Дата документу Справа № 243/770/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/931/15 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №243/770/15-к ОСОБА_1
Категорія: ст.263 ч.1 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042, за апеляційними скаргами заступника прокурора Донецької області, прокурора у кримінальному провадженні на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Північний м.Сніжне Донецької області, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 14 березня 2012 року Слов?янським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст.185 ч.1, 263 ч.1, 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений (зі слів) в червні 2014 року;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Донецької області зазначає, що суд при призначенні покарання достатньо не врахував, що ОСОБА_7 скоїв тяжкий злочин проти громадської безпеки, пов`язаний з незаконним обігом бойових припасів. Крім того, судом не враховано, що обвинувачений не працює, соціально-корисною працею не займається, не одружений, перебуває на обліку у міському наркологічному диспансері з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, взятий на облік до КУ «Центр обліку бездомних осіб з будинком нічного перебування Слов`янської міської ради» з 25.11.2014р., де характеризується негативно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за скоєння злочину, пов`язаного із незаконним обігом вогнепальної зброї та бойових припасів, тому висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання з випробуванням, є необґрунтованим. Крім того, незважаючи на те, що судимість ОСОБА_7 за попередні злочини не погашена, суд не визнав в якості обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів. Тому просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочинів, та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що суд при призначенні покарання обвинуваченому не врахував, що останній, будучи неодноразово судимий, вчинив тяжкий злочин, немає певного місця мешкання, перебуває на обліку у міському наркологічному диспансері з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, взятий на облік до КУ «Центр обліку бездомних осіб з будинком нічного перебування Слов`янської міської ради» з 25.11.2014р., де характеризується негативно, не одружений, суспільно-корисною працею не займається, соціально-сталих зв`язків не має, тому висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання з випробуванням, є необґрунтованим. Тому просить вирок в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України скасувати, призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого 2015 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

- прокурор підтримав апеляційні скарги та просив скасувати вирок в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, в частині не врахування судом обставини, що обтяжує покарання, - рецидив злочину, не підтримав;

- обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти апеляційних скарг та просив відмовити в їх задоволенні.

Вислухавши доповідача, учасників судового провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у вироку, в середині жовтня 2014 року, точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в районі зруйнованої будівлі колишнього кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_3 , під плитами помітив чохол з-під мобільного телефону з предметами зовні схожими на патрони, реалізовуючи несподівано виниклий намір на незаконне придбання, носіння, зберігання бойових припасів, не маючи передбаченого законом дозволу, ігноруючи вимоги Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992р. «Про право власності на окремі види майна», Положення Кабінету Міністрів України від 12.10.1992р. «Про дозвільну систему», Інструкції МВС України №622 від 21.08.1988р. «Про порядок приготування, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними знаряддями несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових речовин», діючи умисно, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав бойові припаси. Потім переніс їх на територію колишнього Слов`янського керамічного комбінату, який розташований по АДРЕСА_4 , де став незаконно зберігати.

Далі, 06 січня 2015 року, приблизно о 12 годині, ОСОБА_7 вийшов з дому за вищевказаною адресою, з метою переховати чохол з-під мобільного телефону з бойовими припасами, загальною кількістю 33 штуки в інше обране ним місце.

Так, приблизно о 12 год. 30 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Слов`янський хіміко-механічний технікум» по вул.Карла Маркса у м.Слов`янську Донецької області, був зупинений співробітниками міліції. В ході проведення слідчим огляду особистих речей, в період часу з 13 години до 13 год. 45 хв., у ОСОБА_7 в присутності двох понятих у поліетиленовому пакеті, який останній тримав у своїй лівій руці, було виявлено та вилучено чохол з-під мобільного телефону з бойовими припасами загальною кількістю 33 штуки, з яких 15 штук є проміжними патронами калібру 5,45x39 мм промислового виробництва до нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм (автоматів і кулеметів конструкції Калашникова АК-74; АК-74У; РПК-74), придатні для стрільби, які ОСОБА_7 придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та в апеляційних скаргах не оскаржуються.

Доводи прокурорів про безпідставне звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно до роз`яснень, які містяться в п.9 абз.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.

При цьому суд має належним чином дослідити і оцінити всі обставини, що мають значення для справи та враховувати, що ст.75 КК України застосовується лише в тому разі, якщо для цього є умови і підстави.

При призначенні ОСОБА_7 покарання із звільненням від його відбування з випробуванням вищевказані вимоги закону суд виконав.
Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, який законодавцем віднесений до тяжкого злочину, особу винного, який не працює, за місцем проживання характеризується негативно.
Разом з тим, суд врахував також обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, визнання вини, його стан здоров`я, що він є інвалідом 3 групи, переніс інсульт в місцях позбавлення волі.
З урахуванням цих обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, встановивши максимальний іспитовий строк - 3 роки.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що суд при призначенні покарання не врахував як обставину, що обтяжує покарання, - рецидив злочину, є безпідставним, оскільки ця обставина у вироку судом врахована.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги заступника прокурора Донецької області, прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4