справа №176/1128/15-к
провадження №1-кп/176/112/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2015 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, дітей не має, опікуном не являється, державних відзнак та нагород не має, інвалідність не встановлена, раніше судимого: 03.03.2005 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст. 121 ч. 2 КК України до позбавлення волі 7 років 6 місяців; за постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22.03.2010 року звільнений умовно-достроково на 2 роки 05 місяців 11 днів, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч. 1, 185 ч. 2 КК України,
за участю учасників кримінального провадження: прокурора в кримінальному провадженні - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_3 10.04.2015 року приблизно о 14 год. 00 хв., знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , під час розпивання спиртних напоїв спільно з потерпілою ОСОБА_6 , побачив у руках останньої жіночий гаманець. В цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, так як останній передбачав, що у жіночому гаманці є грошові кошти та вирішив відкрито ними заволодіти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисних мотивів, з метою наживи, ОСОБА_3 відразу ж, тобто 10.04.2015 р. приблизно о 14 год. 05 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом ривка з рук потерпілої вирвав гаманець, з якого дістав грошові кошти в сумі 300 гривен, які належать потерпілій ОСОБА_6 та відкрито ними заволодів, після чого повернув потерпілій її гаманець.
Заволодівши викраденими грошима та обернувши на свою користь, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 300,00 грн., а викраденим згодом розпорядився на власний розсуд.
Також 22.04.2015 року приблизно о 20 год. 30 хв., ОСОБА_3 зайшов до свого знайомого ОСОБА_7 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . У цей же день 22.04.2015 р. приблизно о 20 год. 45 хв. ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_4 помітив на дивані джинси потерпілого ОСОБА_7 та вирішив заволодіти будь-яким майном, що знаходиться в кишенях джинсів. Після чого ОСОБА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тим, що потерпілий не спостерігає за його діями, таємно повторно викрав гаманець, що знаходився в задній кишені джинсів, який для потерпілого матеріальної цінності не становить, в якому знаходились грошові кошти в сумі 250 (двісті п`ятдесят) гривень.
Заволодівши викраденим, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, обернув викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, при цьому завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток у сумі 250 гривен.
За обвинуваченням в частині викрадення грошей потерпілого ОСОБА_7 під час досудового розслідування між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_3 від 08.07.2015 року укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним. Згідно з угодою ОСОБА_3 визнав свою винуватість у зазначеному діянні, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 має понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: у вигляді одного року позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти в кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції. При цьому отримана згода підозрюваного ОСОБА_3 на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному та потерпілому.
Розглядаючи підстави щодо можливості затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочини, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнав себе винуватим за угодою про примирення, згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні також просить вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, зобов`язався в подальшому не вчиняти кримінальних правопорушень, як відносно потерпілого так і взагалі, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч. 5 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 1 КПК України, та наслідки її не виконання, що передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, те, що умови угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.
Вказані дії ОСОБА_3 відносно заволодіння грошима потерпілого ОСОБА_7 органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ст. 185 ч.2 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадання чужого майна, вчинене повторно.
За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 протиправно таємно заволодів грошима потерпілого ОСОБА_7 в сумі 250 гривень з корисливих мотивів та тим самим скоїв крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, а тому його дії кваліфікує за ст. 185 ч. 2 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.
В частині діяння у вигляді викрадення грошей потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у цьому кримінальному правопорушенні також визнав повністю, при цьому показав, що 10.04.2015 року, в після обідній час приблизно о 14 год. 00 хв. він разом з знайомими ОСОБА_8 та Прищепою у дворі за кутом трьох поверхового будинку, що розташований по АДРЕСА_5 , разом вживали пиво. Під час розпивання коли ОСОБА_9 дістала свій гаманець та тримала його в руці, він схопив цей гаманець, у присутності потерпілої та свідка витягнув з гаманця 300 гривен, в гаманці залишилось ще 5 гривен, потім встав та з відкрито викраденими грошима пішов в бік вулиці Шевченка. На момент коли він заволодів грошима, він вже спожив 1,5 л алкогольного пива.
Потерпіла ОСОБА_6 показала, що 10 квітня 2015 року вона біля 11-ї школи зустріла знайомого, з яким в магазині купили пиво та розташувавшись у дворі одного з будинків по АДРЕСА_2 , стали вживати. В цей час до них приєднався ОСОБА_3 та продовжили разом розпивати. Під час розпивання вона дістала гаманець, який одразу з її руки вихопив ОСОБА_3 , на її очах взяв з гаманця гроші підвівся та з її грошима пішов в своєму напрямку, вона не встигла нічого сказати оскільки була дуже пригнічена, в гаманці вона недорахувала 300 гривен.
Оцінюючи показання обвинуваченого в цій частині, суд вважає їх правдивими, оскільки вони є логічними, узгоджуються і підтверджуються показаннями потерпілої.
Оцінюючи зібрані та досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в обсязі, що наведений у вироку за фактом відкритого викрадення грошей потерпілої ОСОБА_6 повністю доведена сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а також іншими фактичними обставинами справи, які сторонами не оспорюються.
Відповідно до ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники судового провадження. При цьому судом зясовано, чи розуміють учасники процесу зміст цих обставин, чи нема сумнівів в їх добровільності та істинності їх позицій а також судом їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи доведені наявними у справі доказами, суд також визнає їх доведеними, а саме фактичні обставини, пов`язані з датою, часом, місцем, способом вчинення злочину, послідовністю дій, формою умислу, кількістю викрадених грошей.
Аналіз зібраних і досліджених у судовому засіданні доказів свідчить про те, що дії ОСОБА_3 за фактом незаконного відкритого викрадення ним грошей, які належали потерпілій ОСОБА_6 , органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ст. 186 ч. 1 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Протиправне діяння, яке вчинене ОСОБА_3 та кваліфікуються за ст. 186 ч. 1 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості.
При призначені обвинуваченому виду та міри покарання суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суспільно небезпечні наслідки у вигляді протиправного заволодіння чужим майном та завдання матеріальної шкоди потерпілій, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2007 року перебував на диспансерному обліку у лікаря-нарколога в ДЗ СМСЧ-9 м. Жовті Води Дніпропетровської області з приводу наркологічної опійної залежності, у 2009 році знятий з обліку як засуджений, потребує огляду лікаря-нарколога, за місцем мешкання характеризується посередньо, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за тяжкий злочин проти здоров`я особи, справжній злочин вчинив в період погашення судимості.
Суд враховує у якості пом`якшувальних покарання обвинуваченому обставин його активне сприяння розкриттю злочину та його щире каяття у вчиненому злочинові, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій, принесення публічного вибачення, яке в судовому засіданні було прийняте потерпілою. У якості обтяжуючих покарання обвинуваченому обставин суд враховує рецидив злочину та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи викладене в сукупності, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів обрати покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у вигляді позбавлення волі з іспитовим терміном.
Цивільний позов не заявлений. Судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 08 липня 2013 року покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
Призначити ОСОБА_3 покарання відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вищевказаних злочинів шляхом повного складання покарань, яке визначене угодою про примирення та призначене судом, шляхом повного складання покарань остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, з врахуванням і включенням іспитового строку, визначеного за угодою про примирення від 08 липня 2013 року, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально- виконавчої інспекції;
- повідомляти в кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Роз`яснити, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про примирення, потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку в частині затвердження угоди.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції в частині затвердження угоди про примирення може бути оскаржений учасниками процесу в апеляційному порядку згідно з положеннями ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя :