10.04.2012 Справа № 1-39/12
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2012 року ОСОБА_1 міській суд Київської області у складі:

головуючого судді Аніпка С.В.

при секретарі Журавській О.М., Балинській О.С.

за участю прокурора Слизькоухої О.В., Синякевич О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, грузина, громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, не судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 289 КК України,-

в с т а н о в и в:

Органом досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він незаконно придбав у невстановленої досудовим слідством особи при невстановлених досудовим слідством обставинах револьвер системи «Наган», калібру 7,62 мм, № НЛ674П, 1941 року виготовлення, спорядженим сімома патронами калібру 7,62 мм барабаном, після чого носив та зберігав вказаний револьвер системи «Наган»та бойові припаси до нього, без передбаченого законом дозволу. Відповідно до висновку судово-балістичної експертизи від 27.05.2011 № 274 ВКД, наданий на дослідження предмет є вогнепальною зброєю, револьвером системи «Наган»калібром 7,62 мм, № НЛ674П, 1941 року виготовлення, придатний для стрільби патронами калібру 7,62 мм. Відповідно до висновку судово-балістичної експертизи від 30.06.2011№ 374 ВКД надані на дослідження чотири предмета, є стандартними револьверними боєприпасами калібру 7,62 мм для револьверу «Наган», виготовлені заводським способом. Тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи свою злочину діяльність, 01.04.2011, близько 16.00, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які перебували в салоні автомобіля YONG АCTION»із реєстраційним номерним знаком АА1681КІ, що належить ОСОБА_5, яким ОСОБА_4 керував за дорученням, будучи поряд із лісосмугою у місті Бучі Київської області, на відстані близько 1 200 метрів від траси Ковель-Київ та 25 метрів від ґрунтової дороги, яка зєднує м. Буча та с. Мироцьке Бородянського району Київської області, по направленню до Бучанського цвинтаря, на ґрунті особистих неприязних відносин виник конфлікт. Під час сварки у ОСОБА_2 виник умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_4 Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 вийняв револьвер системи «Наган»калібром 7,62 мм, № НЛ674П, 1941 року виготовлення, який він незаконно придбав у невстановленої досудовим слідством особи при невстановлених досудовим слідством обставинах, після чого носив та зберігав його без передбаченого законом дозволу, та направив його у напрямку ОСОБА_4 Останній, намагаючись захистити своє життя та здоровя, вийняв із кишені своєї куртки розкладний ніж «BOKER DEN MESSER MADE IN SOLINGEN», яким умисно вдарив ОСОБА_2 у передню черевну стінку зліва, чим спричинив останньому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 25.05.2011 № 226 тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого поранення передньої черевної стінки зліва, довжиною 2 см та глибиною до 2 см, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоровя. Після цього, ОСОБА_2, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на протиправне позбавлення життя ОСОБА_4, умисно здійснив три постріли із револьверу системи «Наган»калібром 7,62мм, № НЛ674П, 1941 року виготовлення, у голову ОСОБА_4, чим спричинив останньому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 11.07.2011 № 8/111, тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового сліпого проникаючого поранення правої скроневої ділянки з пошкодженням склепіння і основи черепа, оболонок і речовини головного мозку, крововиливами в мякі тканини очниць і синцями повік обох очей; два вогнепальні кульові, непроникаючі в порожнину черепа, поранення мяких тканин тімяної ділянки зліва та справа. Від отриманих поранень ОСОБА_4 помер на місці вчинення злочину. Переконавшись, що ОСОБА_4 не подає ознак життя, ОСОБА_2 виштовхнув труп ОСОБА_4 із салону автомобіля YONG АCTION»із реєстраційним номерним знаком АА1681КІ, після чого заховавши револьвер системи «Наган»калібром 7,62 мм, № НЛ674П, 1941 року виготовлення до лісопосадки, поряд із місцем пригоди, після чого сівши за кермо вище зазначеного автомобіля, залишив місце вчинення ним злочину. Тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Продовжуючи свою злочину діяльність, 01.04.2011, близько 16.10 год., ОСОБА_2 після вчинення умисного вбивства ОСОБА_4, з метою приховання вчинення ним особливо тяжкого злочину та слідів умисного вбивства ОСОБА_4, викинув труп останнього з салону автомобіля SANG YONG АCTION»із реєстраційним номерним знаком АА1681КІ, що на праві власності належить ОСОБА_5, та яким за дорученням керував ОСОБА_4, поряд із лісосмугою у місті Бучі Київської області, на відстані близько 1 200 метрів від траси Ковель-Київ та 25 метрів від ґрунтової дороги, яка зєднує м. Бучу та с. Мироцьке Бородянського району Київської області, по направленню до Бучанського цвинтаря. Після цього, ОСОБА_2 незаконного заволодівши вищезгаданим транспортним засобом, поїхав до м. Бучі Київської області, де залишивши його неподалік від будинку № 88 по вулиці Києво-Мироцька, та поїхав до м. Києва. Тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України визнав частково, вину у скоєнні вбивства ОСОБА_4 визнав повністю, але не погодився з кваліфікацією органом досудового слідства його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме: заволодінні автомобілем YONG АCTION» із реєстраційним номерним знаком АА1681КІ, що на праві власності належить ОСОБА_5, та яким за дорученням керував ОСОБА_4, визнав повністю та дав показання, про те, що з потерпілим ОСОБА_4 він був знайомий раніше протягом останнього року після його звільнення з місць позбавлення волі, ОСОБА_4 часто заходив до нього додому. ОСОБА_4 був другом дитинства першого чоловіка його дружини і спілкувався з нею, крім того вони були сусідами. ОСОБА_4 розпитував у нього про зброю, він його консультував, оскільки розбирається в цьому, колекціонує книги, в нього є каталоги, а ОСОБА_4 цим цікавився. За декілька днів до вбивства він телефонував ОСОБА_4 і просив його повернути гроші, які той позичив у його дружини, і про що він дізнався випадково, коли хотів лягати в лікарню для лікування гіпертонії. Зранку 01.04.2011 ОСОБА_4 заїхав до нього додому на новій машині, вона була на нього оформлена декілька днів. ОСОБА_4 сказав, що з ним сьогодні повинні розрахуватись і він поверне борг. Потім ОСОБА_4 запропонував поїхати з ним, на що він погодився і сів з ним в його автомобіль і вони поїхали. ОСОБА_4 зупинився біля повороту на с. Лубянка, не доїжджаючи до сел. Гостомеля Київської області та сказав, що там йому потрібно забрати «груз». ОСОБА_4 вийшов з автомобіля, потім попросив вийти його. Він вийшов, але там працював якийсь чоловік і він сказав, що поки цей чоловік не піде звідси, він не зможе забрати те за чим приїхав. Вони чекали, але о 12.00 год. ОСОБА_4 сказав, що йому потрібно забрати свою мати з лікарні, а тому він повинен його почекати. ОСОБА_4 залишив його біля автобусної зупинки, а сам поїхав забирати мати з лікарні. Він змерз, оскільки було 1 квітня, тому він поїхав в м. Бучу і хотів вже їхати додому, але в цей час подзвонив ОСОБА_4 та спитав де він. Через деякий час ОСОБА_4 підїхав до того місця, де він знаходився, забрав його і вони знову повернулись на те місце, де ОСОБА_4 повинен був забрати свій «груз». Коли вони туди повернулись ОСОБА_4 вийшов з білою сумкою і вони поїхали зі сторони стадіону, не доїжджаючи десь один кілометр до того місця, де був в подальшому знайдений труп ОСОБА_4, вони зупинились. ОСОБА_4 витяг із сумки речі, а саме два «нагана»та автомат «Калашникова», і сказав, що це йому необхідно передати людям, за що отримає гроші і розрахується з ним. На зустріч з тими людьми він не поїхав, а вийшов з автомобіля десь за півкілометра. Зустріч була в районі кладовища в м. Бучі Київської області. Він повільно пішов до розвилки. Коли він вийшов з-за повороту, то побачив задню частину автомобіля ОСОБА_4 На зустріч йому проїхав один автомобіль «Ланос», сірого кольору, а другий автомобіль «Дача»чи «Октавія», він не памятає, відїжджав від автомобіля ОСОБА_4 в сторону бензозаправки. Коли він підійшов до автомобіля і сів на сидіння пасажира, ОСОБА_4 вже сидів на сидінні водія. Білої сумки, в салоні автомобіля вже не було, потім її знайшли пусту в багажнику. В салоні автомобіля у нього з ОСОБА_4 виник словесний конфлікт. Він сказав ОСОБА_4, що поїхали додому і досить цієї комедії, нетреба його втягувати в ці справи. Як виявилось, у ОСОБА_4 грошей не було, і він сказав, що розрахується з ним через декілька днів. Він рознервувався, був цим незадоволений і вийшов з автомобіля, оскільки не хотів бути з ним в одному автомобілі. Коли він виходив, ОСОБА_4 намагався його вдарити ножем, але він його заблокував і удар вийшов ріжучій. Він почав з ним боротись, ніж випав і він намагався відтягти ОСОБА_4 так, щоб він його не вдарив. Коли у ОСОБА_4 почала підійматись права рука з «наганом», якій той витяг з підлокітника автомобілю, але він (ОСОБА_2Д.) встиг схватити «наган»правою рукою за барабан і постріл був не в нього (ОСОБА_2Д.). «Наган»випав, він (ОСОБА_2Д.) його підняв і вистрелив два рази, він навіть не прицілювався, він відчував, що з нього тече щось гаряче, і побачив, що вся майка і штани залиті кровю. Він побачив, що ОСОБА_4 не рухається, а так і сидів прислонившись до дверей. Він довго сидів в автомобілі, потім вийшов, обійшов автомобіль, на ньому навіть залишилась його кров, затампонив рану, зняв ремінь і затягнув її. Він зрозумів що сам не дійде нікуди, тому він відкрив двері автомобіля, ОСОБА_4 випав. Він його десь на 20 см відтяг, щоб прибрати його ноги. Він хотів розібратись з тим, яка в нього рана. Того ж дня, він подзвонив начальнику карного розшуку відділу міліції і наступного дня вони приїхали в ОСОБА_1 Коли він витягав ОСОБА_4, в нього випало портмоне. Десь через метрів 40 він заховав револьвер, для того щоб потім його видати працівникам міліції. Револьвер він прикрив пластмасовою каністрою, яка лежала поруч. Якби він не показав де знаходиться револьвер, його б не знайшли, оскільки коли наступного дня, він приїхав на місце події, по цьому району ходило чоловік 10 і шукали зброю. Коли він видав револьвер, він сказав, щоб «наган»направили на дактелескопію, щоб зясувати хто клав кулі в барабан. Йому пообіцяли це зробити, але так і не зробили, оскільки балістики його почистили. Те ж саме було і з ножем. Коли він поклав зброю, він поїхав до вокзалу в м. Бучі Київської області. В магазині на «пятачку»біля вокзалу він купив серветки і воду. Автомобіль він залишив навпроти переїзду, біля двору, щоб нічого не вкрали. Коли він виходив з автомобіля, виходила хазяйка будинку, що знаходився поруч, і бачила його. Більше цей автомобіль до його приїзду з працівниками міліції, не рухався. Ключі він кинув під деревом, там йшли будівельні роботи, він присипав їх щебенем і поїхав на автобусі додому. Зранку він з працівниками міліції приїхав в м. Ірпінь. Він сидів в машині без наручників. За ключем від автомобіля вони приїхали після того, як він показав де зброя. Він відрив ключі, дав ключі слідчому Костюмчику в руки. Коли вони приїхали у відділ міліції в кабінеті були присутні Князєв, ОСОБА_6, місцеві начальники розшуку. Під час розмови, вони сказали, що вже порушена кримінальна справа, і порушити її за ст. 118 КК не вийде. Він написав явку з повинною і його повезли в сел. Бородянка.

На питання учасників процесу підсудний ОСОБА_2 доповнив показання наступним. Коли він їхав з ОСОБА_4 01.04.2011, той сказав, що треба заїхати в м. Буча де він отримає гроші і з ним розрахується. Він залишився в лісосмузі, оскільки ОСОБА_4 потрібно було забрати матір з лікарні. Конфлікт у них виник, оскільки ОСОБА_4 виявився непорядною людиною. ОСОБА_4 був системним наркоманом і того дня він не встиг прийняти дозу наркотичного засобу, і у нього була неадекватна поведінка. Він сказав, що ОСОБА_4 непорядна людина і про це буде завтра знати весь район. ОСОБА_4 це людина, яка живе по певним поняттям, оскільки він раніше судимий. Він сказав, що так, як робить ОСОБА_4, роблять криси і гниди, після цього ОСОБА_4 вдарив його. ОСОБА_4 встиг його вдарити ножем в момент, коли він виходив з автомобіля, і встиг нанести поріз глибиною десь 2 см. Коли він блокував удар ОСОБА_4 ніж впав, в чию сторону він не памятає. Він вдарив ОСОБА_4 по ліктьовому суглобу і почав відтягувати його від себе. Він розвернувся до ОСОБА_4, прислонив його до дверей, права рука ОСОБА_4 в цей момент почала виймати «наган», а лівою рукою він тримав його за руку намагаючись висвободитись. Коли він побачив у ОСОБА_4 «наган», він схватив його за барабан, застосував «больовий прийом», заламав руку в зворотну сторону зробив ричаг, у ОСОБА_4 застряг палець. Коли ОСОБА_4 вистрелив, в нього на руці ще висів «наган». Потім «наган»вистрелив і впав йому (ОСОБА_2Д.) на коліна, він взяв його і вистрелив. Він весь час сидів. Було два постріли рефлекторних, оскільки він має певний досвід, він приймав участь в бойових діях і їх так навчали. Коли він перехватив ОСОБА_4 за руку, він вистрілив в його (ОСОБА_2Д.) сторону і куля вилетіла у відкрите вікно. Вікно з його сторони було відкрите повністю, а двері привідчинені. Він не хоче відповідати на питання з приводу того, які відчуття в нього були, коли він робив постріл. Він погано себе почував. Відразу після пострілу він «наган»тримав в руках. Він вийшов з машини з наганом в руках. Він відчинив двері і ОСОБА_4 випав з машини, документи також випали. Те, що його поранено він зрозумів до пострілу. Автомобіль він взяв, щоб доїхати до автобусної зупинки. Він заховав документи ОСОБА_4, щоб нічого не вкрали. Ключі від автомобілю він заховав, автомобіль йому був непотрібен. Він не подзвонив у міліцію на місці пригоди оскільки, на той момент, його цікавив власний стан здоровя. Коли він виходив з автомобілю, ніж він забрав. Ніж він помітив вже коли виходив з автомобіля, якби він його помітив відразу, то заховав би його разом з пістолетом. Якби він хотів приховати сліди злочину, він би це зробив, але він не намагався цього зробити, хоча мав можливість. На автобусі він поїхав додому. Вдома працівнику Голосіївського РУВД ОСОБА_7, з яким він був знайомий, він повідомив про те, що було вбито чоловіка і він хотів би зробити явку з повинною. Він сказав, що подзвонить в район, де сталась пригода, і вони поїдуть туди. Наступного дня він з ОСОБА_7 поїхали в м. Ірпінь, але так, як не була знайдена зброя, то вони спочатку заїхали на кладовище, для того, щоб показати де зброя. На місці був «беркут», люди шукали зброю. Він показав де знаходиться зброя, сказав де знаходиться автомобіль, де знаходяться ключі, він їх дістав і віддав в руки слідчому. ОСОБА_7 сидів за кермом автомобіля, на якому вони приїхали в м. Ірпінь. Потім вони поїхали в міський відділ міліції, піднялись на 4-й поверх, там був ОСОБА_6, Князєв, начальник міського розшуку, який потім відвів його до слідчого Пиля О.А. і віддав йому явку з повинною. Він звертався до приватного лікаря в день коли його поранили. Наступного дня, працівники міліції повезли його в лікарню і йому зашили рану. Коли він показував рану працівникам міліції, він дістав тампон і рана почала дуже кровоточити. Він визнає себе винним в тому, що перевищив міру необхідної самооборони. Він не згоден з кваліфікацією своїх дій за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки не мав умислу на вбивство ОСОБА_4 Він визнає кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки «наган»він взяв в руки лише тоді, коли вибив його з рук потерпілого і проніс до місця де його заховав, але навіть коли він ним і володів хоч пять хвилин, його не повинні були притягати до відповідальності, оскільки він сам видав зброю. Він визнає кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 289 КК України, але просить врахувати, що він взяв автомобіль у звязку із крайньою необхідністю. Фізично він погано себе почував. Він не поїхав у лікарню, оскільки мав ножове поранення і лікар повинен був повідомити про його поранення міліцію. Він не мав наміру на вбивство ОСОБА_4 Він захищався від ОСОБА_4, оскільки той нападав на нього. В момент захисту він не розмірковував, а діяв, оскільки на роздуми не було ні часу, ні можливості. Постріли прозвучали спонтанно, рефлекторно, він нічого не встиг обдумати. Він розумів, що сам він не зможе з пораненням далеко дійти. Він взагалі погано ходить і йому тяжко пересуватись, всі сусіди можуть підтвердити, що коли ОСОБА_4 його забирав, він ходив тільки по квартирі. В нього був варіант на місці пригоди подзвонити знайомому і дочекатись поки той його забере, але розрядився телефон. Дома в нього зброї немає. В нього є книги про зброю, каталоги, але він не колекціонує зброю. В справі немає жодного доказу, який би підтверджував той факт, що зброю придбав він. Він ніколи не заперечував той факт, що винен у смерті ОСОБА_4, але необхідно врахувати ті обставини, за яких сталась пригода. Він проходив службу в спецпідрозділі збройних сил ОСОБА_3. Його навчали при стрільбі вправам, де за 4 секунди необхідно вистрілити 8 разів, тобто в одну мішень вистрелити по два рази. Це тренує рефлекторність. Самий перший про місце знаходження зброї та автомобіля знав Князев. Працівники міліції намагались знайти самі зброю, але їм це не вдалось. Він був присутнім на повторному огляді місця скоєння злочину, показував місце знаходження гаманця, віддав ключі від автомобіля особисто в руки слідчого Костючика А.А. Коли йому зашивали рану був присутній ОСОБА_8 особисто. Хоче доповнити, що мав можливість вже ввечері відлетіти в ОСОБА_3, але тут живе його родина, тому йому не треба було тікати.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 дала показання про те, що вона з підсудним раніше знайома не була. Потерпілий ОСОБА_4 її син. В день, коли сталася ця подія, зранку, вона була в лікарні, їй робили операцію на оці і її син приїхав забирати її додому. Коли вони приїхали додому, десь через 20 хвилин йому подзвонили. Він сказав, що піде покаже покупцю автомобіль, який він хотів продати і пішов. Син пішов десь близько 14.00 год. Хто йому дзвонив, вона не знає. Вона не памятає номер машини, яку син хотів продати, знає, що вона була бордового кольору і радянського виробництва. Підсудного вона раніше не бачила і не знала. Про смерть сина їй повідомила 02.04.2011 оперативна група. До підсудного в неї немає матеріальних претензій, оскільки він їй сина не поверне. Син раніше притягався до кримінальної відповідальності. Після того, як син відсидів у тюрмі, йому було важко влаштуватись на роботу. Син відбував покарання в місцях позбавлення волі чотири рази. Чим син займався вона не знає. Син підробляв на автомобілі до того, поки не потрапив в ДТП. Вогнепальної зброї в сина не було. Син колекціонував мисливські ножі. Син вживав наркотики, але останні шість місяців він лікувався від залежності. Алкоголю син не вживав. Коли син поїхав 01.04.2011, він був тверезий і наркотичні речовини не вживав.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні дала показання про те, що потерпілий ОСОБА_4 її цивільний чоловік, з підсудним раніше не була знайома. В день коли потерпілого вбили, вона бачила його останній раз десь о 14.00 год. Він сказав, що йде на зустріч з покупцем, щоб показати йому автомобіль, який він збирався продати. В 16.00 год. він повинен був приїхати, але не приїхав. З 17.00 год. вона почала йому дзвонити, але ніхто не відповідав. Потім всю ніч вона обдзвонювала всі лікарні, морги, а 02.04.2011 їй повідомили, що його вбили. Потерпілий останні півроку лікувався від наркоманії, в цей період він не вживав наркотичні засоби. Весь цей час він був або біля неї, або вдома. Вона не бачила його під впливом наркотичних речовин. 22 чи 23 березня 2011 року вона дала потерпілому довіреність на свій автомобіль. Продавати свій автомобіль потерпілий поїхав на її автомобілі, куди саме вона не знає. Потім вона дізналась, що її автомобіль на штрафмайданчику біля міліції, вона поцікавилась, коли його повернуть, їй сказали, що після того, як закінчиться суд. Потім, без її відома, його перевезли на інший штрафмайданчик, про що її не повідомили, так як і про те, що за його перебування там йдуть кошти. Десь через два місяці вона забрала свій автомобіль. Машина була подряпана по всьому корпусу, але всередині була зовсім чиста. Всі речі були на своїх місцях, все було складено, слідів крові чи якогось бруду ніде не було. Лише сказали, що зняли гумові килимки. В день, коли потерпілого вбили, ніж він із собою не брав. Про підсудного потерпілий їй нічого не розповідав. Потерпілий лікувався від наркоманії в диспансері на вул. Ровенській в м. Києві. Потерпілий взагалі не вживав спиртне. Знайомі потерпілого їй невідомі. Їй невідомо, чому потерпілий опинився в м. Ірпені Київської області. ЇЇ автомобілем він користувався три дні. Потерпілий був неконфліктний, адекватний чоловік. ЇЇ покійний чоловік товаришував з ним з першого класу, тому вона його давно знає і знає, який він за характером. Чи їздив потерпілий 01.04.2011 в реабілітаційний центр вона не знає.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дав показання про те, що він працює в фірмі «Студент»водієм. З підсудним знайомий. З потерпілим був знайомий наглядно. Родичами не є, конфліктів не мали. Підсудний - чоловік його матері. Якось він прийшов додому, посварився зі своєю дівчиною. В гостях у підсудного був потерпілий. Раніше він бачив його в них вдома рази два, хоча він живе у своєї дівчини. Потерпілий якось його покликав, щоб показати пістолет. Він сказав, що гарний, але так, як він в зброї не розбирається, то йому це було нецікаво і пішов в іншу кімнату. Коли це було, підсудний з потерпілим сиділи в них на кухні і спілкувались. Він не знає ні прізвища, ні адреси потерпілого. Потерпілий йому показував барабанний револьвер. Який саме це був револьвер він сказати не може, бо не розбирається в зброї. Про відносини підсудного та потерпілого йому нічого невідомо. У підсудного автомобіля не було. Він потерпілого бачив може рази два. Він прийшов додому і хотів піти в кімнату, але його покликав потерпілий. Навіщо він хотів показати йому пістолет, він не знає, напевно просто похвастатись. Потерпілий знав хто він (ОСОБА_10А.), він знайомий з його матірю. Окрім пістолета потерпілий показував йому ніж. Він просто похвастався. До ножа і пістолета він не виявив цікавості, оскільки в зброї не розбирається.

Свідок ОСОБА_11, в судовому засіданні дала показання про те, що підсудний її чоловік, з потерпілим був знайомий наглядно. Родичами не були, конфліктів не мали. З потерпілим вона знайома давно. З ним ще товаришував її перший чоловік. Десь рік назад вона з потерпілим зустрілась на вулиці. Після того, почали спілкуватись, він почав заходити до неї додому, спілкувався з її чоловіком ОСОБА_2 В березні 2011 року він заходив до них десь 3-4 рази. Потерпілий позичив в неї 5 тисяч гривень для купівлі якоїсь ділянки в Звязівці. Він взяв гроші в борг на півтора місяці. Відносно самого вбивства їй нічого невідомо. Відносно зброї потерпілого, то він неодноразово хвастався їй своїми ножами. Він показував викидний ніж «бабочку», який він придбав, також показував мобільний телефон, який придбав. Також розповідав, що купив собі «наган»здається 41 року в дуже гарному стані. Але їй це було нецікаво, оскільки вона не цікавиться зброєю. З потерпілим ніяких відносин вона не мала, окрім того, що він був її знайомий. Вона не може сказати чи вживав потерпілий алкоголь. Вона знає, що він брав у своєї дружини кошти на реабілітаційний центр. Вона також знає, що він вживав наркотичні засоби і якось він попросив дозволу вжити наркотичний засіб в неї вдома. Вона знає, що підсудний з потерпілим їздили дивитись на якусь землю, можливо в них був якийсь бізнес. Ніякої агресії у відносинах потерпілого з підсудним ніколи не було. 01.04.2011 підсудний був вдома, але потім поїхав кудись з потерпілим. Того дня, десь о 10-10.30 год., потерпілий приїздив до них додому, вони з підсудним посиділи на кухні, про щось розмовляли. Потім вони вдвох кудись пішли. Це було десь 12.00-13.00 год. Потім чоловік десь через 2-3 години повернувся, був вже сам. На вулиці вже було темно. Вдома в той вечір були її дочка та онука. В якому стані він повернувся, вона сказати не може, здається був трохи збуджений. Потім він пішов у ванну і був там десь півтори години. Коли він вийшов з ванни, вона вже пішла спати, спимо ми в різних кімнатах. Коли чоловік повернувся, вона бачила, що в нього був розірваний реглан і була кров, але вона в нього нічого не питала, оскільки вона ніколи нічого не питає. Вже зранку у ванній вона побачила кров, плями крові в діаметрі 2 на 3 см, але вона не питала, що це за кров, оскільки вона з ним не розмовляла. Потім вона прала його штани і побачила в нього на штанах пляму крові, але також не спитала звідки вона. Його штани були трохи брудні, але вона також не питала звідки бруд. Светр, в якому був підсудний, вона описати не може. Светр був пошкоджений, але де саме вона не памятає. Светр вона відразу викинула, щоб не зашивати. Дозволу на те, щоб викинути светр вона не питала. Чоловік також був того дня одягнений в куртку-вітрівку, але чи були на ній пошкодження чи кров вона не знає. Вона її відразу викинула. Зранку чоловіка вдома не було, все це вона робила у його відсутність. Пізніше чоловік зателефонував і сказав, що він їде в м. Ірпінь з ОСОБА_7. Того вечора чоловік повернувся додому без зброї. Ключів від автомобіля вона не бачила. Коли вона викидала речі, в карманах нічого не було, вона перевіряла. В м. Ірпінь чоловік поїхав на автомобілі ОСОБА_7. Потерпілий був агресивний чоловік. Бувало, що потерпілий розмовляв на підвищених тонах. З друзів її покійного чоловіка ніхто не спілкувався з потерпілим, хоча вони всі разом виросли. Потерпілий неодноразово розповідав, що любить ножі. ЇЇ чоловік неконфліктний, він ніколи не підіймав на неї руку.

Свідок ОСОБА_12, в судовому засіданні дав показання про те, що він працює таксистом. З підсудним та потерпілим знайомий наглядно, родичами не є. Підсудний іноді користувався його послугами. Крім цього він з ним раніше спілкувався, він не може сказати чи відвозив 01.04.2011 підсудного куди-небудь, він не памятає. Він возив підсудного в кінці весни в сторону м. Ірпеня, куди саме сказати не може, оскільки погано орієнтується в тій місцевості, дивитись земельну ділянку. Потерпілий тоді також був. Потерпілого він знає, оскільки він також користувався послугами таксі, приблизно десь три рази на тиждень. Він погано знає ці місця, але здається потерпілий йому показував дорогу. Вони приїхали на берег якогось озера. Він зробив висновок, що вони їдуть дивитись якусь земельну ділянку, бо чув їх розмову. Він зрозумів, що потерпілий хоче придбати земельну ділянку. Під час їхньої розмови, ніяких конфліктів між ними не виникало. Охарактеризувати потерпілого він не може, оскільки він не товаришував з ним. Оглядати ділянки він возив потерпілого 1-2 рази. Один раз вони не доїхали до місця, оскільки зламалась машина. При ньому розмови про кошти не велись. Зброї він у підсудного не бачив. У потерпілого він бачив ніж, він казав, що колекціонує їх. Вогнепальної зброї він у потерпілого не бачив. Він не може сказати, чи возив він підсудного і потерпілого кудись першого квітня. Потерпілого він постійно возив на лікування. Він зрозумів, що в тій установі лікуються від наркоманії, з розмов, які постійно велись біля тої лікарні, оскільки завжди чекав його. Дана медична установа знаходилась недалеко від вул. Васильківської. Після оголошення показань свідка, які він дав на досудовому слідстві останній їх підтвердив та додав, що потерпілий позичив у нього 3000 доларів і пообіцяв повернути через 1-1,5 тижні з відсотками.

Свідок ОСОБА_13, в судовому засіданні дала показання про те, що підсудного знає, родичами не є. У 2011 році вона прийшла в гості до своєї знайомої ОСОБА_11, дружини ОСОБА_2, прізвища вона не знає, і в цей час прийшов ОСОБА_2 і ОСОБА_4 Вона бачила як ОСОБА_4 хвалився ножем. ОСОБА_4 вона бачила в перший і в останній раз. ОСОБА_4 вона не знала і з ним не спілкувалась, просто зайшла розмова і ОСОБА_4 в ході розмови сказав: «ось такий відкидний ніж з чорною ручкою». У ОСОБА_11 вона була раз чи два рази на місяць. У помешканні зброю вона не бачила, тільки тоді коли ОСОБА_4 показував розкладний ніж. Підсудний спокійний, але вона більше спілкувалась з ОСОБА_11, його дружиною. Про підсудного нічого негативного сказати не може. Підсудний здавався їй спокійним і урівноваженим. Підсудний, зі слів ОСОБА_11, міг на неї крикнути. Показання, які вона давала на досудовому слідстві, підтримує. Вона не знає, як ОСОБА_4 відносився до ОСОБА_2 Відношення ОСОБА_2 і ОСОБА_11 до ОСОБА_4 були нормальними. Ірина говорила про якісь борги, але вона не памятає.

Свідок ОСОБА_14, в судовому засіданні дав показання про те, що він працює слідчим Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області. З підсудним незнайомий. Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 було порушено в червні чи в липні 2011 року. Труп потерпілого було виявлено на відстані приблизно 1,5 км. від траси Київ Ковель в м. Бучі, неподалік від кладовища. Відстань було встановлено приблизно. Його включили до складу оперативної групи по розслідуванню даного злочину. Наступного дня, після скоєння вбивства ОСОБА_4, він разом із заступником начальника СВ ОСОБА_1 ОСОБА_8 поїхав в м. Бучу на повторний огляд місця злочину. Але як тільки вони приїхали, ОСОБА_8 подзвонили, відносно того, що до відділу доставлений підозрюваний у скоєному даного злочину, після чого, він відразу поїхав до відділу міліції. Через деякий час ОСОБА_8 зателефонував йому та повідомив про те, що підозрюваний вказав, що він сховав зброю та документи потерпілого приблизно в 100-150 метрах від виявлення трупу, через дорогу. Дані речі були виявлені та вилучені. Йому повідомили приблизне місце знаходження зброї та документів. Зброя та документи були виявлені в лісопосадці через дорогу від місця знаходження трупу у воронці, присипані листям. Без повідомлення ОСОБА_2, напевно, вони б не знайшли зброю. Після вилучення зброї їм повідомили, що по вул. Вокзальній в м. Бучі, припаркований автомобіль вбитої особи. Вони поїхали за вказаною адресою. Приїхавши за вказаною адресою, вони вилучили зазначений автомобіль. Заходів психічного чи фізичного тиску до ОСОБА_2 не застосовувалось, показання давав послідовні. Він проводив лише повторний огляд місця події. На момент повторного огляду вже було порушено кримінальну справу. Повторний огляд проводився, оскільки труп було виявлено вночі і первинний огляд проводився в світлі автомобільних фар. Зранку було встановлено, що причина смерті потерпілого - вогнепальне поранення, тому вони при повторному огляді проводили пошуки зброї, гільз тощо. При огляді автомобіля, було встановлено, що в салоні на підлокітнику, внизу, були виявлені сліди крові, які були змиті. Вікна в автомобілі були цілі. На каркасі автомобілю також був виявлений слід бурого кольору, зовні схожий на кров. Пошкоджень салону від куль не було. Чи було виявлено ніж на місці події він не памятає. Автомобіль знаходився неподалік від станції швидкої медичної допомоги, десь за 500 метрів. На момент огляду ні особа вбитого, ні якісь інші обставини справи слідству не були відомі. Йому керівництво повідомило про місце знаходження зброї, тому він не заносив до протоколу ту інформацію, що місце знаходження зброї повідомив підсудний. Огляд автомобіля проводився за місцем його знаходження. Він не пригадує, яким чином вони потрапили в даний автомобіль. Він не зазначав в протоколі місце знаходження ключів від автомобіля. До протоколу про огляд місця події не заноситься інформація про те, де взялись ключі від автомобіля. Всю інформацію про знаходження автомобіля та зброї йому повідомляв ОСОБА_8 ОСОБА_2 не був присутній під час повторного огляду місця події. Йому особисто підсудний ключів від автомобіля в руки не давав.

Свідок ОСОБА_8, в судовому засіданні дав показання про те, що він працює на посаді заступник начальника слідчого відділення ОСОБА_1 ГУ МВС України в Київській області. З підсудним незнайомий. В його провадженні знаходилась кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України. В ході розслідування було встановлено, що в м. Бучі ОСОБА_2 умисно скоїв вбивство потерпілого ОСОБА_4 Це стало відомо в ході розслідування, а саме зі слів підозрюваного ОСОБА_2 ОСОБА_15 потерпілого було виявлено особою, яка вигулювала собаку недалеко біля траси Київ-Ковель. В районі кладовища в м. Бучі. Виїздом слідчо-оперативної групи було виявлено труп особи чоловічої статі. Було встановлено, що смерть потерпілого настала внаслідок вогнепального поранення голови. В ході проведення оперативно розшукових заходів до МВ було доставлено ОСОБА_2, якого було допитано в слідчому відділі. Під час допиту він вів себе звичайно, був в нормальному психологічному стані. Причетності до злочину він не заперечував, допомагав та сприяв слідству у ході розслідування даного злочину. Показання давав послідовні, як під час першого допиту, так і надалі. До підсудного жодних заходів психологічного чи фізичного тиску не застосовувалось. ОСОБА_2 повідомив де він заховав зброю та місце, де залишив автомобіль. Про встановлення особи, яка вчинила злочин, він був просто повідомлений начальником карного розшуку. Подробиці встановлення особи йому невідомі. Він не памятає, чи повідомляв ОСОБА_2 по те, чи зачинений чи відчинений автомобіль. Він не памятає, чи писав він явку з повинною. Яким чином ОСОБА_2 зявився у відділі міліції він сказати не може. Після виявлення трупу працівники міліції проводили огляд прилеглої території. Після того, як підозрюваний чітко вказав обставини справи, вказав де автомобіль і зброя, вони були виявлені. Він не був присутній при повторному огляді місця події. Відстань від знаходження трупу була 1-2 км до траси Київ Ковель. Точна відстань не вимірювалась, вона була вказана приблизно. Під час огляду автомобіля він не був присутній. Чи були виявлені в автомобілі якісь сліди злочину, чи ніж, чи щось інше, сказати не може, він не памятає. На місці події ножа не було. Де взявся ніж він не памятає. При первинному допиті у ОСОБА_2 було виявлено різану рану на черевній порожнині, йому надавалась медична допомога. ОСОБА_2 зазначав, що він не звертався до медичної установи для отримання допомоги, він повідомив, що йому стало погано в приміщені ОСОБА_1 ОСОБА_2 повідомив про те, що ушкодження йому наніс ОСОБА_4 Підозрюваний розповідав, що він був в автомобілі, на пасажирському сидінні, потерпілий знаходився на водійському сидінні. В ході розмови виник конфлікт, потерпілий здійснив постріл в сторону ОСОБА_2, але куля вилетіла через відчинене вікно. Підсудний відібрав зброю і зробив в бік потерпілого два постріли. Відкрив водійські двері, з яких випало тіло потерпілого. Після чого, заховав зброю, взяв автомобіль потерпілого і поїхав. Потім автомобіль залишив в м. Бучі. Обставин нанесення тілесного ушкодження ножем підсудному він не памятає, здається він казав, що це було в автомобілі. Всі обставини підсудний повідомляв у деталях. Казав, що він був у дуже схвильованому стані. Зі слів ОСОБА_2 виходить що потерпілий вчинив на нього напад з пістолетом і ножем. ОСОБА_2 в райвідділі повідомив місце знаходження зброї та автомобіля. Він не памятає чи фіксувалось десь, що ОСОБА_2 вказав, місце знаходження зброї та автомобіля. Спочатку бесіду з ОСОБА_2 проводили оперативні працівники. Він не проводив огляд автомобіля потерпілого. Всі обставини йому стали відомі зі слів, але хто перший повідомив місце знаходження зброї та автомобіля, чи ОСОБА_2 чи оперативні працівники, сказати не може. Він повідомив слідчому слідчої групи про місце знаходження зброї та автомобіля. ОСОБА_2 викликали «швидку допомогу», а в лікарню його супроводжував конвой. Він бачив рану підсудного заклеєну, але він її не оглядав. Була призначена експертиза для встановлення ступеню тяжкості нанесеного підсудному ушкодження.

Свідок ОСОБА_16, в судовому засіданні дав показання про те, що він працює старшим слідчим слідчого управління ГУ МВС Київської області. Особа підсудного йому відома. Підсудний не є родичем. Дану справу він прийняв до провадження через два тижні після порушення її ОСОБА_1 міськвідділом. По даній справі були допитані ряд потерпілих та свідків, проведено огляд речових доказів, помешкання потерпілого ОСОБА_4, проведено ряд експертиз. З першопочаткового, пояснення підсудного не змінювались. Вину визнавав частково. Місцезнаходження зброї, документів, йому відомо зі слів ОСОБА_2, бо цього він не вилучав і не виїжджав на місце пригоди. На другий день він зявився та написав явку з повинною і зізнався у скоєнні злочину. З його сторони до підсудного заходи примусу не застосовувались. Йому не відомо чи чинився на нього тиск. При ньому з підсудним працівники розшуку не спілкувались, спілкувався з ним він, проводив необхідні слідчі дії. Збоку підсудного скарги не надходили. В нього не було в справі жодної скарги від ОСОБА_2 Він зрозумів, що ОСОБА_2 добровільно надавав пояснення. Факт він визнавав, але вважав що з його сторони була необхідна оборона. Він спілкувався з слідчим по експертизах, які він призначав. У попередніх слідчих він не питав, як знайшли речові докази, шлях їх отримання не встановлював. Всі статті обвинувачення було узгоджено прокуратурою Київської області. Стосовно автомобіля все зазначено в обвинувальному висновку. При кожному допиті він писав те, що говорив ОСОБА_2 Відносно зброї він не памятає, чи вона вилучалась в процесі огляду місця події, чи під час відтворення обстановки. Він застосовував санкції статті і диспозиції безпосередньо. Якщо людина взяла зброю, а там відстань була 50-60 метрів від місця скоєння злочину, то носіння є. Відповідно до висновку експерта ОСОБА_2 знаходився в стані афекту. Всі обвинувачення узгоджуються із прокуратурою Київської області. Часто при проведенні повторної експертизи афект не підтверджується. Призначалася хімічна експертиза і зі змивів рук ОСОБА_2, видно, що у нього були порохові залишки, а у ОСОБА_4 немає. Автомобіль був оглянутий працівниками ОСОБА_1 міськвідділу, він не оглядав, не призначав експертизу. Він вважає, що особа не могла завжди зберігати в автомобілі револьвер, а носила в предметах одягу. Тому і призначалася експертиза щоб установити наявність продуктів згоряння. Автомобіль не провірявся він оглядався працівниками міліції. Експертиз змивів з рук ОСОБА_4 не проводились, проводилась по зрізам нігтів і одягу. Йому не відомо, що піднігтьові зрізи можуть і не показати відсутність пороху у людини, яка стріляла. Експертизу по нігтям роблять експерти цитологи, вони фахівці. Він не спеціаліст в області судової медицини, криміналістики, для цього залучаються експерти. Про те, чи можуть дати піднігтьові зрізи, чи не можуть дати повну картину стріляла чи не стріляла людини з нагана він з цитологом не спілкувався. Для себе, з цього приводу, він спілкувався із балістиком і він сказав, що не можуть там залишитись сліди пороху.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дав показання про те, що він працює на посаді начальника ОСОБА_1 ГУ МВС України в Київській області. В квітні 2011 року в м. Бучі, в районі кладовища, було скоєно вбивство невідомого громадянина. Він особисто виїжджав на місце пригоди. Він не памятає, як підсудний потрапив у відділ міліції. Памятає, що він все розповів, показав де зброя, де знаходився автомобіль. Він не памятає, чи був він присутній при тому, як підсудний писав явку з повинною. Підсудний всі показання давав добровільно. Якби підсудний не повідомив де зброя, ми б її не знайшли. Оперативні заходи не проводились, оскільки підсудний все розповів і необхідності в цьому не було. На момент коли підсудний показував де зброя була порушена кримінальна справа по факту. Йому сказали, що є підозрюваний і він сам з ним спілкувався. Інформації про те, що є зброя і автомобіль їм відомо не було. На місці пригоди зброї не було, її відразу почали шукати, але не знайшли, поки підсудний сам не показав де вона.

Свідок ОСОБА_7, в судовому засіданні дав показання про те, що він працює на посаді оперуповноваженого карного розшуку Голосіївського району м. Києва. Йому подзвонив Коба ОСОБА_2 і розповів що скоїв злочин. Він з ним, та ще двома оперативниками з їхнього району поїхали в м. Бучу. По дорозі він подзвонив Князєву. Вони поїхали на місце пригоди, де Коба показав де знаходиться «наган»та гаманець потерпілого. Коли вони підїхали, на місці події вже була міліція, і він його їм передав. Підсудний показав де знаходився автомобіль. Ніякого тиску до нього не застосовувалось, він навіть був без наручників. Підсудний розповів, що в нього виник конфлікт з покійним і сказав, що з «нагану»застрелив потерпілого. Здається ця зброя належала вбитому. Розповів, що поставив біля якогось двору автомобіль, та показав його працівникам міліції. ОСОБА_2 їхав з Харківського масиву, він його зустрів біля Південного мосту, він його там забрав на своєму автомобілі, де було ще два його співробітника. Він не затримував ОСОБА_2 Він сам сів в його автомобіль без будь-якого примусу. Він знає підсудного 2-3 роки, він проживає в їхньому районі. Він бував біля будинку підсудного. Стосунків вони не підтримують. В нього немає інформації про те, що підсудний зберігав чи колекціонував зброю, стосовно такої інформації щодо потерпілого також. ОСОБА_2 при ньому показував зброю і автомобіль, чи фіксувалось це, він не бачив. З ним були співробітники Данілішин і Заторченко. Він не бачив явку з повинною підсудного, його вже не було.

Свідок ОСОБА_17, в судовому засіданні дав показання про те, що він працює на посаді начальника карного розшуку ОСОБА_1 ГУ МВС України в Київській області. Підсудний був підозрюваний у вбивстві в м. Бучі. Він був на місці огляду, там був труп біля лісосмуги з вогнепальними пораненнями. Зброї поруч не було, автомобілю також не було. Зброю шукали, не знайшли, але підсудний показав де зброя, лише тоді її виявили. Вона була десь за 100 м від трупу потерпілого під листям. На час коли підсудний показував де зброя, чи була порушена кримінальна справа не памятає. На час первинного огляду місця події, чи шукали автомобіль він не памятає. Стосовно автомобіля може сказати, що місце його знаходження вказав підсудний. Він знаходився в м. Бучі на видному місці, біля реабілітаційного центру. Явку з повинною підсудний писав добровільно, він був присутній при цьому. Тиску до нього не застосовувалось. Яким чином зявився підсудний у відділі міліції не памятає. План оперативно-розшукових заходів не складався, оскільки підсудний зявився вже наступного дня і все розповів добровільно. Кримінальна справа завжди порушується відразу. Коли встановили особу загиблого він не памятає. До того, як зявився підсудний, інформації, що потерпілий був на автомобілі, не було. Було лише пояснення експерта, що на місці пригоди були сліди від автомобіля, але, що на ньому був саме потерпілий, такої інформації не було. Зброю на місці події шукали. Вони мали версію про те, що був якийсь автомобіль, оскільки поруч є дорога. Коли підсудний складав явку з повинною, були присутні він, перший заступник.

Згідно з дослідженим у судовому засіданні експертним висновком від 11.07.2011 № 8/111, причиною смерті потерпілого ОСОБА_4 є вогнепальне кульове сліпе проникаюче поранення правої скроневої ділянки голови з ушкодженням сплетіння і основи черепа, оболонки головного мозку; при дослідженні тіла виявлено два сліпих непроникаючих поранення голови в правій лівій тімяних ділянках; синець по зовнішній правій поверхні ліктя і крапчасте садно тильної поверхні четвертого пальця правої кисті.

У дослідженому в судовому засіданні висновку додаткової судово-медичної експертизи від 11.07.2011 № 13/111д вказано, що вогнепальні поранення правої тімяної ділянки і правої скроневої областей голови ОСОБА_4 могли утворитись при обставинах і взаємному розташуванню, на які вказав обвинувачений ОСОБА_2 під час проведення відтворення обстановки і обставин події від 03.04.2011, а вогнепальне поранення лівої тімяної ділянки голови ОСОБА_4 не могло бути заподіяне при обставинах, вказаних обвинуваченим ОСОБА_2 під час зазначеної слідчої дії.

Судово-медичний експерт ОСОБА_18, допитана в судовому засіданні, дала показання про те, що вона працює на посаді завідуючої ОСОБА_1 відділу КЗКОР «КОБСМЕ», підтвердила викладене в даному нею експертному висновку. На питання учасників процесу експерт ОСОБА_18 повідомила, що було зроблено три постріли, оскільки мається три вогнепальні поранення. Було два непроникаючих поранення, оскільки їх зупинили мякі тканини. Кулі були вилучені не всі, оскільки кулі були деформовані і були вилучені два фрагменти. Вона впевнена, що пострілів було три. Це не лише її думка, є ще висновки експертів. Змазка виявлена не була. Поранень навиліт не було. Всі отвори різні, вони залежать від відстані, від кута пострілу. Всі постріли зроблені з близької відстані, але з різних дистанцій. У попередньому своєму заключенні зазначено, про те, що було два постріли, а третій отвір це куля, яка вилетіла цей документ, з якого підсудним зачитано дані обставини, є їхнім внутрішнім документом, які мають право читати тільки вона та її лаборант. Вона попередньо написала своєму лаборанту даний документ, для проведення досліджень, а після проведення експертного дослідження її первинна версія не підтвердилась. ЇЇ задача встановити причину смерті потерпілого. Дослідження на наркотичні речовини коштує близько 1000 грн., а враховуючи ту обставину, що постанови про проведення такої експертизи не було, тому таке дослідження і не проводилось. Ушкодження на руці потерпілого були несуттєві, тому могли виникнути при боротьбі за зброю. В тілі потерпілого могли залишитись фрагменти куль, оскільки в неї немає апаратури для проведення рентгенографії, а без неї дуже важко виявляти осколки куль. Вона не може сказати, напевно чи знайдені осколки становлять дві цілих кулі, але була знайдена одна ціла куля і фрагменти. В черепі вона знайшла одну кулю і три осколки - деформовані, 1 та 0.3 мм шматочки свинцю. Можливо вона не знайшла частини осколків. Знаю лише те, що по її дослідженню є три вхідні отвори. ЇЇ висновки повністю залежать від криміналістів. ЇЇ попередня версія розпалась в частині кількості пострілів, та стороні пострілу. Вона вважала, що трете ушкодження це вихід, а виявилось, що це вхід. Після криміналістичного дослідження її версія розпалась, оскільки криміналісти дали висновок, що це вхід, а не вихід. До смерті призвела рана № 3, інші це легкі тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні судовий експерт-криміналіст ОСОБА_19, який брав участь у проведених судово-медичної експертизи, дав показання про те, що він працює на посаді завідуючого відділом криміналістики ОСОБА_1 відділу КЗКОР «КОБСМЕ». Йому, для проведення дослідження було надано три клапті шкіри. Оскільки клапті шкіри були вкриті густим волосяним покровом, він зрозумів, що це шкіра голови. В ході дослідження було встановлено, що на наданих клаптях шкіри маються вхідні кульові пошкодження, які були заподіяні з близької дистанції, приблизно 2 м. В одній рані були виявлені порошинки та частинки металу, в двох інших частини металу. Дослідження проводилось за допомогою: візуального огляду, хімічної реакції, дефемілової проби, методу кольорових відбитків, визначалось які присутні метали, і як вони розподілялись навколо пошкоджень. Він керувався Наказом № 6, 1995 року, яким керується служба судмедекспертиз. В ході проведеного дослідження було встановлено, що всі пошкодження це є вхідні отвори. Тобто було три постріли і всі вони були вхідними. Дії експерта відповідають наказу № 6, 1995 року, яким керується служба судмедекспертиз. Враховуючи наявність волосяного покрову це була шкіра голови. Взагалі не завжди він може встановити звідки шкіра. Він проводив лише дослідження, експертизу він не проводив, оскільки такої постанови не було. Радіус в якому залишаються сліди пострілу залежить від відстані, від калібру зброї, від нарізки, від довжини стволу. З якої зброї стріляли йому невідомо. Форма вхідних від вихідних отворів відрізняється вхідні з дефектом тканини по краю, а вихідні без дефекту. Визначаючи, що всі отвори вхідні він керувався наявністю дефекту шкіри, наявністю ободка осадження по краю, стан краю обтирання, також за допомогою методу кольорових відбитків по краю пошкоджень було виявлено відкладення, по краю пошкодження, сполук свинцю та заліза, майже по всій поверхні клаптя. Метал несе куля. Якщо куля безоболонкова відкладається свинець. Сліди металу помітно на тактограммах, безпосередньо через мікроскоп. Він це зазначав в своєму акті. Якщо по перефірії це метал, який виявлений по краї ствола, що свідчить про те, що клапоть в момент знаходився на такій відстані, що частинки металу могли долетіти до краю ствола, це близька дистанція. З висновком експертизи він не знайомий. Якщо пошкодження знаходяться в радіусі конусу - то можливо бути сліди пороху в лівій якщо стріляли в праву скроневу частину, якщо ні - то неможливо. Двома неповними кулями зробити три вхідні постріли, в даному випадку неможливо, але, якщо куля не вилучена, це не значить, що її немає. Питання, як можна знайденими залишками куль зробити три вхідні отвори, куди могли дітись кулі відноситься до експерта, який проводив експертизу. Описати точну форму рани відразу неможливо. Проводиться судмедекспертиза, за допомогою спеціальної методики за Ратнєвським, клапті поміщаються в спеціальний розчин, після чого убирається кров, згустки. Клапті шкіри, які були надані йому на дослідження, побриті не були. Цього неможна робити, оскільки на волоссі можуть бути, якісь продукти пострілу. Він не може відповісти на питання чи могли часточки з продуктів пострілу з потиличної частини відкластись в скроневій частині. На всіх обєктах дослідження є ободки осадження. Кіптяви не було. Виходячи з малюнку, він не може відповісти на питання: «Чи можна двома неповними кулями зробити три вхідні отвори без жодного вихідного?»Він не може робити висновки з малюнку. Без точної локалізації пошкодження він не може відповісти на дане питання.

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні висновку судово-балістичної експертизи від 27.05.2011 № 274 ВКД, наданий на дослідження предмет є вогнепальною зброєю, револьвером системи «Наган»калібром 7,62 мм, № НЛ674П, 1941 року виготовлення, придатний для стрільби патронами калібру 7,62 мм. Надані на дослідження фрагменти метала ймовірно є частинами від кулі патрона калібром 7,62 мм до револьверів системи «Наган», надана на дослідження куля є частиною (кулею) патрона калібром 7,62 мм до револьверів системи «Наган». Куля, вилучена 02.04.2011 з порожнини черепа ОСОБА_4, стріляна з наданого на дослідження револьвера системи «Наган»калібром 7,62 мм, № НЛ 674 П, 1941 року виготовлення.

Згідно з дослідженим у судовому засіданні висновком судово-балістичної експертизи від 30.06.2011 № 374 ВКД надані на дослідження чотири предмета, є стандартними револьверними боєприпасами калібру 7,62 мм, для револьверу «Наган»виготовлені заводським способом. Надані на дослідження чотири патрона калібром 7,62 мм, виготовлені заводським способом. Надані на дослідження чотири патрона калібром 7,62 мм, придатні для стрільби. Надані на дослідження три гільзи, стріляні з револьвера системи «Наган»калібром 7,62 мм. Надані на дослідження три гільзи, стріляні з револьвера системи «Наган» калібром 7,62 мм № НЛ 674 П, 1941 року виготовлення;

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_20, який проводив судово-балістичні експертизи у даній справі, дав показання про те, що він працює на посаді старого експерта НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області та повідомив, що шляхом експериментальної стрільби з наданого на дослідження револьверу було підібрано експериментальні гільзи, і перевірялися між дослідженими і експериментальними. В ході дослідження було виявлено співпадання між гільзами. Стосовно часу, то він сам не робив, він сам не міг засікати час, засікав час колега, самий менший час це 0,32 сек. Гільзи, які досліджувались, були виготовлені заводським способом. Куль не було, були гільзи. Кулі, з металу якого вони виготовлені, мають здатність розпорошуватись, якщо попадає в тверду перепону дана куля, то верхня частина кулі, оболонка, яка виготовлена з металу жовтого кольору, має властивість для того, щоб її розірвати на частини, а сердечник може бути або стальний або свинцевий. В кулях даних на дослідження серцевина свинцева. Куля попала в якусь перепону і деформувалася. Чи може деформуватися куля від попадання в череп сказати не може. Це можна установити шляхом експерименту, підібравши матеріал схожий властивостями до кості. Порохові гази виходять і вони залишаються на обличчі і руках людини, яка стріляла. А у людини, в яку стріляли, залежить від відстані, чи залишаться порохові гази, чи ні. Це теж установлюється шляхом експериментів. Якщо взяти револьвер, де починається ствол, там теж виходять порохові гази, там якраз їх виходить більше. Щодо питання: «Чи можливий постріл з даного револьверу визнати в стадії наступу?», йому це питання не ставилося, тому він нічого не може сказати по цьому питанню. Він бачив цей револьвер, але щодо револьверу треба проводити експеримент. На дослідження було передано одна куля і три фрагменти. Три фрагменти, які передані на експертизу, він не памятає, чи це фрагменти одної кулі чи інше. Ймовірно, є частинами одної кулі, бо не міг сказати напевне. Якби було маркування гільз при вийманні установити послідовність пострілів не можна. Різниця між принципом дії револьвера і пістолета в механізмі стрільби. Револьвер стріляє самовзводом, а пістолет за допомогою порохових газів відводить затвор в заднє положення. Вихід порохових газів відбувається біля барабану. Піднігтьові зрізи можуть містити сліди незгорівших частин, але точно сказати не може. Це можна сказати провівши експеримент, а так стверджувати він не може.

Згідно з дослідженим у судовому засіданні висновком судово-психіатричної експертизи від 20.07.2011 № 649, ОСОБА_2 хронічним психічним захворюванням або хронічним розладом психічної діяльності не страждає, і не страждав такими в період, коли були скоєнні інкриміновані йому дії. Він може в даний час в повній мірі віддавати собі облік в своїх діях і керувати ними. В період, коли були скоєнні інкриміновані йому діяння, ОСОБА_2 перебував в стані «фізіологічного»афекту, тому не міг в повній мірі віддавати собі звіт в своїх діях і керувати ними. В даний час по своєму психічному стану ОСОБА_2 примусових заходів медичного характеру не потребує, може предстати перед слідством та судом.

Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_21, який брав участь у проведенні судово-психіатричної експертизи, дав показання про те, що він працює на посаді експерта-психіатра КОПНЛ № 1. При проведені подібних досліджень, спеціальних інструкцій немає. Є багато описань станів, у випадку підсудного це фізіологічний афект. Було проведено клінічне обстеження. Проводилась бесіда з підсудним, було задано ряд питань. Експертиза проводилась комісійно. Спочатку знайомились з матеріалами справи, потім визначають хто із членів комісії, і чим, буде займатись. Психіатр визначає для себе коло питань. Проводиться бесіда з підсудним. У разі необхідності психолог проводить тести. Потім коротка нарада, після якої виноситься висновок. Потім друкується акт. У випадку підсудного, не було очевидців, у нас був протокол огляду і показання самого підсудного. Він вів себе спочатку формально, він вважав, що йому експертиза непотрібна, він розумів, що скоїв злочин, вважав себе в ньому винним, на першому етапі він не зовсім пішов на контакт, а вже під час другого контакту він розповів про свій душевний стан. Їх цікавили його відносини з потерпілим, чи було там звуження свідомості чи ні. З тих фраз, які висказував підсудний, вони зрозуміли, що було звуження свідомості підсудного і в послідуючому зниження свідомості, що дало їм змогу встановити це зненацькість виникнення для підекспертного та звуження свідомості підекспертного. Під час проведення дослідження підекспертного ці два факти були встановлені. У патологічному афекті людина не може памятати подій, а при фізіологічному афекті людина може памятати деталі подій, можливо не всі, але більшість. Патологічний афект відноситься до хворобливого стану і виключає осудність. У випадку підсудного, він дав їм детальний опис свого душевного стану. Після того, як підсудний зробив постріл, до того часу, як він почав викидати речі потерпілого, пройшов певний час, за який він повернувся у свою свідомість і почав вже діяти тверезо. При винесенні заключення враховувався життєвий досвід підсудного. Підсудний вистрелив «на автоматі», як його вчили стріляти два рази, так він і вчинив, якби вчили стріляти три рази стріляв би три. Свій висновок він підтримує, підстав для його перегляду немає.

Дослідивши інші матеріали і докази, які містяться в справі, заслухавши думку прокурора, захисника, показання потерпілих, свідків, експертів та підсудного суд дійшов висновку, що дії підсудного ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 289 КК України кваліфіковано правильно, виходячи з наступного.

Частина перша статті 263 КК України, встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Предметом цього злочину є вогнепальна зброя (крім гладкоствольної мисливської), бойові припаси.

Обєктивна сторона цього злочину полягає у носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

При цьому, під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при особі, а в обраному нею місці (абз. 1 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами»).

Незаконне носіння вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями щодо їх переміщення, транспортування особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо) (абз. 2 п. 11 зазначеної Постанови ПВСУ).

Незаконним придбанням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, слід вважати дії, пов'язані з їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо (п. 12 зазначеної Постанови ПВСУ).

З суб'єктивної сторони цей злочин може бути вчинено тільки з прямим умислом. Цілі і мотиви цього злочинну можуть бути різними.

Як встановлено в судовому засіданні, органом досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він незаконно придбав у невстановленої досудовим слідством особи при невстановлених досудовим слідством обставинах, револьвер системи «Наган», калібру 7,62 мм, № НЛ674П, 1941 року виготовлення, який відповідно до висновку судово-балістичної експертизи від 27.05.2011 № 274 ВКД є вогнепальною зброєю, револьвером системи «Наган»калібру 7,62 мм, № НЛ674П, 1941 року виготовлення, придатниою для стрільби патронами калібру 7,62 мм., які відповідно до висновку судово-балістичної експертизи від 30.06.2011№ 374 ВКД є стандартними револьверними боєприпасами калібру 7,62 мм, для револьверу «Наган»виготовлені заводським способом, спорядженим сімома патронами калібру 7,62 мм барабаном, після чого носив та зберігав вказаний револьвер системи «Наган»та бойові припаси до нього, без передбаченого законом дозволу.

Проте в матеріалах справи відсутні, а також в судовому засіданні не встановлені будь-які фактичні данні, на підставі яких орган досудового слідства дійшов висновку, що підсудний ОСОБА_2 незаконно придбав та зберігав револьвер системи «Наган»калібру 7,62 мм, № НЛ674П, 1941 року виготовлення та бойові припаси до нього, без передбаченого законом дозволу.

Так, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_7, які спілкувались з підсудним до подій, які відбулись 01.04.2011, у своїх показаннях зазначали, що не бачили у підсудного ОСОБА_2 зброї. Сам підсудний ОСОБА_2 у своїх показаннях, даних у судовому засіданні та на досудовому слідстві, які фактично збігаються між собою, зазначає, що револьвер системи «Наган»калібру 7,62 мм, № НЛ674П, 1941 року виготовлення та бойові припаси до нього, належали не йому, а потерпілому ОСОБА_4, і який ним було відібрано у потерпілого ОСОБА_4 під час сутички з ним, в салоні автомобіля YONG АCTION»із реєстраційним номерним знаком АА1681КІ 01.04.2011. Крім того, під час досудового слідства не було проведено судово-криміналістичної дактилоскопічної експертизи, (яку неможливо було призначити в судовому засіданні у звязку із втратою обєктів дослідження (відбитків пальців рук) після проведення судово-балістичної експертизи), щодо встановлення наявності відбитків пальців рук на самому револьвері системи «Наган», калібру 7,62 мм, № НЛ674П, 1941 року виготовлення та бойових припасів до нього, що було б непрямим доказом того кому насправді належав вказаний револьвер та бойові припаси до нього.

Також в судовому засіданні не було встановлено, яким чином підсудний ОСОБА_2 придбав зазначений револьвер та бойові припаси до нього і чи придбавав взагалі. Не встановлено, яким чином підсудний зберігав зазначений револьвер та бойові припаси до нього, а також не встановлено наявності умислу на придбання, та зберігання вказаної вогнепальної зброї та бойових припасів до неї.

Разом з тим, підсудний ОСОБА_2 у своїх показаннях, даних у судовому засіданні та на досудовому слідстві, які фактично збігаються між собою, визнав кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 263 КК України та підтвердив, що він взяв «наган»в руки лише тоді, коли вибив його з рук потерпілого і проніс до місця де його заховав.

Таким чином, мало місце носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, яке полягало в умисному переміщенні її безпосередньо при собі в руках, отже в діях підсудного ОСОБА_2 є склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ч.3 ст. 263 КК України особа, яка добровільно видала або повідомила де знаходиться зброя, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Як було встановлено в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 добровільно повідомив органу досудового слідства де знаходиться зброя, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_17 Тому, керуючись зазначеною нормою КК України, суд дійшов висновку про необхідність звільнити підсудного ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Частина перша ст. 115 КК України, передбачає кримінальну відповідальність за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Обєктом цього злочину є життя людини.

Обєктивна сторона даного злочину характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді настання смерті людини та причинним звязком між вказаними діяннями та наслідком.

Субєктивна сторона цього злочину характеризується прямим (непрямим) умислом.

Як встановлено в судовому засіданні 01.04.2011, близько 16.00 год., перебуваючи в салоні автомобіля G YONG АCTION»із реєстраційним номерним знаком АА1681КІ, що належить ОСОБА_5, яким ОСОБА_4 керував за дорученням, будучи поряд із лісосмугою у місті Бучі Київської області, на відстані близько 1 200 метрів від траси Ковель-Київ та 25 метрів від ґрунтової дороги, яка зєднує м. Буча та с. Мироцьке Бородянського району Київської області, по направленню до Бучанського цвинтаря, на ґрунті особистих неприязних відносин між ним та ОСОБА_4 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_2 здійснив постріли із револьверу системи «Наган»калібром 7,62мм, № НЛ674П, 1941 року виготовлення, у голову ОСОБА_4, чим спричинив останньому смерть.

Вбивство ОСОБА_4 підтверджується зібраними по даній кримінальній справі доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, які суд приймає до уваги, а саме:

- явкою з повинною підсудного ОСОБА_2 від 02.04.2011, де він описує обставини, за яких ним було скоєно вбивство ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 148-149);

- показаннями підсудного ОСОБА_2, які він дав на досудовому слідстві та в судовому засіданні, та які фактично збігаються між собою(т.1 а.с.166-169, 180-183, 188-189, 196-198, т. 2 а.с. 94-96), і які є логічними та послідовними, в яких він описує обставини вбивства ОСОБА_4, спосіб, знаряддя, кількість пострілів, їх локалізацію, причини припинення дій, свою поведінку та поведінку ОСОБА_4, що передувала події, їх стосунки, мотив та мету вбивства ОСОБА_4;

- протоколом огляду місця події від 01.04.2011, а саме ділянки перед лісосмугою, яка розташована перпендикулярно автотрасі Київ-Ковель, на відстані близько 1 200 м, та знаходиться неподалік від м. Буча Київської області та фото таблицею до нього (т. 1 а.с. 34-38);

- протоколом огляду місця події від 02.04.2011, а саме ділянки перед лісосмугою, яка розташована перпендикулярно автотрасі Київ-Ковель, на відстані 1 200м, та знаходиться неподалік від м. Буча Київської, під час якого вилучено револьвер системи «Наган» - знаряддя злочину та документи які посвідчують особу потерпілого ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 39-47);

- протоколом огляду автомобіля YONG AСTYON»із реєстраційним номерним знаком АА1681КІ від 02.04.2011, який знаходився поряд із будинком № 88 по вулиці К.Мироцька у м. Бучі Київської області (т. 1 а.с.48-57);

- протоколом виїмки від 02.04.2011, а саме одягу потерпілого ОСОБА_22 та кулі з фрагментами металу, вилученими при огляді та розтину трупу потерпілого ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 69);

- показаннями потерпілої ОСОБА_9, даними нею на досудовому слідстві, які збігаються з показаннями даними нею у судовому засіданні, і які є логічними та послідовними, згідно з якими її син. ОСОБА_4 проживав разом із нею за адресою: м. Київ, вул. Цимбалів Яр, 11, він раніше неодноразово судимий. 01.04.2011 ОСОБА_4 близько 13.10 год. пояснив ОСОБА_9, що він поїде зі свого будинку, так як мав намір продати свій автомобіль ВАЗ-2109, який він придбав на початку 2010 року, та розбив в кінці 2010 року. Куди збирався їхати ОСОБА_4, він не пояснив. Коли ОСОБА_9 близько 17.00 зателефонувала ОСОБА_4, то його телефон був вимкненим. 02.04.2011 вона дізналася від співробітників міліції про смерть свого сина. З ким товаришував син та чим він займався ОСОБА_15 не знає. (т. 1 а.с. 93-95, 97-98, 102-103);

- показаннями потерпілої ОСОБА_5, даними нею на досудовому слідстві, які збігаються з показаннями даними нею у судовому засіданні, які є логічними та послідовними, згідно з якими по сусідству із нею, за адресою: м. Київ, вул. Цимбалів Яр, 11, проживав ОСОБА_4, з яким вона підтримувала тісні стосунки. У подальшому вони збиралися одружитися. Останній раз вона бачила ОСОБА_4 01.04.2011, близько 13.10, коли останній привіз свою матір ОСОБА_9 з лікарні, після чого останній десь поїхав. У вечірній час того ж дня, вона неодноразово телефонувала ОСОБА_4, але останній на дзвінки не відповідав. 02.04.11, ОСОБА_5 дізналася від ОСОБА_9 про смерть ОСОБА_4 01.04.2011. ОСОБА_4 керував за довіреністю її автомобілем YONG AСTYON»із реєстраційним номерним знаком АА 1681 КІ (т. 1 а.с. 105-106, 108-113);

- показаннями свідка ОСОБА_12, даними ним на досудовому слідстві, які збігаються з показаннями, даними ним у судовому засіданні, і які є логічними та послідовними, згідно з якими ОСОБА_2 особисто в його присутності у березні 2011 року телефонував на мобільний телефон ОСОБА_4 та у телефонній розмові згадував, що останній винен йому гроші у сумі 5 000 грн. ОСОБА_12 ніколи не бачив, щоб ОСОБА_2 носив з собою ножі. У ОСОБА_4 він один раз бачив при собі ніж, але описати його не зможе, так як на той час не придав даному факту особливої уваги (т. 1 а.с. 131-133);

- показаннями свідка ОСОБА_13, даними нею на досудовому слідстві, які збігаються з показаннями даними нею у судовому засіданні, і які є логічними та послідовними, згідно з якими ОСОБА_4 був винен ОСОБА_2 певну суму грошей, проте яку саме вона не знає. (т. 1 а.с. 128-130);

- показаннями свідка ОСОБА_23, даними ним на досудовому слідстві, які збігаються з показаннями даними ним у судовому засіданні, і які є логічними та послідовними, згідно з якими ОСОБА_4 був винен ОСОБА_2 гроші у розмірі 5 000 грн. та той факт, що ОСОБА_4 колекціонував ножі, які він завжди носив із собою (т. 1 а.с. 134-135);

- протоколом відтворення обстановки і обставин події із обвинуваченим ОСОБА_2 від 04.04.2011, під час якого останній розповів та показав всі обставини подій, які відбувались 01.04.2011 (т.1 а.с. 172-174);

- показаннями свідка ОСОБА_11, даними нею на досудовому слідстві, які збігаються з показаннями даними нею у судовому засіданні, і які є логічними та послідовними, яка показала, що ОСОБА_2 її чоловік. ОСОБА_4 вона знає, як знайомого свого першого чоловіка. ОСОБА_4 неодноразово позичав у ОСОБА_2 певні суми грошей. Приблизно на початку березня 2011 року, ОСОБА_4 взяв в борг у неї гроші у сумі 5 000 грн., які повинен був повернути 01.04.11. 01.04.11 її чоловік повернувся додому у темну пору доби, він сказав, що погано себе почуває. Окрім цього, вона бачила на підлозі своєї ванної кімнати каплі крові проте не придавши вказану факту якоїсь уваги, повитирала їх. Також у березні 2011 року, під час однієї із зустрічей, ОСОБА_4 похвалився, що він придбав пістолет старого зразку, і хоч пістолет старий, але він знаходиться у доброму стані. ОСОБА_11 неодноразово бачила у ОСОБА_22 ножі (т. 1 а.с. 116, 118-125);

- висновком судово-медичної експертизи від 11.07.2011 № 8/111 (т.1 а.с. 208-220);

- висновком додаткової судово-медичної експертизи від 11.07.2011 № 13/111д, (т. 1 а.с. 225);

- висновком судово-медичної експертизи від 27.05.2011 № 226, відповідно до якого у ОСОБА_2 виявлено непроникаюче поранення передньої черевної стінки зліва, довжиною 2 см і глибиною до 2 см. Вказане пошкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликають короткочасний (більше 6, але менше 21 доби) розлад здоровя. Враховуючи розміри і глибину рани, можливо гадати, що пошкодження заподіяно гострим, можливо колюче-ріжучим предметом типа клинка ножа (т. 1 а.с. 232);

- висновком судово-балістичної експертизи від 27.05.2011 № 274 ВКД (т. 2 а.с. 26-31);

- висновком судово-балістичної експертизи від 30.06.2011 № 374 ВКД (т. 2 а.с. 37-41);

- висновком судово-хімічної експертизи від 13.05.2011№ 584/х, відповідно до якого на змивах на марлеві тампони лівої та правої руки ОСОБА_2 виявлено сліди продуктів пострілу (т. 2 а.с. 10-14));

- висновком судово-імунологічної експертизи від 30.06.2011 № 106, відповідно до якої кров потерпілого ОСОБА_4 відноситься до групи О з ізогемагглютининами анті-А і анті-В. В змиві, вилученому із задньої лівої дверці салону автомобіля НОМЕР_1 на марлевий тампон (об. № 1), на відтиску даного тампону на папері пакувального пакету (об. № 2), в змиві, вилученому з лівої пластикової частини обшивки підлокітника салону автомобіля НОМЕР_2 на марлевий тампон (об. № 4), на відтиску даного тампону на папері пакувального пакету (об. № 5), виявлена кров людини. При визначенні групової приналежності крові в обєктах №№ 1, 5 виявлений антиген Н. Відповідно, дана кров може походити від потерпілого ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 4-5);

- протоколом огляду одягу ОСОБА_4 від 17.07.2011, вилученого з приміщення моргу ОСОБА_1 ЦРЛ 02.04.2011 (т. 1 а.с. 84);

- протоколом огляду пістолета від 27.05.2011, вилученого 02.04.2011 під час огляду місця події (т. 1 а.с. 81);

- протоколом огляду трьох гумових доріжок від 17.07.2011, вилучених 02.04.2011 з салону автомобіля YONG АCTION»із реєстраційним номерним знаком АА1681КІ (т. 1 а.с. 86);

- протоколом огляду мобільного телефону G»від 12.05.2011, вилученого 01.04.2011 під час огляду місця події (т. 1 а.с. 70);

- протоколом огляду документів від 22.05.2011, вилучених 02.04.2011 під час проведення огляду місця події (т. 1 а.с. 73-75);

- протоколом огляду ножа DEN MESSER MADE IN SOLINGEN»від 25.05.2011, який був вилучений 02.04.2011 під час особистого огляду обвинуваченого ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 73-75);

- копіями довіреності на право керування автомобілем YONG АCTION»із реєстраційним номерним знаком АА1681КІ та свідоцтва про його реєстрацію (т. 2 а.с. 111-112);

- показаннями свідка ОСОБА_14 слідчого Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області, даними ним у судовому засіданні;

- показаннями свідка ОСОБА_8 заступника начальника слідчого відділення ОСОБА_1 ГУ МВС України в Київській області, даними ним у судовому засіданні;

- показаннями свідка ОСОБА_16 старшого слідчого управління ГУ МВС Київської області даними ним у судовому засіданні;

- показаннями свідка ОСОБА_6 начальника ОСОБА_1 ГУ МВС України в Київській області, даними ним у судовому засіданні;

- показаннями свідка ОСОБА_7 оперуповноваженого карного розшуку Голосіївського району м. Києва, даними ним у судовому засіданні;

- показаннями свідка ОСОБА_17 начальника карного розшуку ОСОБА_1 ГУ МВС України в Київській області, даними ним у судовому засіданні

- показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_18 завідуючої ОСОБА_1 відділу КЗКОР «КОБСМЕ», даними нею у судовому засіданні;

- показаннями судового експерта-криміналіста ОСОБА_19 завідуючого відділом криміналістики ОСОБА_1 відділу КЗКОР «КОБСМЕ», даними ним у судовому засіданні;

- показаннями експерта ОСОБА_20 старого експерта НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області, даними ним у судовому засіданні.

- показаннями судового експерта ОСОБА_21 - експерта-психіатра КОПНЛ № 1, даними ним у судовому засіданні;

- речовими доказами по справі;

- іншими матеріалами кримінальної справи в їх сукупності.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоровя особи» від 07.02.2003 № 2 умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч. 2 ст. 115 КК України, , а також без ознак, передбачених статтями 116, 118 КК України, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК України.

Аналізуючи перераховані та інші докази по даній кримінальній справі, суд приходить до висновку, що в даному випадку у ОСОБА_2, який захищався від неправомірних дій ОСОБА_4, внаслідок чого відбулося вбивство останнього, не було перевищення меж необхідної оборони з огляду на наступне.

Пленум Верховного Суду України, своєю Постановою від 26.04.2002 року № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» зорієнтував суди на те, що для того, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а і характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників, і тих, хто захищався, їх фізичні дані (вік, стать, стан здоровя) та інші обставини.

Також згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоровя особи»від 07.02.2003 № 2 відповідальність за ст. 118 або ст. 124 КК України за вбивство чи заподіяння тяжкого тілесного ушкодження в разі перевищення меж необхідної оборони або перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, настає лише за умови, що здійснений винним захист явно не відповідав небезпечності посягання чи обстановці, яка склалася.

Що стосується даної ситуації, то встановлено, що нападаючий ОСОБА_4 і той хто захищався ОСОБА_2, були один на один. Напад відбувався фактично поза межами населеного пункту. Напад зі сторони ОСОБА_4, зі слів підсудного, відбувався зненацька із застосуванням ножа, а в подальшому - вогнепальної зброї, що не підтверджено жодними доказами окрім показів підсудного.

Підсудний ОСОБА_2, виходячи з показань, даних ним на досудовому слідстві та в судовому засіданні, вживав всі можливі заходи для свого захисту, зокрема застосував прийоми самооборони, внаслідок яких ОСОБА_4 втратив контроль над ножем, який знаходився у нього в руках, та над вогнепальною зброєю, яку потерпілий схопив, перебуваючи притуленим підсудним до двері автомобіля із заломленою лівою рукою, та тримав «наган»у руках.

Після заволодіння вогнепальною зброєю ОСОБА_2 відразу автоматично зробив декілька пострілів у потерпілого, хоча характер небезпеки, що йому загрожувала, та фізичний вплив з його боку на потерпілого, який він застосував з огляду на його навики здобутої в спецпідрозділі збройних сил спеціальної фізичної підготовки, згідно з показаннями, даними ним у судовому засіданні, свідчать про те, що умисне заподіяння підсудним тяжкої шкоди потерпілому явно не відповідало небезпечності посягання та обстановці захисту, оскільки співвідношення сил було явно на користь ОСОБА_2 та він продемонстрував готовність та здатність відбиття нападу на нього з боку потерпілого.

У матеріалах даної кримінальної справи є висновок судово-психіатричної експертизи від 20.07.2011 № 649, згідно з яким ОСОБА_2 у період, коли були скоєні інкриміновані йому діяння, перебував в стані «фізіологічного»афекту, тому не міг в повній мірі віддавати собі звіт в своїх діях і керувати ними.

Відповідно до ст. 75 КПК України ніякі докази для суду не мають наперед встановленої сили, висновок експерта для суду не є обов'язковим, але незгода з ним повинна бути мотивована у вироку.

Суд дійшов висновку, що сукупність доказів у даній кримінальній справі не доводить, що ОСОБА_2 вчинив умисне вбивство ОСОБА_4 у стані сильного душевного хвилювання з огляду на наступне.

При допиті в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_21, який брав участь у проведенні судово-психіатричної експертизи, повідомив, що при проведені подібних досліджень, спеціальних інструкцій немає. Оскільки не було очевидців, дослідження підекспертного проводилося на підставі вивчення матеріалів справи та шляхом проведення бесіди з ним, на яку він з початку не погодився, вважаючи себе винним у скоєному злочині. Експертний висновок щодо зненацькості виникнення стану сильного душевного хвилювання та звуження свідомості підекспертного ґрунтується лише на фразах, які висказував підсудний. При цьому, у висновку зазначено, що в даний час підсудний може в повній мірі віддавати собі звіт в своїх діях і керувати ними.

Суд, з урахуванням показань судового експерту ОСОБА_21, які співставленні з показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_18 та судового експерта-криміналіста ОСОБА_19, даними в судовому засіданні, а також з іншими, показами у справі, оцінює висновок судово-психіатричної експертизи від 20.07.2011 № 649 критично, та вважає, що цей експертний висновок носить неконкретний характер і суперечить як показанням підсудного, так і іншим зібраним у справі доказам.

Так, у своїх показанням, даних в судовому засіданні, ОСОБА_2 продемонстрував, що чітко і в деталях памятає всі обставини події. З матеріалів справи також вбачається, що ситуація вчиненого злочину не мала ознак афектогенної, оскільки конфлікт з фінансового питання виник між сторонами не зненацька, а сварка між підсудним та потерпілим тривала певний час, після чого переросла в бійку. Отже, відсутній елемент раптовості виникнення у підсудного сильного душевного хвилювання. Емоційний стан підсудного не знижував його здатності усвідомлювати свої дії, про що свідчить його поведінка відразу після вчиненого злочину. ОСОБА_2 позбавився тіла потерпілого і сховав сліди злочину.

Згідно з показаннями судового експерта ОСОБА_21 при винесенні заключення враховувався життєвий досвід підсудного. Підсудний вистрелив «на автоматі», як його вчили стріляти два рази, так він і вчинив, якби вчили стріляти три рази стріляв би три.

При цьому, відповідно до показань судово-медичного експерта ОСОБА_18, а також показань судового експерта-криміналіста ОСОБА_19, допитаних в судовому засіданні, в голові потерпілого по дослідженню є три вхідні отвори, які були заподіяні з близької дистанції, приблизно 2 м. Тобто було три постріли і всі вони були вхідними. До смерті призвела рана № 3.

Пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоровя особи»від 07.02.2003 № 2 орієнтує суди України на те, що потрібно мати на увазі, що субєктивна сторона вбивства або заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, відповідальність за які передбачена 116 та 123 КК України, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними. Необхідною умовою кваліфікації дій винного за зазначеними статтями є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого. Насильство може бути як фізичним (заподіяння тілесних ушкоджень або побоїв, незаконне позбавлення волі тощо), так і психічне (наприклад, погроза завдати фізичної, моральної чи майнової шкоди). До тяжкої образи слід відносити явно непристойну поведінку потерпілого, що особливо принижує честь винного або близьких йому осіб.

Тяжка образа під час сварки між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 буда нанесена саме підсудним потерпілому, а не навпаки, що підтверджується показами підсудного, який знав, що потерпілий неодноразово перебував в місцях позбавлення волі і для нього особливо образливими та принижуючими, як підкреслював у своїх показаннях сам підсудний, були слова «криса»та «гніда», а також загроза з боку підсудного поширити негативні відомості про потерпілого. Зазначене спровокувало негативну та агресивну реакцію потерпілого на образу підсудного. Також у матеріалах справи відсутні прямі докази нанесення тілесних ушкоджень саме потерпілим підсудному і до моменту здійснення ОСОБА_2 пострілів, що в сукупності з наведеним вище виключає кваліфікацію скоєного підсудним за статтями 116, 118 КК України.

Аналізуючи зібрані по даній кримінальній справі, досліджені в судовому засіданні викладені докази, суд приходить до висновку, що дії підсудного ОСОБА_2 які виразились в умисному вбивстві ОСОБА_4, підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК України.

Кваліфікацію дій підсудного ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою, суд вважає правильною, оскільки в судовому засіданні встановлено, що 01.04.2011, близько 16.10 год., ОСОБА_2 після вчинення вбивства ОСОБА_4, викинув труп останнього з салону автомобіля YONG АCTION»із реєстраційним номерним знаком АА1681КІ, що на праві власності належить ОСОБА_5, та яким за дорученням керував ОСОБА_4, поряд із лісосмугою у місті Бучі Київської області, на відстані близько 1 200 метрів від траси Ковель-Київ та 25 метрів від ґрунтової дороги, яка зєднує м. Бучу та с. Мироцьке Бородянського району Київської області, по направленню до Бучанського цвинтаря. Після чого, незаконного заволодівши вище вказаним транспортним засобом поїхав до м. Бучі Київської області, де залишивши його неподалік від будинку № 88 по вулиці Києво-Мироцька, поїхав до м. Києва, скоївши таким чином злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні підсудний визнав звою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Окрім визнання підсудним ОСОБА_2 своєї вини, його вина доказується зібраними по справі доказами, а саме:

- явкою з повинною підсудного ОСОБА_2 від 02.04.2011, (т. 1 а.с. 148-149);

- показаннями підсудного ОСОБА_2, які він дав у судовому засіданні, які фактично збігаються з показаннями, які він давав на досудовому слідстві (т.1 а.с.166-169, 180-183, 188-189, 196-198, т. 2 а.с. 94-96), і які є логічними та послідовними;

- протоколом огляду автомобіля YONG AСTYON»із реєстраційним номерним знаком АА1681КІ від 02.04.2011, який знаходився поряд із будинком № 88 по вулиці К.Мироцька у м. Бучі Київської області (т. 1 а.с.48-57);

- протоколом виїмки від 02.04.2011, а саме одягу потерпілого ОСОБА_22 та кулі з фрагментами металу, вилученими при огляді та розтину трупу потерпілого ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 69);

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 даними нею на досудовому слідстві, які збігаються з показаннями даними нею у судовому засіданні і які є логічними та послідовними (т. 1 а.с. 93-95, 97-98, 102-103);

- показаннями потерпілої ОСОБА_5, даними нею на досудовому слідстві, які збігаються з показаннями даними нею у судовому засіданні і які є логічними та послідовними (т. 1 а.с. 105-106, 108-113);

- протоколом відтворення обстановки і обставин події із обвинуваченим ОСОБА_2 від 04.04.2011, під час якого останній розповів та показав всі обставини подій, які відбувались 01.04.2011 (т.1 а.с. 172-174);

- висновком судово-імунологічної експертизи від 30.06.2011 № 106, відповідно до якої кров потерпілого ОСОБА_4 відноситься до групи О з ізогемагглютининами анті-А і анті-В. В змиві, вилученому із задньої лівої дверці салону автомобіля НОМЕР_1 на марлевий тампон (об. № 1), на відтиску даного тампону на папері пакувального пакету (об. № 2), в змиві, вилученому з лівої пластикової частини обшивки підлокітника салону автомобіля НОМЕР_2 на марлевий тампон (об. № 4), на відтиску даного тампону на папері пакувального пакету (об. № 5), виявлена кров людини. При визначенні групової приналежності крові в обєктах №№ 1, 5 виявлений антиген Н. Відповідно, дана кров може походити від потерпілого ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 4-5);

- протоколом огляду трьох гумових доріжок від 17.07.2011, вилучених 02.04.2011 з салону автомобіля YONG АCTION»із реєстраційним номерним знаком АА1681КІ (т. 1 а.с. 86);

- протоколом огляду документів від 22.05.2011, вилучених 02.04.2011 під час проведення огляду місця події (т. 1 а.с. 73-75);

- копіями довіреності на право керування автомобілем YONG АCTION»із реєстраційним номерним знаком АА1681КІ та свідоцтва про його реєстрацію (т. 2 а.с. 111-112);

- показаннями свідка ОСОБА_14 слідчого Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області, даними ним у судовому засіданні;

- показаннями свідка ОСОБА_8 заступник начальника слідчого відділення ОСОБА_1 ГУ МВС України в Київській області, даними ним у судовому засіданні;

- показаннями свідка ОСОБА_16 старшого слідчого слідчого управління ГУ МВС Київської області даними ним у судовому засіданні;

- показаннями свідка ОСОБА_6 начальника ОСОБА_1 ГУ МВС України в Київській області, даними ним у судовому засіданні;

- показаннями свідка ОСОБА_7 оперуповноваженого карного розшуку Голосіївського району м. Києва, даними ним у судовому засіданні;

- показаннями свідка ОСОБА_17 начальника карного розшуку ОСОБА_1 ГУ МВС України в Київській області, даними ним у судовому засіданні

- речовими доказами по справі;

- іншими матеріалами кримінальної справи в їх сукупності.

Однак, відповідно до ч. 4 ст. 289 КК України, звільняється від кримінальної відповідальності судом особа, яка вперше вчинила дії, передбачені цією статтею (за винятком випадків незаконного заволодіння транспортним засобом із застосуванням насильства до потерпілого чи погрозою застосування такого насильства), але добровільно заявила про це правоохоронним органам, повернула транспортний засіб власнику і повністю відшкодувала завдані збитки.

Як встановлено в судовому засіданні, підсудний ОСОБА_2, вперше вчинив цей злочин, без застосування будь-якого насильства до потерпілого, оскільки між скоєнням вбивства ОСОБА_4 та незаконним заволодінням транспортним засобом пройшов значний проміжок часу, а тому ці діяння відокремлені між собою, у звязку з чим не може кваліфікуватися, як незаконне заволодіння транспортним засобом із застосуванням насильства до потерпілого, добровільно повідомив правоохоронні органи про те, що він незаконно заволодів транспортним засобом, а саме автомобілем YONG АCTION»із реєстраційним номерним знаком АА1681КІ, що на праві власності належить ОСОБА_5, та яким за дорученням керував ОСОБА_4, повідомив де знаходиться вказаний автомобіль та ключі від нього. Збитків власнику транспортного засобу ОСОБА_5 завдано не було.

З огляду на це, суд вважає за можливе, застосувавши положення ч. 4 ст. 289 КК України, звільнити підсудного ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Приведений об'єм доказів, суд визнає достатнім, самі докази допустимими, у зв'язку з чим, вважає за можливе покласти їх в основу обвинувального вироку відносно підсудного ОСОБА_2

Аналізуючи зібрані по даній кримінальній справі фактичні дані у їх сукупності, суд приходить до висновку, що зібрані докази, а саме показання підсудного, потерпілих, свідків, дані протоколів огляду місця події, відтворення обстановки та обставин подій, за участю підсудного ОСОБА_2, висновки судових експертиз, показання експертів, які проводили відповідні експертні дослідження по даній кримінальній справі, речовими доказами тощо, в повному обсязі доводять вину ОСОБА_2 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, а саме носінні вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів без передбаченого законом дозволу; ч. 1 ст. 115 КК України, а саме умисному вбивстві, тобто умисному, протиправному заподіянню смерті іншій людині ОСОБА_4, та ч. 1 ст. 289 КК України, а саме незаконному заволодінню транспортним засобом з будь-якою метою,

Оцінка доказів в порядку ст. 67 КПК України, дає суду підстави вважати, що описані підсудним події, дійсно мали місце, але не в тому порядку, в якому він їх викладає, а показання потерпілих та свідків не є переказом показань один одного, а навпаки, кожне в своїй частині разом з іншими доказами по справі складають та повністю відтворюють всі обставини події, що досліджувались по справі та були встановлені судом.

Обираючи покарання, суд враховує, що підсудний скоїв злочини, які віднесено до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості та тяжких злочинів.

Обставинами, які помякшують відповідальність підсудного, суд вважає, явку з повинною, визнання вбивства ОСОБА_4, визнання вини у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 289 КК України, щире каяття, сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які обтяжують відповідальність підсудного, судом не встановлено.

За місцем проживання підсудний ОСОБА_2 характеризується позитивно, скарг від сусідів не надходило, не працює, раніше до кримінальної відповідальності не притягався та засудженим не був.

На обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

За даних умов, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу підсудного, помякшуючі відповідальність підсудного обставини, суд вважає, що виправлення підсудного не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає підсудному покарання у виді позбавлення волі.

При визначені розміру та виду покарання, суд виходить з того, що призначене покарання має бути, необхідне й достатнє для виправлення підсудного та попередження нових злочинів, а тому вважає за доцільним призначення мінімального строку покарання у виді позбавлення волі визначеного ч. 1 ст. 115 КК України

Запобіжний захід у відношенні підсудного суд залишає без змін тримання під вартою.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 81 КПК України.

Керуючись статтями 323, 324, 327 КПК України, суд,

з а с у д и в:

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та на підставі ч. 3 ст. 263 КК України, звільнити його від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України..

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання по цій статті у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та на підставі ч. 4 ст. 289 КК України, звільнити його від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Відбування покарання засудженому ОСОБА_2 рахувати з 02.04.2011.

Речові докази по справі, а саме:

1) Мобільний телефон », IMEI 0440-8, знаходяться на зберіганні у СУ ГУМВС України в Київській області (т. 1 а.с. 71) передати потерпілій ОСОБА_9;

2) Шкіряний гаманець із надписом », пластикове посвідчення № 1372 видане 03.07.2009 на прізвище ОСОБА_4, знаходяться на зберіганні у СУ ГУМВС України в Київській області (т. 1 а.с. 76); талон до посвідчення водія КІА № 674239, серії КІА № 203239 на прізвище ОСОБА_4, посвідчення Міністерства автомобільного транспорту УРСР за № 000382 видане 13.03.1978 на прізвище ОСОБА_4, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ААС 730080 на прізвище ОСОБА_24, посвідчення серії ААБ № 049035, видане 10.06.2009 Голосіївською районною державною адміністрацією у м. Києві на прізвище ОСОБА_4, заява ОСОБА_4 про розлучення від 08.11.2010 передані під розписку ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 77) залишити потерпілій ОСОБА_9;

3) Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ААС 846883 на прізвище ОСОБА_5, довіреність від 23.03.2011 відповідно до якого ОСОБА_5 дозволяє керувати своїм автомобілем ОСОБА_4 передані під розписку ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 78) залишити ОСОБА_5;

4) Розкладний ніж KER DEN MESSER MADE IN SOLINGEN», вилучений 02.04.2011 під час особистого обшуку ОСОБА_2, який знаходиться на зберіганні у СУ ГУМВС України в Київській області (т. 1 а.с.80) передати до колекції НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області.

5) Револьвер системи «Наган»калібру 7,62 мм, № НЛ674П, 1941 року виготовлення, 4 патрона калібром 7,62 мм, 3 гільзи калібру 7,62 мм, куля та три фрагменти, які знаходяться на зберіганні у СУ ГУМВС України в Київській області (т. 1 а.с. 83) передати до колекції НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області;

6) Шкарпетки, пара чоловічих туфель, спортивна куртка, футболка, джинсові штани, труси, вилучені 02.04.2011 із моргу ОСОБА_1 ЦРЛ, які знаходяться на зберіганні у СУ ГУМВС України в Київській області (т. 1 а.с. 85) знищити.

7) ОСОБА_15 гумових доріжки, вилучені 02.04.2011 із салону автомобіля YONG АCTION» із реєстраційним номерним знаком АА1681КІ, які знаходяться на зберіганні у СУ ГУМВС України в Київській області (т. 1 а.с. 88) передати власнику ОСОБА_5;

8) Розкладний ніж KER DEN MESSER MADE IN SOLINGEN», вилучений 14.07.2011 під час огляду будинку № 11, по вул. Цимбалів Яр, у м. Києві, який знаходиться на зберіганні у СУ ГУМВС України в Київській області (т.1 а.с.90) передати до колекції НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУМВС України в Київській області витрати, повязані з проведенням судових експертиз у розмірі 9 053,50 грн.

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід відносно підсудного ОСОБА_2, залишити без змін - тримання під вартою.

На вирок до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області може бути подано апеляцію впродовж 15 діб з моменту проголошення вироку, підсудними в той же строк із моменту отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_25