись в іншому приміщенні, вона чула сварку між раніше незнайомим ОСОБА_6 з продавцем фотосалону, в яку не втручалася. Коли вона заходила до приміщення фотосалону побачила як він вдарив по прилавку, зайшов за нього, образив продавця. Вона зробила обвинуваченому зауваження, сказавши, що так не поводяться в громадському місці. Він одразу цілеспрямовано наніс удар кулаком правої руки в її обличчя, від чого в неї зламався зубний протез, а згодом на обличчі утворився синець;

-показаннями свідка ОСОБА_7 , відповідно до яких 14.09.2015 року вона була на своєму робочому місці - в Зоомагазині, який розташований по пр..Гагаріна,177 в м.Харкові. За стіною знаходиться магазин «Фотосвіт». Їй було чути як раніше невідомий обвинувачений грубо ображав продавця магазину «Фотосвіт», будучи незадоволеним якістю фотокарток. Він заходив за прилавок, стукав по столу. Потерпіла ОСОБА_4 зробила йому зауваження, сказавши, що так не поводяться в громадському місці. Після чого вона відчула звук, характерний для удару. Вона одразу вийшла зі свого магазину та побачила ,що потерпіла була засмучена, а в області її обличчя, носа бачила почервоніння. Потерпіла сказала, що в неї зламався зубний протез, відколовся зуб. В подальшому потерпіла скаржилася на погане самопочуття;

-показаннями свідка ОСОБА_8 , з яких вбачається, що 14.09.2015 року вона була на своєму робочому місці в магазині «Фотосвіт», який розташований по пр..Гагаріна,177 в м.Харкові, де вона працювала продавцем. До неї звернуся раніше невідомий ОСОБА_6 з квитанцією, якому вона видала фотокартки. Він став пред`являти претензії до якості цих фотокарток, але вона попросила його почекати, оскільки обслуговувала іншого відвідувача. Вона показувала фото , з якого робила фотокартки, на моніторі, але він не хотів його побачити та вимагав повернути йому квитанцію, яку вона вже кинула до сміття. Вона попросила його почекати, оскільки відпускала іншого клієнта. Після чого обвинувачений зайшов за прилавок, стукнув по столу, ображав її. Вона попросила його вийти із-за прилавка, після чого знайшла та повернула йому квитанцію. ОСОБА_6 направився до виходу, де потерпіла ОСОБА_4 зробила йому зауваження з приводу його поведінки у громадському місці. Після чого ОСОБА_6 повернувся до потерпілої та правою рукою наніс їй удар в область носа. У потерпілої в області носа було почервоніння, вона скаржилася на зламаний зубний протез, головний біль;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 15.09.2015 року, під час якого потерпіла ОСОБА_9 розповіла про обставини нанесення їй тілесного ушкодження та показала на статисті спосіб та область, в яку був завданий удар;

-висновком експерта № 4384-ая/15 від 16.09.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 мав місце синець з припухлістю м`яких тканин на обличчі, які утворились від ударної травматичної дії тупих твердих предметів, та могли бути отримані протягом доби до моменту огляду. Цей висновок підтверджується виглядом, характером ушкоджень і кольором синця. За ступенем тяжкості ці тілесні ушкодження викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п. 2.3.2 «Б», 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Суд вважає, що не вірити показанням потерпілої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у суду підстав немає, їх показання співпадають між собою, з об`єктивними даними та як доказ суд вважає їх достовірними.

До показань обвинуваченого у судовому засіданні суд відноситься критично, оскільки вони суперечать показанням свідків та потерпілої та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Показання обвинуваченого суд розцінює як спосіб захисту, які викликані бажанням ухилитися від відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Вивченням даних про особу ОСОБА_6 встановлено, що він, відповідно до ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, є пенсіонером, має постійне місце роботи.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання, згідно зі ст.67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 можливо призначити покарання у виді штрафу.

Потерпілою ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2000 гр. та моральної шкоди в сумі 4000 гривень.
У судовому засіданні потерпіла підтримала позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди в сумі 4000 гр. та матеріальної шкоди в сумі 500 гр.- витрат на ліки ,а позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1500 гр. просила залишити без розгляду.
ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав.
Суд, розглянувши позов ОСОБА_4 , вважає за можливе задовольнити його частково, відповідно до ст..129 КПК України, стягнувши з ОСОБА_6 2500 гривень у відшкодування моральної шкоди, яка полягає в тому, що потерпіла зазнала принижень, стресу, фізичних страждань та сильних душевних переживань, а в іншій частині відмовити.
Позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 1500 гр. суд вважає за необхідне залишити без розгляду, а у задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 500 гр. суд вважає за необхідне відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 680 ( шістсот вісімдесят) гр...

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1500 гр. залишити без розгляду.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Комінтернівський районний суд м.Харкова.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1