АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/1802/14-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1963/15 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 121 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2015 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- обвинуваченого ОСОБА_7 ,
- захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження № 11-кп/790/1963/15 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 грудня 2014 року, -
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 06.12.2012 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.122 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки,-
засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 грудня 2012 року та визначено остаточне покарання 8 років позбавлення волі.
Як установив суд, 02 січня 2014 року, ОСОБА_7 у вечірній час знаходився за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 розпивали спиртні напої.
Близько 21 год. 15 хв., ОСОБА_7 в ході раптово виниклого умислу, направленого на заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, на тлі раптово виниклих неприязних відносин, узявши пляшку з легкозаймистою речовиною-розчинником, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, облив із пляшки останню легкозаймистою
речовиною, запалив сигарету сірником і кинув палаючий сірник в обличчя ОСОБА_10 , внаслідок чого, легкозаймиста речовина на її одязі та тілі спалахнула.
В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_10 отримала опіки ШБ-1У ступеню голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок 30% п. т., ураження дихальних шляхів, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.
02 січня 2014 року ОСОБА_10 була доставлена з вищевказаними тілесними ушкодженнями до КЗОЗ «Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О. І. Мещанінова» у опікове відділення.
Однак ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 від отриманих тілесних пошкоджень померла. Причиною смерті ОСОБА_10 згідно висновку експерта № 24-Ат/14 від 29.01.2014 р. явилися опіки тіла полум`ям та їх ускладнення поліорганна недостатність.
В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з неповнотою досудового слідства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у тому числі порушенням його права на захист, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що стороною обвинувачення не надано суду достовірних, об`єктивних та достатніх доказів його винуватості в умисному спричинені ним тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 . Вважає, що ряд процесуальних дій під час досудового слідства проведено незаконно; суд не дав оцінки суперечливим показанням ряду свідків; не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_11 про його непричетність до злочину; спосіб вчинення злочину не встановлено і в основу вироку покладені його показання, які він дав в результаті застосування до нього працівниками міліції фізичного і психічного насильства.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.2 ст.121 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неповноту досудового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 показала, що 03 січня 2014 року їй по телефону повідомили, що її дочка ОСОБА_10 знаходиться в опіковому відділенні лікарні у зв`язку з отриманням термічних опіків. В період знаходження дочки у лікарні її допитував слідчий. У подальшому дочка від отриманих опіків померла.
Свідок ОСОБА_13 у суді показала, що 02 січня 2014 року до її домоволодіння прибув сусід ОСОБА_7 і заявив, що він облив свою співмешканку ОСОБА_10 та спалив. У зв`язку з цим ОСОБА_7 попрохав її викликати карету швидкої медичної допомоги, що вона і зробила.
Допитаний у суді в якості свідка лікар ОСОБА_14 пояснив, що після доставки до лікарні потерпілої ОСОБА_10 , остання повідомила, що її облив ацетоном, а потім підпалив її співмешканець ОСОБА_7 . Зазначенні данні були занесені до медичної карти хворої ОСОБА_10 .
Показання цього свідка підтверджуються даними медичної карти стаціонарної хворої ОСОБА_10 (т.1 а.с.158-188).
Як показав свідок ОСОБА_15 , навідуючи у лікарні свою дочку ОСОБА_10 , остання розповіла йому, що в ході сварки ОСОБА_16 облив її ацетоном і підпалив. Про ці ж обставини, щодо механізму спричинення ОСОБА_16 тілесних ушкоджень шляхом підпалу, дочка розповіла слідчому під час допиту.
Наведені на свій захист доводи обвинуваченого, з посиланням на дані протоколу слідчого експерименту за його участю, про спричинення ним ОСОБА_10 тілесних ушкоджень з необережності у результаті необережного перекидання ним каструлі з легкозаймистою рідиною на потерпілу (т.1 а.с.72-78), спростовуються висновками комплексної судово-медичної та судової пожежно-технічної експертизи №41/1803 від 24.02.2014 р., згідно яких виникнення горіння легкозаймистої чи горючої рідини на тілі потерпілої ОСОБА_10 при показаному обвинуваченим на слідчому експерименті механізмі та умовах неможливе (т.1 а.с.147-157).
Про це ж свідчать дані протоколу огляду місця події, згідно яких під час огляду квартири АДРЕСА_1 , перевернутої каструлі та слідів будь-якої легкозаймистої рідини на кухні не виявлено (т.1 а.с.8-14).
Яких - небудь порушень вимог чинного КПК України при проведені вищевказаної слідчої дії не встановлено, а тому доводи апеляції про інше безпідставні.
У свою чергу висновки указаної вище судово-медичної та судової пожежно-технічної експертизи підтверджують об`єктивність показань свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_16 умисно спричинив потерпілій тілесні ушкодження, за обставин, про які обвинувачений розповів свідку ОСОБА_17 , а потерпіла ОСОБА_10 розповіла свідкам ОСОБА_15 і ОСОБА_14 .
Наведені вище докази спростовують доводи скарги обвинуваченого про невстановлення в ході досудового слідства способу вчинення злочину.
Твердження у скарзі обвинуваченого про залишення судом без оцінки показань свідка ОСОБА_11 про його непричетність до вчиненого, безпідставні.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 визнала, що показання про непричетність ОСОБА_16 до злочину вона дала з метою допомогти своєму сину - ОСОБА_7 уникнути відповідальності за вчинене.
Оцінивши належним чином, у сукупності з іншими доказами, показання свідка ОСОБА_11 про непричетність ОСОБА_16 до вчиненого, суд обґрунтовано визнав їх неправдивими, навівши у вироку відповідні мотиви.
Характер, локалізацію та ступінь тяжкості спричинених ОСОБА_16 потерпілій ОСОБА_10 вищенаведених тілесних ушкоджень, що спричинили смерть останньої, як про це зазначено у вироку, підтверджено висновками судово-медичних експертів № 3-А/14 від 17.01.2014 року та № 24-Ат/14 від 29.01.2014 року.
Твердження обвинуваченого про порушення на досудовому слідстві його права на захист позбавлені підстав.
Як слідує із матеріалів провадження, одразу після затримання 03 січня 2014 року підозрюваному ОСОБА_16 були роз`ясненні його процесуальні права, у тому числі передбачені ст.42 КПК України, - мати захисника і побачення з ним до першого допиту і, не дивлячись на відсутність такого клопотання зі сторони ОСОБА_16 , останньому у той же день, через Харківський обласний центр з надання безоплатної первинної правової допомоги, було надано адвоката для здійснення за призначенням захисту прав та законних інтересів підозрюваного (т.1 а.с.17-21, 22, 23). Однак ОСОБА_16 виявив бажання здійснювати свій захист самостійно, про що власноруч, письмово засвідчив у своїй заяві (т.1 а.с.24).
У подальшому, на підставі клопотання ОСОБА_16 , органом досудового слідства 14.01.2014 року негайно було залучено адвоката через Харківський обласний центр з надання безоплатної первинної правової допомоги, для здійснення захисту підозрюваного за призначенням (т.1 а.с.80-83).
За таких обставин доводи обвинуваченого про порушення його права на захист, у тому числі внаслідок проведення слідчим його допиту та інших слідчих дій за відсутності захисника-адвоката, є необґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про застосування до нього на досудовому слідстві працівниками правоохоронних органів фізичного і психічного насильства, у результаті чого він нібито обмовив себе у злочині, безпідставні.
За даним фактом проведено прокурорську перевірку, за результатами якої підстав для відкриття кримінального провадження щодо працівників міліції не вбачається у зв`язку з відсутністю в їх діях ознак кримінального правопорушення (т.1 а.с.129-133).
Невстановлення в ході досудового слідства виду речовини, за допомогою якої ОСОБА_16 здійснив підпал потерпілої та відмова суду у задоволені клопотання обвинуваченого про допит в якості свідка ОСОБА_18 , не свідчить про неповноту судового розгляду та не є підставами для скасування вироку, як про це наголошується у скарзі, оскільки сукупність оцінених згідно вимог ч.1 ст.94 КПК України доказів, які не викликають сумнівів у їх об`єктивності і безперечно викривають ОСОБА_16 у вчинені злочину, було достатньо для прийняття судом рішення про доведеність винуватості обвинуваченого.
Що ж стосується посилання у скарзі обвинуваченого на досліджену судом першої інстанції копію письмової записки про бажання ОСОБА_10 покінчити життя самогубством, написану нібито потерпілою, то вона не свідчить про невинуватість ОСОБА_16 , оскільки в суді першої інстанції обвинувачений не заперечував, що саме він спричинив ОСОБА_10 вищевказані тілесні ушкодження, від яких остання померла. Не заперечував цього ОСОБА_16 і в апеляційній скарзі.
Посилання судом у вироку на показання, наданні слідчому Золотухіним, який на той час був затриманий за підозрою у вчинені цього кримінального правопорушення, є безпідставним, суперечить положенням ч.4 ст.95 КПК України і згідно вимог ст.87 КПК України такий доказ визнається судом недопустимим.
В той же час доводи скарги обвинуваченого на порушення в ході досудового слідства вимог п.6 ч.2 ст.87 КПК України внаслідок допиту його в якості свідка, не тягне за собою скасування вироку, оскільки суд, виходячи із вимог ч.4 ст.95 КПК України, обґрунтував свої висновки у вироку на безпосередньо сприйнятих під час судового засідання показаннях потерпілої, свідків, висновках експертів, та інших, наведених вище доказах, сукупність яких безперечно доводить винуватість ОСОБА_16 у вчинені передбаченого ч.2 ст.121 КК України кримінального правопорушення.
Таки чином, належним чином дослідивши і оцінивши зібрані у провадженні докази, у їх сукупності, які безумовно викривають ОСОБА_7 у вчиненому, суд дійшов обґрунтованого висновку про вчинення обвинуваченою цього кримінального правопорушення і правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.121 КК України.
Вважати цей висновок неправильним, як про це зазначено в апеляційній скарзі, підстав не вбачається.
Яких-небудь даних, які б свідчили про необ`єктивність, упередженість органів розслідування або суду, не встановлено.
Істотних порушень норм кримінального процесуального закону в ході досудового слідства і при судовому розгляді, які могли б вплинути на правильність висновків суду і були б підставою для скасування вироку, також не встановлено.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: