В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
«05» листопада 2015 року Дзержинський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000177 від 01.08.2014р., за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вовчок Лубенського району Полтавської області, українця, громадянина України, має середню технічну освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий, призваний під час мобілізації до лав Збройних Сил України Купянсько-Шевченківського-Дворічанського ОРВК Харківської області 29 квітня 2014р. відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014р. №303/2014, військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдат, стрілець-помічник гранатометника 3 відділення охорони 1 роти частини польової пошти НОМЕР_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в :
29 квітня 2014 року солдат ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17 березня 2014 року, призваний у Збройні Сили України та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №15 від 29 квітня 2014 року, солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця помічника гранатометника 3 відділення охорони 1 роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

01 липня 2014 року солдат ОСОБА_5 , відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №114 від 01 липня 2014 року, направлений на стаціонарне лікування до військової частини НОМЕР_2 (Військово-медичний клінічний центр Північного регіону), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Однак, солдат ОСОБА_5 , в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України 17 липня 2014 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити місце служби територію військової частини НОМЕР_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_5 діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, близько 11.00 години 17 липня 2014 року, в порушення ст.ст. 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив місце служби військову частину НОМЕР_2 , де проходив лікування, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 та до 14.00 години 18 червня 2015 року до місця служби або військової частини польова пошта НОМЕР_1 не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час, використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.

18 червня 2015 року о 14 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_5 був затриманий Куп`янським МВ ГУМВСУ в Харківській області.

Таким чином, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , тимчасово перебуваючи відповідно до наказу командира на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 , з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в порушення вимог ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, близько 11.00 години 17 липня 2014 року, без поважних причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив місце служби військову частину НОМЕР_2 , де проходив лікування, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та до 14 години 00 хвилин 18 червня 2015 року до місця служби або військової частини польова пошта НОМЕР_1 не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час, використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.

Допитаний у судовому засідання обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України при обставинах, викладених у обвинувальному акті та пояснив, що дійсно, він - військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , з 01 липня 2014 року відповідно до наказу командира був направлений на стаціонарне лікування до військової частини НОМЕР_2 (Військово-медичний клінічний центр Північного регіону), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . 17 липня 2014 року, без поважних причин та без наказу або дозволу командирів і начальників самовільно залишив місце служби військову частину НОМЕР_2 , де проходив лікування. До місця служби не повернувся та був затриманий 18 червня 2015р. У вчиненому щиро кається, просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати його стан здоров`я, обіцяє у майбутньому правопорушень не вчиняти.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що всі учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.3 ст.407 КК України та на підставі викладено вважає повністю доведеною його винність, так як він скоїв:

-самовільне залишення військовослужбовцем місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України - є злочином середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не знаходиться, має середню технічну освіту, постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Призваний під час мобілізації до лав Збройних Сил України Купянсько-Шевченківського-Дворічанського ОРВК Харківської області 29 квітня 2014р. відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014р. №303/2014, військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдат, стрілець-помічник гранатометника 3 відділення охорони 1 роти частини польової пошти НОМЕР_1 . Має позитивну службову характеристику та відповідно до довідки гарнізонної війсьово-лікарської комісії ВЧ НОМЕР_2 №1462 від 04.11.2015р. придатний до військової служби. З медичної документації обвинуваченого вбачається, що у ОСОБА_5 наслідки ЗЧМТ у вигляді базального арахнаідиту з порушенням гостроти зору, змішаний астигматизм обох очей, вроджений горизонтальний ністагм, хронічний попереково-крижовий радикуліт.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому, наявність у обвинуваченого ряду хронічних захворювань.
Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлені.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Пленум Верховного Суду України в постанові №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визначається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обвинуваченому суд призначає покарання, яке необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а також відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

Аналізуючи всі докази, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, враховуючи його відношення до вчиненого та наявність сукупності обставин, що пом`якшують покарання, суд приходить до висновку, що в силу ст.69 КК України сукупність зазначених обставин істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, а крім того дає підстави суду перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст.407 КК України.
З урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, наведених вище даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його щирого каяття та твердий намір стати на шлях виплавлення, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливо із застосуванням відносно нього покарання, яке передбачено ст.60 КК України у вигляді арешту, з триманням його в умовах ізоляції на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 , що відповідає положенням ч.2 ст.60 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлений, процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Також слід зазначити, що відповідно до ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова ОСОБА_7 від 13.07.2015р. відносно ОСОБА_5 було змінено запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою на строк 60 днів - до 10 вересня 2015р., з визначенням суми застави у розмірі 24360,00 грн. та ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 09.09.2015р. продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів (до 08 листопада 2015р.), у зв`язку з чим строк тримання під вартою ОСОБА_5 підлягає продовженню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 368 -371, 373, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.
Згідно ч.2 ст.60 КК України відбування покарання у виді арешту здійснювати в умовах ізоляції на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 13.07.2015р. - з часу фактичного затримання, зарахувавши до строку відбуття покарання термін попереднього ув`язнення згідно ч.5 ст.72 КК України (одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі) та з урахуванням вимог п.п.а п.1 ч.1 ст.72 КК України (одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту).

Продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до відбуття призначеного цим вироком покарання та тримати його на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Головуючий: суддя ОСОБА_1