№1-528/10
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2010 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. 88, кв. 15, в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно та заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою за попередньою змовою групою осіб за таких обставин.

07.11.2009 року близько 18 години ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні залізничного вокзалу ст. Київ-Московський, який розташований по вул. Саперно-Слобідській, 39 у м. Києві, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_5, яка сиділа на лавці та закінчивши розмовляти по мобільному телефону, вона поклала телефон на лавку. Присівши на лавку поряд з ОСОБА_5, ОСОБА_4 таємно викрав у останньої мобільний телефон марки «Sony Ericsson W 580i» вартістю 1 600 грн. з чохлом, який матеріальної цінності не становить. В середині телефону знаходилась сім-карта оператора «Джинс» вартістю 25 грн., на рахунку якої було 30 грн. та сім-карту оператора «Лайф» вартістю 25 грн., на рахунку якої перебувало 30 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1 710 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, 07.02.2010 року приблизно о 22 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебуваючи у вагоні № 3 електропоїзду № 831 сполученням «Київ-Гречани», побачив на полиці для багажу спортивну сумку, яка належала провіднику ОСОБА_6. ОСОБА_4 маючи на меті таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, реалізовуючи свій злочинний намір, підійшов до полиці, на якій знаходилася сумка та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав сумку ОСОБА_6 вартістю 50 грн., в якій знаходились особисті речі, а саме: халат, вартістю 20 грн., шарф, вартістю 40 грн., рушник, вартістю 10 грн., чоловічі перчатки, вартістю 50 грн., прапорці жовтого та червоного кольору в чорному чохлі , вартістю 20 грн., чоловіча сумочка, вартістю 30 грн., упаковка серветок, вартістю 5 грн., зошит на 96 арк., вартістю 5 грн., посвідчення на допущення до роботи в електроустановках напругою до 1000Вт на прізвище ОСОБА_6, посвідчення про проходження пожежно-технічного мінімуму на прізвище ОСОБА_6, особова медична книжка на прізвище ОСОБА_6, які матеріальної цінності не становлять, мобільний телефон «Нокіа 95» в комплекті з навушниками та картою памяті на 4 ГБ, вартістю 3 770 грн., з сім-картою мобільного оператора «Лайф» вартістю 25 грн., на рахунку якої коштів не було, зарядний пристрій для мобільного телефону, вартістю 20 грн., продукти харчування, вартістю 10 грн., які знаходились в двох лотках вартість кожного 5 грн., апельсин 1 шт., вартістю 1 грн., мінеральна вода «Трускавець» вартістю 3 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4 079 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 21.11.2009 року близько 22 год. 30 хв., разом з раніше знайомим ОСОБА_7,( матеріали кримінальної справи що стосуються факту вчинення ОСОБА_7 шахрайських дій відносно ОСОБА_8 виділені на підставі постанови від 24.02.2010р. слідчого СВ ЛВ на ст. Київ-Пасажирський) перебуваючи на південному вокзалі ст. Київ-Пасажирський, зустріли раніше не знайомого ОСОБА_8, після чого разом почали розпивати спиртні напої. Під час розпиття спиртних напоїв ОСОБА_4 та ОСОБА_7 побачили у ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Samsung X 510». В подальшому ОСОБА_4 маючи на меті заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи повторно з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_7 реалізовуючи свій злочинний намір, попросив у ОСОБА_8 мобільний телефон під приводом здійснення дзвінка рідним. ОСОБА_8 не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_4 та ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 свій мобільний телефон, отримавши який ОСОБА_4В зробив вигляд, що комусь телефонує та відійшов разом з ОСОБА_7 у бік, а потім з місця вчинення злочину зникли, заволодівши мобільним телефоном марки «Samsung X 510», вартістю 500 грн., в середині якого знаходилась сім-картка оператора «Діджус» вартістю 25 грн., на рахунку якої було 5 грн., заподіявши таким чином потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 530 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому злочині визнав повністю, щиро кається, пояснив, що 07.11.2009 року близько 18 години перебуваючи в приміщенні вокзалу Київ - Московський, познайомився з ОСОБА_5, яка сиділа на лавці та розмовляла по телефону. Після своєї розмови остання поклала мобільний телефон на лавку. Він розмовляючи з нею таємно викрав телефон, який лежав на лавці, продавши його.

Крім цього, 07.02.2010 року близько 22 год. 30 хв., він їхав в вагоні № 3 електропоїзду сполученням «Київ-Гречани» та побачив на поличці для багажу сумку. Він її взяв і пішов в другий вагон. На станції Хмельницький його затримали працівники міліції та вилучили у нього сумку з речами.

Крім цього, 21.11.2009 року близько 22 год. 30 хв., перебуваючи на південному вокзалі ст. Київ-Пасажирський, з знайомим ОСОБА_7 зустріли раніше не знайомого ОСОБА_8, після чого разом почали розпивати спиртні напої. Під час розпиття спиртних напоїв він та ОСОБА_7 побачили у ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Samsung X 510», який він попросив для того, щоб зателефонувати. Роблячи вигляд, що комусь телефонує вони почали відходити від ОСОБА_8 і зникли. Мобільний телефон продав таксисту за 80 грн.

Показання підсудного ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

В судовому засіданні на обговорення поставлено питання про недоцільність дослідження інших доказів у справі, а саме: показань потерпілих, свідків, всіх матеріалів справи, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

Суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, зясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, розяснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Винність ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 190 КК України, повністю підтверджується та доведена зібраними у кримінальній справі доказами, дослідження яких відповідно до ст. 299, 3011 КПК України, за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним.

Виходячи з наведеного, винність ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненими повторно та заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою за попередньою змовою групою осіб доведена.

Судом кваліфікуються дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст 185, ч.2 ст. 190 КК України.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного в силу 89 КК України не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та на обліку у лікаря - психіатра не перебуває.

Обставиною, що помякшує покарання визнано - щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання визнано вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

З урахуванням вище зазначеного, враховуючи сукупність обєктивних та субєктивних передумов, а саме: тяжкість злочину, особу винного та інші вище зазначені обставини справи, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання підсудного не можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд застосовує до ОСОБА_4 покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - у виді позбавлення волі.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 81 КПК України.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з ОСОБА_4.

Суд вважає, що цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним за ч. 2 ст. 185 , ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання :

за ч. 2 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі

за ч.2 ст. 190 КК України 2 роки позбавлення волі

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточну міру покарання ОСОБА_4 призначити у виді 2-х років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з 11 лютого 2010р.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 530 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення товарознавчої експертизи на користь НДЕЦ при УМВС у Хмельницькій області у розмірі 423 гривні 69 копійок. ( р/р 0321, МФО 815013, код 25575309 Управління Держказначейства Хмельницької області для зарахування НДЕЦ при УМВСУ в Хмельницькій області).

Речові докази мобільний телефон ««Sony Ericsson W 580i» залишити у власності потерпілої ОСОБА_5,

Халат, шарф, рушник, чоловічі перчатки, прапорці жовтого та червоного кольору в чорному чохлі, чоловіча сумочка, упаковка серветок, зошит на 96 арк., посвідчення на допущення до роботи в електроустановках напругою до 1000Вт на прізвище ОСОБА_6, посвідчення про проходження пожежно-технічного мінімуму на прізвище ОСОБА_6, особова медична книжка на прізвище ОСОБА_6, мобільний телефон «Нокіа 95» в комплекті з навушниками та картою памяті на 4 ГБ, з сім-картою мобільного оператора «Лайф» на рахунку якої коштів не було, зарядний пристрій для мобільного телефону, продукти харчування, які знаходились в двох лотках апельсин 1 шт., мінеральна вода «Трускавець» залиши у власності потерпілого ОСОБА_6

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін утримання під вартою у Київському СІЗО Державного Департаменту України з питань виконання покарань.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Соломянський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Соломянського

районного суду м. Києва О.М. ОСОБА_1