Справа № 159/3147/15-к Провадження №11-кп/773/439/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 307 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_9 на вирок Ковельського міськрайонного суду від 11 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ковель Волинської області, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, має на утриманні одну малолітню дитину, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , не судимого,

- засуджено за ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі із конфіскацією майна, що є власністю обвинуваченого.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з дня звернення вироку до виконання, зарахувавши в цей термін строк його затримання з 01 по 03 квітня 2015 року включно.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_7 залишено попередній у виді домашнього арешту із забороною залишати житло по АДРЕСА_1 в період доби з 23.00 год. вечора до 07.00 год. ранку.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин в сумі 3440,90 грн.

Вироком вирішено долю речових доказів, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він, на початку лютого 2015 року, знаходячись у вбиральні на АЗС «Укрнафта», що в м. Ковель по вул. Володимирській, 133 знайшов, чим незаконно придбав, особливо небезпечну психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), обіг якої заборонено, яку перевіз за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав з метою збуту.

В подальшому 16 лютого 2015 року близько 20 години 40 хвилин, діючи з корисливих спонукань і керуючись метою збагачення, знаходячись неподалік магазину «Даринка», що по вул. Володимирській в м. Ковель Волинської області, за грошову винагороду в сумі 300 гривень продав, чим незаконно збув, ОСОБА_10 (анкетні дані змінено), який залучався працівниками міліції до проведення оперативної закупки на підставі Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року, частину вказаної особливо небезпечної психотропної речовини PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он),обіг якої заборонено, масою 0,0707 г., яку близько 21 години 00 хвилин того ж дня останній передав працівникам міліції.

Крім цього, він, діючи з корисливих спонукань і керуючись метою збагачення, 24 березня 2015 року о 18 годині 24 хвилини, знаходячись неподалік будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , за грошову винагороду в сумі 300 гривень повторно продав, чим повторно незаконно збув ОСОБА_10 частину вказаної особливо небезпечної психотропної речовини - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), обіг якої заборонено, масою 0,0947 г., яку близько 18 години 40 хвилин того ж дня останній передав працівникам міліції.

Крім цього, він, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи з корисливих спонукань і керуючись метою збагачення, 01 квітня 2015 року близько 17 години 20 хвилин повторно перевіз автомобілем марки «RENAULT Scenic», р.н.з НОМЕР_1 , на АЗС «WOG», що по вул. Брестській, 141 м. Ковель, частину вказаної особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою 0,1800 г., де за грошову винагороду в сумі 1200 гривень повторно продав, чим повторно незаконно збув ОСОБА_10 , який вказану психотропну речовину близько 17 години 40 хвилин того ж дня передав працівникам міліції.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились в незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту та збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненими повторно, ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання, застосувавши до останнього ст.ст. 69, 75, 76 КК України. Посилається на те, що ОСОБА_7 вину свою визнав, є особою молодого віку, на утриманні має малолітню дитину, по місцю проживання характеризується позитивно, є опікуном своєї бабусі, яка є інвалідом ІІ групи.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є власністю обвинуваченого.

Зазначає, що суд безпідставно застосував ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання, оскільки наведені судом пом`якшуючі обставини не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть оскаржуваного вироку та доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу захисника підтримали та заперечили апеляцію прокурора, прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, а апеляцію захисника заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України ґрунтується на об`єктивно досліджених доказах, які всебічно і повно перевірені судом з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, яким суд дав належну оцінку та ніком не оспорюється.

Відповідно до ст. 65 цього Кодексу, пунктів 1, 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначає покарання у межах санкції статті Особливої частини Кодексу та з врахуванням вимог положень його Загальної частини. При цьому, суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, пом`якшуючі на обтяжуючі покарання обставини.

Призначення покарання, співмірного зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, особою винного та обставинами, що впливають на визначення його виду і розміру, має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню засудженого, а також запобігти вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Суд першої інстанції, у відповідності до вищевказаних вимог закону, призначив ОСОБА_7 покарання, яке відповідає особі обвинуваченого та скоєму.

Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання судом враховані характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким, дані про його особу, який раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відніс те, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності та визнав вину повністю, розкаявся у вчиненому.

Обтяжуючих покарання обставин щодо обвинуваченого суд першої інстанції не знайшов.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче найнижчої межі санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

Прийшовши до правильного висновку про можливість застосування при призначенні покарання ОСОБА_7 ст. 69 КК України, суд першої інстанції в повній мірі мотивував це рішення та врахував ряд обставин.

Зокрема, судом правильно віднесено до таких, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів вищенаведені пом`якшуючі покарання обставини, які в сукупності з іншими обставинами, а саме - ОСОБА_7 не перешкоджав досудовому розслідуванню та судовому розгляду, є особою молодого віку, має на утриманні малолітню дитину, приймав участь у догляді за особою похилого віку, за місцем проживання характеризується позитивно та відсутністю можливості настання будь-яких негативних наслідків від вчинених ОСОБА_7 злочинів, оскільки всі епізоди збуту наркотичних засобів фактично вчинялись під контролем органів внутрішніх справ.

Разом з тим, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, оскільки ОСОБА_7 з 2015 року перебуває на наркологічному обліку у зв`язку із психічними та поведінковими розладами через вживання психостимуляторів, злочин вчинив з корисливих мотивів.

Посилання захисника в своїй апеляції на те, що обвинувачений здійснює догляд за бабусею похилого віку, а тому його слід залишити на волі, не заслуговує на увагу, оскільки, як встановлено судом першої інстанції, згідно довідки про склад сім`ї, крім обвинуваченого разом із бабусею проживає мама та сестра ОСОБА_7 .

Прокурор у своїй апеляції також не навів достатніх доказів, які би вказували, що призначене ОСОБА_7 покарання є явно несправедливим через його м`якість, а тому підстав для скасування вироку і постановлення нового вироку, за вищенаведених обставин, апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду від 11 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: