Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

26 жовтня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року щодо ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0010033,

у с т а н о в и в :

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 31.08.2015 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України і йому призначено покарання: за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.190 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

30.09.2015 року прокурор у кримінальному провадженні прокурор прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати і ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_2 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. І на підставі ст.71 КК України шляхом складання вироків призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, не застосував положення ст.71 КК України, і також призначив ОСОБА_2 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через мякість.
Так, вироком Обухівського районного суду Київської області від 07.05.2015 року ОСОБА_2 засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Обухівського районного суду Київської області від 17.05.2013 року і ОСОБА_2 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці. А тому, на думку прокурора, суд першої інстанції повинен був призначити ОСОБА_2 покарання не за сукупністю злочинів, а за сукупністю вироків.
Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали провадження, вважаю, що вона подана без додержання вимог ст.396 КПК України.
Так, згідно з ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі, крім іншого, зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, які мають бути чітко сформульовані і повинні відповідати положенням закону.
Оскільки апеляційні вимоги стосуються скасування вироку суду в частині призначеного покарання і ухвалення нового вироку в цій же частині, прокурор зобов`язаний зазначити, яке покарання має призначити суд апеляційної інстанції за кожний злочин окремо, а так само за сукупністю яких саме злочинів або вироків, враховуючи положення ст.ст.70, 71 КК України, і за яким принципом.
До того ж, необхідно зауважити, що прокурор повинен використовувати термінологію чинного законодавства, а тому вимога апеляційної скарги про призначення покарання шляхом складання вироків є недоречною.
Вказані обставини унеможливлюють апеляційний розгляд, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Крім того, згідно з ч.6 ст.396 КПК України до апеляційної скарги та доданих до неї письмових матеріалів надаються копії в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження, інтересів яких стосується апеляційна скарга.

Цих вимог закону прокурор не виконав, оскільки, надав лише дві копії апеляційної скарги, а вони мають надсилатися трьом потерпілим, захиснику і обвинуваченому.
Згідно з ч.1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.
А тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без руху, встановити строк для усунення зазначених раніше недоліків та роз`яснити, що якщо недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк не буде усунуто, відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається.
На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року щодо ОСОБА_2 залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків апеляційної скарги 10 /десять/ днів з дня отримання копії ухвали особою, яка її подала.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду
міста Києва ОСОБА_1