Справа № 11а-122/2010 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 286 ч.3 КК України Доповідач: Вовк А.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2010 року березня 9 дня Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Перетятька В.О.,

суддів Вовка А.С., Танечника І.І.,

з участю прокурора Войценко А.І.,

потерпілого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4, та засудженого ОСОБА_4 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 липня 2009 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком:

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, непрацюючий, пенсіонер, інвалід 3-ої групи, проживаючий у м. Львів, вул, Кульпарківська, 121/89, раніше не судимий,

засуджений за ст. 286 ч.3 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п'ять) років з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування обраного основного покарання з іспитовим строком два роки із покладенням обов'язку, передбаченого ст.76 КК України.

Стягнуто з засудженого витрати за проведення експертиз в користь НДЕКЦ при ГУМВСУ у Львівській області 612 грн. 11 коп., та в дохід держави за проведення експертних досліджень 1191 грн. 46 коп.

Міру запобіжного заходу засудженому підписку про невиїзд залишено без змін до звернення вироку до виконання.

ОСОБА_4 визнаний винним та засуджений за те, що 15.01.2003 року о 9 год. 30 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі Київ-Чоп в напрямку м. Львова на 524 км+400 м, поблизу с. Гамаліївка, Пустомитівського району Львівської області, порушив вимоги Розділу 1 пункту 1.5, Розділу 12 пунктів 12.1,12.3 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вибрав у встановлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу, при виникненні небезпеки для руху у вигляді падіння на смугу його руху снігу та частин льоду із верхньої частини причепа невстановленого транспортного засобу, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу під його керуванням і змінивши напрямок, виїхав на смугу зустрічного руху, створивши своїми діями аварійну обстановку водію транспортного засобу марки "Фольксваген-Гольф" номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався в зустрічному напрямку, що призвело до зіткнення транспортних засобів. Внаслідок зіткнення водій ОСОБА_5, та його пасажир ОСОБА_6 отримали тяжкі тілесні ушкодження, від яких померли, а водій ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 просить вирок суду скасувати, а кримінальну справу провадженням закрити в зв'язку з відсутністю в діях його підзахисного складу злочину. Згідно Ухвали судової колегії Верховного Суду України від 9.07.1985 р., Ухвали цього ж суду від 22.01.1991 р. вбачається, що розділ 1, пункт 1,5, розділ 12 пункт 12,1,12,3 Правил дорожнього руху України регламентують загальний порядок керування транспортними засобами і не регулюють дії водіїв в аварійній ситуації, створеній іншими учасниками дорожнього руху. Дорога де відбулося зіткнення має три полоси, і якби потерпілий ОСОБА_5 був уважний і вибрав відповідну швидкість міг об'їхати автомобіль ОСОБА_4

В апеляції засуджений ОСОБА_4 просить вирок районного суду скасувати, а кримінальну справу провадженням закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. Оскільки вважає себе невинним, проїжджаючи біля автомобіля іноземного виробництва та походження був засипаний снігом, льодом, та водою, що звалилося з даного автомобіля, в результаті чого його власний автомобіль став некерованим. Аварійну ситуацію було створено автомобілем іноземного походження, про що може засвідчити свідок ОСОБА_7Є, який рухався позаду його автомашити.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, представника потерпілого про залишення вироку суду першої інстанції без зміни, вивчивши матеріали кримінальної справи колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню.

Місцевий суд повно, всебічно та обєктивно розглянув усі докази з позиції достовірності та допустимості і оцінив їх в сукупності, правильно кваліфікувавши дії ОСОБА_4 за ч.3 ст. 286 КК України.

Незважаючи на невизнання засудженим своєї вини в інкримінованому йому злочині, вина ОСОБА_4 доведена сукупністю зібраних доказів показаннями свідка ОСОБА_8, потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколами огляду та перевірки технічного стану транспортних засобів, висновками судово-медичних експертиз, висновками судових автотехнічних експертиз, висновком судової транспортно-трасологічної експертизи, протоколом відтворення обстановки та обставин події, іншими доказами по справі.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що причиною згаданого ДТП, внаслідок якого загинув водій ОСОБА_5 та пасажир ОСОБА_6 є те, що ОСОБА_5 проявив неуважність до дорожньої обстановки, грубо порушив вимоги правил дорожнього руху та вчинив наїзд і зіткнення з транспортним засобом ОСОБА_4, є безпідставними, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, висновку судової автотехнічної експертизи по дослідженню механізму зіткнення транспортних засобів (а.с. 104-109) причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди є дії водія автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_4, а саме невиконання ним вимог п.п. 1.5 та 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, що проявилося у тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вибрав безпечну швидкість руху, при виникненні небезпеки для руху (а саме: падіння на смугу його руху снігу та частинок льоду із верхньої частини причепа невстановленого попутного вантажного автомобіля), а змінивши напрямок, виїхав на смугу зустрічного руху, створив аварійну обстановку водію автомобіля «Фольксваген гольф» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_12, який рухався йому назустріч по своїй смузі руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів. Тобто, якби водій ОСОБА_4 в обстановці, що склалася рухався б з належною швидкістю та застосував належні прийоми керування, дорожньо-транспортна пригода не могла б мати місця.

Крім того, вина ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами:

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою від 15 січня 2003 року, яким зафіксовано розташування автомобілів та слідів на місці пригоди (а.с. 3-5);

-протоком огляду та перевірки технічного стану транспорту від 15 січня 3003 року, яким встановлено пошкодження транспортного засобу марки «Фольксваген Гольф» н.з. 068-50 ТВ (а.с. 6,7);

-протоком огляду та перевірки технічного стану транспорту від 15 січня 3003 року, яким встановлено пошкодження транспортного засобу марки «ВАЗ-2121» номерний знак НОМЕР_4 (а.с. 8,9);

-висновком судово-медичної експертизи №02/2003 від 16 січня 2003 року, яким встановлено, що причиною смерті ОСОБА_6 є тілесні ушкодження, які утворилися від контакту з гострими та тупими предметами 15 січня 2003 року, могли бути наслідком удару об частини салону автомашини під час ДТП зіткнення транспортних засобів (а.с. 12-15);

-висновком судово-медичної експертизи №66/2003 від 11 лютого 2003 року, яким встановлено, що причиною смерті ОСОБА_5 є тілесні ушкодження, які утворилися від контакту з кермом автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди. (а.с. 18-26);

- висновком судово-медичної експертизи №64/2003 від 03 лютого 2003 року, яким встановлено, що у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження середньої тяжкості, які утворилися від контакту об частини салону автомашини 15 січня 2003 року під час ДТП (а.с.28);

-висновком судово- автотехнічної експертизи з фототаблицею №285 від 03 березня 2003 року, яким встановлено, що система рульового керування та робоча гальмова система автомобіля марки «Фольксваген-Гольф» н.з. 068-50 ТВ до дорожньо-транспортної пригоди знаходилася в працездатному стані і могли виконувати свої функції.(а.с. 35-38);

- висновком судово-автотехнічної експертизи з фототаблицею №284 від 03 березня 2003 року, яким встановлено, що система рульового керування та робоча гальмова система автомобіля марки «ВАЗ-2121» н.з. 270-11 ТВ до дорожньо-транспортної пригоди знаходились в працездатному стані і виконували свої функції (а.с. 41-44);

-висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №425 від 27 лютого 2003 року, яким встановлено, що зіткнення відбулося на смузі руху автомобіля «Фольксваген-Гольф» н.з. 068-50 ТВ в районі розташування осипу осколків скла та уламків частин і деталей транспортних засобів (а.с. 47-54);

-протоколом відтворення обстановки та обставин події зі схемою від 26 червня 2006 року, якими встановлено механізм розвитку дорожньо-транспортної пригоди зі слів ОСОБА_4 (а.с. 99,100).

Отже, наведене свідчить, що вина ОСОБА_4 повністю доведена зібраними і вищенаведеними доказами по справі.

Колегія суддів вважає, що покарання засудженому призначено у відповідності до вимог ст. ст. 65,66 КК України, є необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів і не вбачає підстав для зміни міри покарання.

В звязку з викладеним та керуючись ст.ст. 362, 365, 366 КПК України, колегія суддів-,

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_4, захисника засудженого ОСОБА_4- адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Путомитівського районного суду Львівської області від 20 липня 2009 року без зміни.

Дана ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку та на неї може бути внесене касаційне подання до Верховного Суду України протягом шести місяців.

Головуючий:

Судді: