Справа № 525/202/15-к
Провадження № 1-кс/525/23/2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.03.2015 року сел. Велика Багачка

Слідчий суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю заявника-потерпілого ОСОБА_3 , старшого прокурора прокуратури Великобагачанського району ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ст.306 КПК України скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 19.01.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України, -

в с т а н о в и в:

Потерпілий ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області зі скаргою в порядку п.3 ч.1 ст.303 КПК України про скасування постанови старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 19.01.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України.

Зі скарги ОСОБА_3 вбачається, що постановою старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 19.01.2015 року, копію якої він отримав 23.01.2015 року, було закрито кримінальне провадження №0000022, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2013 року за фактом спричинення йому тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості 22.04.2011 року на ринковій площі в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області. Потерпілий ОСОБА_6 вважає вищевказану постанову слідчого незаконною, оскільки, як вказує, органом досудового розслідування не з`ясовані всі обставини заподіяння йому ОСОБА_7 тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості; зазначає про те, що орган досудового розслідування, закриваючи провадження у справі, не дав належної оцінки висновку комісійної судово-медичної експертизи щодо механізму утворення тілесного ушкодження на його тілі, не проведено слідчого експерименту щодо механізму заподіяного йому тілесного ушкодження, не в повному обсязі виконані вказівки згідно попередньої ухвали суду і, відповідно, орган досудового розслідування дійшов передчасного висновку щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Посилаючись на вищевикладені обставини, заявник потерпілий ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Великобагачанського районного суду зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 19.01.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України та просив скасувати дану постанову слідчого як передчасну.

Ухвалою слідчого судді Великобагачанського районного суду від 12.02.2015 року було прийнято до розгляду та відкрито судове провадження за скаргою потерпілого ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 19.01.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України, цією ж ухвалою з Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області та прокуратури Великобагачанського району Полтавської області для вивчення та дослідження слідчим суддею згідно даної ухвали витребувані матеріали кримінального провадження №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України (а.13).

З 30.01.2015 року по 09.02.2015 року суддя ОСОБА_1 перебував в нарадчій кімнаті в складі колегії суддів Великобагачанського районного суду при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.3 ст.368 КК України. В період з 13.02.2015 року по 20.02.2015 року включно суддя ОСОБА_1 перебував на лікарняному. Розгляд скарги призначено на 04.03.2015 року.

В судовому засіданні 04.03.2015 року особа, яка подала скаргу ОСОБА_6 подану скаргу підтримав у повному обсязі, в своїх поясненнях посилався на обставини, що викладені у скарзі і просив її задовольнити. Також потерпілий ОСОБА_6 посилався на неповноту з`ясування органом досудового розслідування всіх істотних обставин справи.

Старший прокурор прокуратури Великобагачанського району ОСОБА_4 в судовому засіданні посилалась на те, що підстави для скасування постанови слідчого відсутні, оскільки органом досудового розслідування детально з`ясовані всі обставини по кримінальному провадженню і необхідність проведення додаткової перевірки в даний час відсутня.

Старший слідчий СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, він належним чином повідомлений про день і час розгляду скарги (а.с.22), згідно ч.3 ст.306 КПК України відсутність цієї особи не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника-потерпілого ОСОБА_6 , думку та міркування старшого прокурора прокуратури Великобагачанського району ОСОБА_4 , вивчивши матеріали судового провадження за скаргою ОСОБА_6 та дослідивши матеріали кримінального провадження №0000022, внесеного до ЄРДР 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України, і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що в даний час є передбачені законом підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 19.01.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України, виходячи з таких підстав.

Досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, зокрема, закриттям кримінального провадження (п.5 ст. 3 КПК України).

Згідно ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Поняття верховенства права та його зміст розкрито у Рішеннях Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 та від 11.10.2011 року №10-рп/2011.

Відповідно до положень ст.9 цього Кодексу, під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства (принцип законності).

При цьому, слідчий зобов`язаний (а не має право) всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами (ст.22 КПК України).

За нормами ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Також, відповідно до ч.4 ст.40 КПК України, слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі.

Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2013 року внесено відомості про те, що 22.04.2011 року близько 09 год. на базарній площі в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_7 , 1973 р.н. на ґрунті неприязних відносин умисно, шляхом викручування пальця наніс ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді відкритого вивиха проксимального між фалангового суглоба 5 пальця лівої кисті, які згідно акту судово-медичного обстеження №219 від 06.06.2011 року утворились від дії тупих предметів та відносяться до ушкоджень середнього степеню тяжкості, як спричинивши тривалий розлад здоров`я (а.кп.1) - кримінальне провадження №0000022; попередня кваліфікація кримінального провадження ч.1 ст.122 КК України.

Згідно ч.3 ст.110 КПК України, процесуальне рішення слідчого приймається у формі постанови. Норми ч.5 цього Кодексу визнають, що постанова слідчого повинна складатися із вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

З матеріалів кримінального провадження №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України, внесеного до ЄРДР вбачається, що в ході досудового розслідування слідчими по даному кримінальному провадженню станом на 23.07.2014 року проводились певні слідчі дії: було проведено допит потерпілого ОСОБА_3 , а також проведені допити ряду свідків, на яких у своїх свідченнях посилався потерпілий ОСОБА_6 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; проведено відтворення обстановки та обставин події злочину з участю потерпілого ОСОБА_3 , призначено і проведено ряд експертиз, зокрема, судово-медичну та комісійну судово-медичну експертизи; проведено ряд інших слідчих дій, зокрема, у спосіб, передбачений ст.40 КПК України.

Постановою начальника СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_16 від 23.07.2014 року було закрито кримінальне провадження №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України (а.к.п.159).

Ухвалою слідчого суді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22.09.2014 року скаргу потерпілого ОСОБА_3 було задоволено і скасовано як передчасну постанову начальника СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_16 від 23.07.2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України (а.к.п.156-166); цією ж ухвалою зобов`язано орган досудового розслідування провести ряд слідчих (процесуальних) дій по вищевказаному кримінальному провадженню.

Після цього, органом досудового розслідування та процесуальним керівником у справі проведено ряд слідчих дій по даному кримінальному провадженню: проведено повторний допит потерпілого ОСОБА_6 (а.к.п.179-181); допитано в якості свідка громадянина ОСОБА_7 (а.к.п.186-188); допитано в якості свідків громадян ОСОБА_17 , ОСОБА_14 (а.к.п.189-193); повторно допитано потерпілого ОСОБА_6 (а.к.п.194-197); проведено одночасний допит осіб ОСОБА_14 та ОСОБА_6 (а.к.п.198-201); додатково допитана в якості свідка ОСОБА_18 (а.к.п.202-204); допитано в якості свідка ОСОБА_19 (а.к.п.205-206); витребувано інформацію з Великобагачанської ЦРЛ щодо звернення за медичною допомогою гр-на ОСОБА_7 (а.к.п.207-210). Після проведення цих процесуальних дій по даному кримінальному провадженню, постановою старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 19.01.2015 року вищевказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень в діях ОСОБА_7 , передбачених ст.122 (без зазначення частини цієї статті) та ст.128 КК України.

Однак, аналіз досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України, враховуючи доводи скарги потерпілого ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 19.01.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України свідчить про те, що органом досудового розслідування не в повному обсязі виконані вимоги ухвали слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22.09.2014 року, а також раніше надані вказівки прокурора Великобагачанського району від 03.09.2012 року та процесуального керівника-прокурора від 05.04.2013 року.

Так, прокурором Великобагачанського району Полтавської області 03.09.2012 року по даній кримінальній справі (на той час) слідчому було надано ряд письмових вказівок, зокрема, встановити та допитати в якості свідків медичних працівників, які надавали медичну допомогу потерпілому. Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дані особи Великосорочинської лікарні Миргородського району Полтавської області, де потерпілому ОСОБА_10 надавалась медична допомога органом досудового розслідування не встановлювались і в якості свідків з приводу характеру тілесного ушкодження, з яким ОСОБА_6 первинно звернувся до вищевказаного медичного закладу, не допитувались.

Також, зі змісту вказівок прокурора від 05.04.2013 року вбачається, що органу досудового розслідування вказувалося на необхідність витребування всієї медичної документації про надання медичної допомоги ОСОБА_10 у Великосорочинській лікарні Миргородського району Полтавської області 22.04.2011 року, проведення рентгену та виготовлення рентгензнімку пальця лівої руки. Відповідно, логічним та доцільним є витребування та приєднання до матеріалів кримінального провадження завіреної копії Витягу з Журналу реєстрації рентгенівських досліджень за 22.04.2011 року. Однак, дані документи слідчим не витребовувались і в матеріалах кримінального провадження відсутні. Ці дії не були проведені органом досудового розслідування і після скасування постанови начальника СВ Великобагачанського РВ ОСОБА_16 від 23.07.2014 року ухвалою слідчого судді Великобагачанського районного суду від 22.09.2014 року. При цьому вбачається, що витребування та дослідження цих документів мають суттєве значення, оскільки з мотивувальної частини висновку комісійної судово-медичної експертизи №71 від 22.05.2014 року вбачається, що для проведення даної експертизи експертною установою слідчому неодноразово направлялися листи з проханням направити викопіровку з Журналу рентгендосліджень медичного закладу Великосорочинської лікарні Миргородського району Полтавської області. Однак, з досліджених матеріалів кримінального провадження не вбачається, чи надавалось слідчим органом вищевказаній експертній комісії відповідне викопіювання, відповідно, слідує, що дана документація експертною установою при проведенні експертизи не досліджувалася. В даний час витребувати дану медичну документацію можливо у спосіб, передбачений ст.40 КПК України, а у разі відмови видати таку документацію можливо звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням в порядку ст.160 КПК України. Отже, на даний час вищевказані вказівки прокурора та слідчого судді, які є обов`язковими, органом досудового розслідування по даному кримінальному провадженню не виконані.

З висновку комісійної судово-медичної експертизи №71 від 22.05.2014 року, що маються в матеріалах кримінального провадження відносно отриманого тілесного ушкодження потерпілим ОСОБА_6 вбачається, що у нього виявлено відкритий повний тильний вивих середньої фаланги п`ятого пальця лівої кисті, який утворився при перерозтягненні суглобної сумки дистального між фалангового суглобу зі зміщенням у тильний бік (а.к.п.129-135). Отже, тілесне ушкодження, виявлене у ОСОБА_3 стосується середньої фаланги п`ятого пальця лівої кисті руки ОСОБА_3 .

Між тим, в матеріалах кримінального провадження на аркушах 70-82 мається протокол відтворення обстановки та обставин події злочину, датований 25.06.2011 року. Як вбачається з його змісту, в ході даної слідчої дії (проводив слідчий ОСОБА_20 ) ОСОБА_6 показав на статистові, як його взяв за палець ОСОБА_7 ; показував на статисті, як ОСОБА_7 викручував йому палець. Ці покази ОСОБА_3 зафіксовано також за допомогою фотозйомки. Однак, як вбачається з фотографій, що є додатком до протоколу відтворення обстановки і обставин події злочину від 25.06.2011 року, ОСОБА_6 показує на статисту мізинний палець не лівої, а правої руки, що в своїй сукупності суперечить показанням, які викладені у протоколі відтворення обстановки і обставин події злочину від 25.06.2011 року та у всіх протоколах допиту потерпілого ОСОБА_3 , а також висновкам комісійної судово-медичної експертизи №71 від 22.05.2014 року про те, що тілесне ушкодження у потерпілого ОСОБА_3 стосується виключно фаланги п`ятого пальця лівої кисті його руки (а не правої його руки). Тобто, об`єктивно вбачається, що зафіксовані результати проведеної слідчої дії суперечать наявним у справі даним щодо локалізації отриманого тілесного ушкодження потерпілим ОСОБА_6 . Проте дана суттєва розбіжність у фіксації відповідної слідчої дії в порівнянні зі стабільними показаннями потерпілого ОСОБА_3 органом досудового розслідування залишилась по суті не поміченою і не була усунена в ході проведення досудового розслідування після 22.09.2014 року, зокрема, у спосіб, передбачений ст.240 КПК України шляхом проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_3 , який наполягав на його проведенні ще при розгляді його первинної скарги на постанову начальника СВ Великобагачанського РВ про закриття кримінального провадження і погоджувався взяти в ній участь. Також, з заяв потерпілого ОСОБА_3 до прокурора Великобагачанського району Полтавської області та СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області, які він подавав в період з листопада 2014 року по січень 2015 року вбачається, що він наполягав на проведенні слідчого експерименту, однак дана слідча дія органом досудового розслідування проведена не була. При цьому, у разі відмови потерпілого ОСОБА_3 взяти участь у проведенні даної слідчої дії, ця відмова повинна бути слідчим належним чином оформлена, що в подальшому може виключити посилання заявника на небажання органу досудового розслідування проводити цю слідчу дію, однак, в даному випадку цього зроблено не було.

В цьому контексті увагу звертає та обставина, що у своїх скаргах до прокурора Великобагачанського району та Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області в період з листопада 2014 року по січень 2015 року потерпілий ОСОБА_6 зазначав про те, що 23.06.2014 року слідчим ОСОБА_5 було проведено з його участю та з участю гр. ОСОБА_21 (учасника слідчої дії) в с. Устивиця Великобагачанського району слідчий експеримент із застосуванням фотозйомки, однак ці матеріали відсутні в кримінальному провадженні і з ними могли проводитись певні маніпуляції. На це потерпілий ОСОБА_6 також вказував під час розгляду судом його первинної скарги у вересні 2014 року та в судовому засіданні 04.03.2015 року. В досліджених слідчим суддею матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які процесуальні документи з приводу проведення слідчим даної процесуальної дії у червні 2014 року в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, і в матеріалах цього провадження відсутні офіційні відомості (довідка, рапорт, повідомлення тощо) про те, проводилась чи не проводилась дана слідча дія в червні 2014 року, якщо так, то чи здійснювалась фотозйомка і де знаходяться фотознімки, якщо така дія мала місце, оскільки це питання неодноразово ставить потерпілий як перед слідчим, так і прокурором, однак будь-які підтверджуючі відомості про ствердження або спростування даного факту в матеріалах кримінального провадження відсутні. По суті, через відсутність офіційної інформації з цього питання в матеріалах кримінального провадження, 15.01.2015 року потерпілий ОСОБА_6 пропонував підписати старшому слідчому певний «Акт», що не узгоджується з положеннями КПК України і не може бути певною умовою для проведення слідчого експерименту, яка була висунута зі сторони потерпілого (а.с.п.6). Отже, слідчий експеримент, на який погоджується потерпілий ОСОБА_6 (як він зазначив в судовому засіданні 04.03.2015 року в присутності прокурора) не може бути проведений з будь-якою умовою (зокрема, висунення певних умов слідчому зі сторони потерпілого) перед цією слідчою дією, оскільки це суперечить положенням ст.240 КПК України, будь-які уточнення чи доповнення щодо вже проведеної слідчої дії учасник цієї слідчої дії може зазначити у протоколі даної процесуальної дії перед його підписанням.

В оскаржуваній потерпілим ОСОБА_6 постанові слідчого міститься посилання на положення ст.36 КК України та зазначається про те, що заподіяний ОСОБА_10 22.04.2011 року фізичний біль ОСОБА_7 був спровокований самим потерпілим, його протиправними діями, спрямованими на заволодіння чужим майном (майном продавця ОСОБА_7 ) без дозволу власника, ОСОБА_7 захищаючи право власності від неправомірних посягань та зупиняючи дії ОСОБА_3 , у руці якого знаходилась покришка, викрутив мізинний палець лівої руки.

В п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону» зазначено, що необхідною обороною визначаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Також потрібно з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. У п.10 даної постанови також зазначається про те, що оскільки відповідно до ст.11 КК злочином є суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), не утворюють стану необхідної оборони дії, спрямовані на припинення правопорушення та заподіяння шкоди, яка хоча формально й містить ознаки злочину, але через малозначність не становить суспільної небезпеки.

З досліджених матеріалів кримінального провадження вбачається, що 22.04.2011 року конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ринковій площі в с. Устивиця Великобагачанського району виник з приводу заміни секатора, який, як зазначає ОСОБА_6 , він придбав у продавця ОСОБА_7 01.04.2014 року і який зламався в ході роботи, однак, продавець ОСОБА_7 відмовився обміняти поламаний секатор на новий або повернути грошові кошти ОСОБА_10 . У своїх показаннях в якості потерпілого ОСОБА_6 зазначає про те, що він попередив продавця ОСОБА_7 про те, що взамін поламаного секатора він візьме велосипедну шину, він просто взяв велосипедну шину, яка стояла біля прилавку долі в ліву руку і нікуди з нею не відходив, після чого ОСОБА_7 підійшов до нього і схопив його за мізинний палець лівої ріки і викрутив його, внаслідок чого він відчув біль у мізинному пальці лівої руки і випустив шину. Про те, що ОСОБА_6 взяв біля прилавка ОСОБА_7 велосипедну шину, але з нею нікуди не йшов і стояв на місці зазначають і свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , які були присутні на місці події. Лише свідок ОСОБА_7 (учасник інциденту) вказує на те, що ОСОБА_6 взяв товар з його прилавку, але він вийшов із-за прилавку і зупиняючи дії ОСОБА_3 , вихватив у нього з рук свій товар (велосипедну шину). Отже, в контексті положень ст.36 КК України та обставин, на які вказують учасники цього інциденту та свідки, обставини можливого заволодіння чужим майном ( ОСОБА_7 ) потребують додаткового з`ясування щодо протиправності вчиненого діяння 22.04.2011 року при даній конкретній обстановці, що виникла між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з приводу обміну поламаного секатора.

Разом з цим, виходячи з сукупності досліджених матеріалів кримінального провадження №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України, слідчий суддя вважає безпідставним посилання потерпілого ОСОБА_3 у скарзі на ту обставину, що слідчий ОСОБА_5 не надав йому можливості ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, оскільки ці посилання потерпілого спростовуються тим, що постановою старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ ОСОБА_5 від 17.01.2015 року клопотання потерпілого ОСОБА_3 про надання можливості ознайомитись з матеріалами кримінального провадження було задоволено у повному обсязі і про це направлено відповідне повідомлення потерпілому ОСОБА_10 . Винесення слідчим оскаржуваної потерпілим ОСОБА_6 постанови від 19.01.2015 року про закриття кримінального провадження і отримання її копії 23.01.2015 року разом з постановою про задоволення клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження від 17.01.2015 року, виходячи з процесуальних прав потерпілого, не є перешкодою для можливості ознайомлення потерпілим з матеріалами кримінального провадження, будь-яких перешкод у цьому зі сторони слідчого з матеріалів кримінального та судового провадження не вбачається.

Кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону (ч.1 ст.21 КПК України). Конституційний Суд України у Рішенні від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 зазначив, що право на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина та відповідно до частини другої статті 64 Конституції
України не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини).
При цьому, слідчий суддя, враховуючи, що ним розглядається скарга потерпілого на постанову слідчого про закриття кримінального провадження (п.3 ч.1 ст.303 КПК України), в контексті обґрунтування скарги потерпілого ОСОБА_3 вважає за необхідне відмітити, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 року №19-рп/2011 Комітет міністрів Ради Європи у Рекомендаціях від 28.06.1985 р. R (85) 11 стосовно положень потерпілого в рамках кримінального права і кримінального процесу приписує державам-членам приділяти більше уваги потребам потерпілого на всіх етапах кримінального процесу, а в Рекомендаціях від 12.05.2004 р. Rес (2004) 6 щодо вдосконалення засобів правового захисту зазначає, що права та свободи, гарантовані Конвенцією, мають захищатися передусім на національному рівні.

Згідно ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого може бути постановлена ухвала, зокрема, про скасування рішення слідчого. Отже, виходячи з системного та детального аналізу вищевказаних матеріалів слідчий суддя приходить до висновку, що стороною заявника у справі доведено те, що постанова старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 19.01.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України винесена передчасно, без повного встановлення обставин та механізму заподіяння тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості ОСОБА_10 22.04.2011 року на ринковій площі в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, а також без повного виконання вказівок прокурора від 03.09.2012 року та від 05.04.2013 року та вказівок, що містяться в ухвалі слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22.09.2014 року, тобто, органом досудового розслідування допущено неповне з`ясування вищевикладених обставин, що мають суттєве та важливе значення для конкретного кримінального провадження.

Отже, виходячи з вищевикладеного, є передбачені законом підстави для скасування вищевказаної постанови слідчого з метою встановлення обставини, що мають суттєве значення та для виконання дій, які вказані у вказівках прокурора від 03.09.2012 року та 05.04.2013 року по даному кримінальному провадженню та в даній ухвалі слідчого судді, що є формою судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та об`єктивно буде сприяти забезпеченню загальних принципів верховенства права та законності в ході досудового розслідування конкретного кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.8,9,21,303-304,306-307,309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 19.01.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за ч.1 ст.122 КК України за №0000022 від 17.01.2013 року - задовольнити.

Постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 19.01.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ст.122 (без зазначення частини цієї статті) та ст.128 КК України - скасувати.

Копію даної ухвали направити для виконання старшому слідчому СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 для виконання; прокурору Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_22 копію даної ухвали направити для відому та контролю; копію даної ухвали також направити заявнику потерпілому ОСОБА_10 для відому.

Повернути прокурору Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_22 матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1