Ухвала
іменем україни

20 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007794, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки та мешканки

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва від 08 липня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, безпідставно визнав винуватою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та не застосував положення п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки в матеріалах провадження відсутні докази вчинення злочину саме його підзахисною.

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 липня 2015 року, ОСОБА_5 визнано винуватою за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону України від 05 квітня 2001 року) та призначено їй за цим законом покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.
На підставі ч. 5 ст. 74, п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватою та засуджено за те, що вона, реалізуючи злочинний умисел на використання завідомо підробленого документа, за невстановлених органом досудового розслідування обставин отримала від невстановленої особи довідку про доходи № 22 к від 22 травня 2008 року за підписом директора АТ «Елітек», згідно якої вона працювала на посаді начальника відділу зовнішньо - економічної діяльності та отримала за період часу з листопада 2007 року по квітень 2008 року доходи на загальну суму 107 761,50 грн.

ОСОБА_5 , будучи обізнаною, що на вказаній посаді вона не працювала, заробітну плату там не отримувала, 23 травня 2008 року, знаходячись у відділенні № 74 ПАТ КБ «Надра» в м. Києві, на підставі, зокрема й згаданої довідки про доходи, уклала кредитний договір № 214/П/742008-840 від 23 травня 2008 року за програмою «Іпотечний конструктор».

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка заперечила проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.

При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, та кваліфікацію її дій за даною нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у вироку наведено докладні мотиви.
Той факт, що засуджена ОСОБА_5 використала завідомо підроблений документ, підтверджується показаннями свідка ОСОБА_8 , довідкою про доходи № 22 к від 22 травня 2008 року та даними, що містяться у матеріалах кредитної справи, висновку почеркознавчої експертизи.
Сама ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечувала тієї обставини, що вона ніколи не працювала в АТ «Елітек» і не отримувала там доходів.

На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами кримінального провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги захисника про недоведення винуватості ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 358 КК України колегія суддів уважає безпідставними.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді штрафу, суд, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також дані про її особу.

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 358 КК України ( в редакції Закону України від 05 квітня 2001 року ) та звільняючи її від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, дотримався вимог статей 65-67, ч. 5 ст. 74, п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Суд апеляційної інстанції, як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час перегляду вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 дотримався положень статей 404, 405, 407, 419 КПК України.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва від 08 липня 2015 року щодо ОСОБА_5 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3