Єдиний унікальний номер 201/8597/15-к
Номер провадження 1-кп/201/316/2015

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого:
- 23 жовтня 2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки;
- 20 січня 2015 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення;
- 08 травня 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до остаточного покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 18 травня 2015 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 1, ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі;
- 04 серпня 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до остаточного покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,
На початку квітня 2015 року, ввечері, більш точну дату та час не встановлено, ОСОБА_5 , проходивши біля будинку АДРЕСА_2 , біля клумби побачив на землі предмет, що складався із двох дерев`яних палиць з`єднаних між собою мотузкою, схожий на «нунчаку». В цей момент у ОСОБА_5 виник умисел на незаконне поводження із холодною зброєю, а саме носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу. Після чого, керуючись своїм злочинним умислом, ОСОБА_5 підняв із землі вказаний предмет, оглянув та розуміючи, що вказаний предмет є холодною зброєю і для поводження із ним (носіння) необхідно мати передбачений законом дозвіл, поклав його у лівий рукав куртки, одягнутої на нього і з цього часу став носити при собі вулицями міста Дніпропетровська в цілях самозахисту.
24 квітня 2015 року, близько 18 години 40 хвилин, ОСОБА_5 , проходячи біля магазину «АТБ» по вулиці Космічній у місті Дніпропетровську, був зупинений працівниками міліції. В ході огляду у останнього виявлено та вилучено предмет, що складався із двох дерев`яних палиць з`єднаних між собою мотузкою, який є холодною зброєю ударно-дробильної дії та виготовлений саморобним способом по типу «нунчаку», при цьому дозвіл на носіння вказаного предмету ОСОБА_5 не мав.
Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у носінні іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, кваліфікуються за ч. 2 ст. 263 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України визнав повністю та показав, що на початку квітня 2015 року, точної дати не пам`ятає, проходячи біля будинку АДРЕСА_2 , побачив на землі поряд із клумбою предмет, схожий на холодну зброю, виготовлену саморобним способом по типу «нунчаку». Після цього, він вирішив залишити дану холодну зброю собі для самооборони, з цією метою поклав її у лівий рукав куртки і з цього часу став носити при собі. 24 квітня 2015 року, приблизно о 19 годині, знаходячись біля магазину «АТБ» по вулиці Космічній у місті Дніпропетровську, був оглянутий співробітниками міліції, якими в ході огляду було виявлено та вилучено вищевказану холодну зброю. При цьому не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні вину. В скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого йому діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено ОСОБА_5 дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України і ОСОБА_5 винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив незаконне носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що
ОСОБА_5 не одружений, офіційно не працевлаштований, суспільно-корисною працею не займається, за місцем проживання характеризується із задовільної сторони, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Разом із цим, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знов вчинив умисний злочин.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у скоєному.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає - рецидив злочинів.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, які наведені вище, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, і вважає, що ОСОБА_5 має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Разом із цим, під час судового розгляду даного кримінального провадження, судом встановлено, що після вчинення злочину, але до ухвалення цього вироку, обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово засуджений за вироками районних судів м. Дніпропетровська, які набрали законної сили.
Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2014 року, остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі.
Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, призначено покарання із застосуванням ст. 70 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2015 року, остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
За таких обставин, судом встановлено, що після постановлення вироків Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 08 травня 2015 року, Кіровським районним судом м. Дніпропетровська від 18 травня 2015 року, Кіровським районним судом м. Дніпропетровська від 04 серпня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_5 винен ще в зазначеному у даному вироку злочині, вчиненому ним до постановлення наведених вище вироків.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього кодексу. При вирішенні питання щодо застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України, суд враховує, що за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2015 року ОСОБА_5 призначено остаточно покарання на підставі ст. 71 КК України з урахуванням покарання, призначеного за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2015 року.
Отже, за наведених вище обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання відповідно до правил ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком з покаранням, призначеним за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2015 року, за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2015 року.
Разом із цим, під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2014 року за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробуванням строком на 2 роки.
При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_5 24 квітня 2015 року, тобто в період призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2014 року випробувального строку, вчинив зазначений у даному вироку злочин.
Згідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Разом із цим, суд враховує, що на момент винесення даного вироку, вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2015 року ОСОБА_5 призначено остаточне покарання із застосуванням ст. 71 КК України вже з урахуванням покарання, призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2014 року, а тому суд приходить до висновку, що при призначенні обвинуваченому покарання за даним вироком, підстави для застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України, відсутні.
Обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати відповідно до вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2015 року, з 23 липня 2015 року.
Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_5 витрат по проведенню судової трасологічної експертизи у розмірі 491 (чотириста дев`яноста одна) гривні 04 (чотири) копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.
Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:
- холодну зброю ударно-дробильної дії, яка виготовлена саморобним способом по типу «нунчаку», яка знаходиться відповідно до квитанції № 252 у камері зберігання речових доказів у Жовтневому РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області знищити.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком з покаранням, призначеним за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2015 року, за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2015 року, призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 2 (двох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі, із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.
Обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати відповідно до вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2015 року, з 23 липня 2015 року.
Стягнути з ОСОБА_5 витрати по проведенню судової трасологічної експертизи у розмірі 491 (чотириста дев`яноста одна) гривні 04 (чотири) копійок на користь держави.
Речові докази у кримінальному провадженні: холодну зброю ударно-дробильної дії, яка виготовлена саморобним способом по типу «нунчаку», яка знаходиться відповідно до квитанції № 252 у камері зберігання речових доказів у Жовтневому РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області знищити
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.
Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1