Вирок
Іменем України
23-26.10.2015р. м.Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львова кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Покровка Молотовського району Приморського краю, Російської Федерації, українки, громадянки України, із освітою вищою, одруженої, не військовозобов`язаної, працюючої у комунальній ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаді завідувача пульмонологічного відділення, раніше не судженої, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 368 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Згідно пред`явленого органом досудового слідства обвинувачення ОСОБА_6 , підтриманого прокурором у справі в повному обсязі, вказані наступні обставини:

З 1986 року ОСОБА_6 , працює на посаді завідувача пульмонологічним відділенням комунальної 5-ї міської клінічної лікарні м.Львова. Будучи службовою особою, в службові обов`язки якої входить здійснення керівництва пульмонологічним відділенням комунальної 5 міської клінічної лікарні м.Львова відповідно до чинного законодавства України та нормативно-правових актів, що визначають діяльність установ і організацій охорони здоров`я, організація лікувально-профілактичної та адміністративно-господарської діяльності підрозділу.

23.07.2012 року, ОСОБА_6 , маючи умисел на одержання хабара, використовуючи своє службове становище під час розмови з ОСОБА_7 , який звернувся у вказане пульмонологічне відділення з приводу його обстеження, запропонувала ОСОБА_7 допомогти йому ухилитись від проходження строкової військової служби - для чого останньому необхідно пройти курс стаціонарного лікування у цьому відділенні терміном біля 10 днів, після чого вона видасть ОСОБА_7 епікриз-виписку з історії хвороби, в якій буде зазначено діагноз, котрий в подальшому, при проходженні військово-лікарської призивної комісії дасть підстави визнати ОСОБА_7 непридатним для проходження строкової військової служби за станом здоров`я.

За це, тобто, за вчинення завідувачем пульмонологічним відділенням ОСОБА_6 дій, спрямованих на видачу ОСОБА_7 епікриз-виписки з історії хвороби із зазначеним вище діагнозом, ОСОБА_7 повинен ОСОБА_6 передати гроші в сумі 600 доларів США. ОСОБА_7 та його родич ОСОБА_8 , який був присутній під час цієї розмови та діяв в інтересах ОСОБА_7 , погодились на таку пропозицію ОСОБА_9 , причому заздалегідь було обумовлено час перебування ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні (з 24.07.2012 року по 02.08.2012 року) та дату передачі такого хабара - або в день госпіталізації ОСОБА_7 , тобто, 24.07.2012 року, або в день його виписки з стаціонару пульмонологічного відділення, тобто 02.08.2012 року.

Згідно попередньої домовленості, в день виписки ОСОБА_7 з стаціонару пульмонологічного відділення вказаної лікарні, тобто 02.08.2012 року біля 14.40 год, завідувач пульмонологічним відділенням ОСОБА_9 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті, розташованому в приміщенні пульмонологічного відділення комунальної 5-ї міської клінічної лікарні м.Львова, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Коновальця, 22, під час видачі ОСОБА_7 епікризу-виписки з історії хвороби № 8298 від 02.08.2012 року із зазначенням діагнозу, який дає підстави в подальшому визнати ОСОБА_7 непридатним для строкової військової служби (а саме: «Хронічне обструктивне захворювання легень 2 стадії, фаза інфекційного загострення, дихальна недостатність 1 ступеня»), одержала від ОСОБА_8 , який, будучи родичем ОСОБА_7 , діяв в інтересах останнього, хабар у сумі 600 доларів США - за внесення до епікризу-виписки з історії хвороби № 8298 від 02.08.2012 року вказаного вище діагнозу. Сума хабара в 600 доларів США (що в еквіваленті, станом на 02.08.2012 року, складає 4795,8 гривень) перевищує 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і є значним розміром.

Такі дії ОСОБА_6 згідно обвинувачення, підтриманого прокурором у справі, кваліфіковані за ч.2 ст.368 КК України як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, в будь якому вигляді хабара у значному розмірі за виконання в інтересах третьої особи будь якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.
Матеріали справи не містять, а стороною обвинувачення в судовому засіданні не надано відповідних доказів, які б могли бути покладені в основу обвинувального вироку по справі стосовно підсудної ОСОБА_6 .
Подія злочину не знайшла свого підтвердження, не доведена матеріалами досудового та судового слідства і можливості збору нових доказів вичерпані.
Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_6 , підтвердила показання, надані нею під час досудового слідства, показала, що, 23 липня 2012 року до неї зайшли ОСОБА_7 , якого вона бачила вперше і котрий був разом із батьком, особою старшого віку, це не був ОСОБА_8 . Старший чоловік її розказав, що його син хворіє та потребує обстеження, вона запропонувала проти обстеження на наступний день. 24 липня 2012 року зранку ОСОБА_7 скаржився на болі в ділянці грудної клітки, кашель, задишку та повідомив, що він у дитинстві мав двічі запалення легенів і часто хворіє простудними захворюваннями. Вона запропонувала ОСОБА_7 обстеження і лікування в їхньому відділенні та скерувала на обстеження - спірографію. Згідно даних спірографії, які виявили обструктивні зміни в бронхах, вона запропонувала ОСОБА_7 лягти на стаціонарне лікування у відділення, на що останній погодився. Таким чином, зранку 24.07.2012 року ОСОБА_7 був госпіталізований у відділення, вона скерувала ОСОБА_7 в палату, де було вільне ліжко. Вона оглядала ОСОБА_7 вперше на другий чи третій день після госпіталізації (лікуючим лікарем цього чоловіка була ОСОБА_10 ), при огляді рентгенівського знімку було чітко видно посилення легеневого малюнку, широкі міжреберні проміжки, широкі неструктурні корені (це свідчило про наявність бронхіту, або ХОЗЛ - хронічного обструктивного захворювання легень - про що свідчили як дані рентгену так і дані спірографії (дослідження функцій зовнішнього дихання)). Лікуючий лікар ОСОБА_10 призначила ОСОБА_7 курс лікування, який узгодила з нею (узгодження призначеного лікуючим лікарем курсу лікування входить в її обов`язки). Після цього вона оглядала ОСОБА_7 ще один раз - наскільки пригадує, в понеділок, 30.07.2012 року. При огляді встановлено, що лікування хворого йде по плану, стан покращився у ОСОБА_7 .. 02.08.2012 року до неї підійшов ОСОБА_7 та запитав коли він буде виписаний? На це вона відповіла, що сьогодні-завтра - про це йому повідомить лікуючий лікар, вона і скерувала його до лікуючого лікаря ОСОБА_10 . Підійшовши до неї, ОСОБА_7 , а потім і ОСОБА_8 почали просити щоб вона виписала ОСОБА_7 того ж дня, та сам ОСОБА_8 хотів для ознайомлення із вказаною випискою. Вона закликала лікаря ОСОБА_10 та повідомила останній що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 наполегливо просять про те, щоб цього хворого виписали саме сьогодні, а не наступного дня, оскільки не зможуть прийти завтра. Тоді вона сказала ОСОБА_10 підготувати документи на виписку, в тому числі, підготувати ОСОБА_7 виписку є історії хвороби. Вся ця розмова відбувалась у коридорі лікарні, біля дверей її кабінету. Приблизно через 10-15 хвилин після цього ОСОБА_10 , підготувала виписку з історії хвороби. ОСОБА_6 зайшла в ординаторську, взяла в ОСОБА_10 цю виписку з історії хвороби, яку, не читаючи, занесла в свій кабінет, де завірила відтиском своєї особистої печатки. У цей час ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зайшли всередину її кабінету та зупинились біля входу. Вона, поставивши на виписці відтиск своєї печатки, взяла цю виписку в руки та підійшла до цих чоловіків, які стояли в її кабінеті на відстані приблизно 1 метр від столу. Вона передала виписку з історії хвороби в руки ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 різко зробив крок до її столу, що робив він на її столі вона не звернула на це уваги. ОСОБА_8 знаходився біля її столу всього кілька секунд, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , бачили, що вона дуже поспішає, вийшли з її кабінету. Під час цього ні ОСОБА_7 з ОСОБА_8 ні вона нічого не говорили. Відразу ж після цього вона вийшла з свого кабінету, зачинивши за собою двері на ключ, та попрямувала до ординаторської. До ординаторської дійти не встигла оскільки її перестріли незнайомі люди в цивільному одязі, серед яких одна особа була у форменому одязі працівника міліції, при цьому була ввімкнена відеокамера. Ці люди назвались працівниками міліції, показали їй свої службові посвідчення та повідомили, що зараз буде проводитись огляд її кабінету, попросивши при цьому відчинити її кабінет та сказали їй зайти до свого робочого кабінету. Відчинивши двері, вона зайшла в свій робочий кабінет, де працівники міліції повідомили що вони проводять перевірку за заявою громадянина ОСОБА_8 про отримання нею хабара в сумі 600 доларів США. Потім їй просвітили руки спеціальною лампою (на руках жодного світіння видно не було), після чого взяли змиви з рук, просвітили спеціальною лампою її кишені, сумку. Після цього міліціонери почали перебирати на її столі документи та під однією з папок побачили гроші, які просвітили спеціальною лампою. Під променями цієї лампи вказані гроші світились яскравим кольором. Однак їй не відомо, звідки могли взятись ці гроші - їх міг покласти на стіл вказаний вище ОСОБА_8 який був у кабінеті разом з ОСОБА_7 за вказаних вище обставин. При спілкуванні з ОСОБА_7 чи з будь-ким іншим з числа його знайомих чи родичів вона жодної розмови про гроші не вела - про це взагалі не було мови. Відповідно, вона не визнає себе винною у вчиненні отримання від ОСОБА_8 хабара в інтересах ОСОБА_7
Підсудна наполягала на тому, що під час зустрічей з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , жодних коштів не вимагала та не отримувала. Під час зустрічі в її кабінеті 02.08.2012 року вона не чула, щоб ОСОБА_8 , заявляв про якісь кошти, чи їх пропонував, періодично відвертаючись від неї, а вона не звертала особливої уваги на відвідувача, який щось бурмотів. Ніяких грошових коштів вона від ОСОБА_8 , не отримувала і не вимагала. Вважає, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , її обмовляють.
Підсудна наполягала також на тому, що вона не говорила у пристуності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перед госпіталізації ОСОБА_7 те, що останній є здоровий, так як би ОСОБА_7 був здоровий, то вона би його в лікарню не клала безпричинно. Крім цього, заперечує, те,що між нею та ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та іншими особами, була розмова про військомат та про отримання виписки з метою ухилення від військової служби за кошти.
Підсудна вважає зазначені події результатом незаконної спецоперації УДСБЕЗ ГУМВСУ у Л/о на підставі штучно сформованих «доказів», з метою отримання показників щодо боротьби з хабарництвом та з метою спонукання давання такого, провокація отримання. Додатково зазначила, що частинки спецречовини на її руках могла отримати в результаті дій ОСОБА_8 так як під час заходження останнього в її кабінет він торкався за ручку дверей своїми руками, а наслідком якого і вона також торкалась відповідною правою рукою за ручку даних дверей. А тому вона попросила слідчого зняти відбитки пальців з коштів, ручки дверей її кабінету та рук ОСОБА_8 , з метою проведення відповідної експертизи, однак такого не було здійснено слідчим в межах розслідування кримінальної справи.

Підсудна зазначила, що вона жодних коштів не отримувала від ОСОБА_8 , в тому числі і ОСОБА_7 . Вважає, що обвинувачення ґрунтується на завідомо неправдивих показаннях свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , докази у справі були здобуті шляхом проведення незаконних оперативно - розшукових заходів та змонтованих записів.

Такі показання підсудної були перевірені шляхом дослідження інших доказів у справі та оцінюються судом як такі, що вказують на фактичні обставини, що підлягають доказуванню в даній кримінальній справі.

Дослідивши матеріали справи, здобуті докази, як під час досудового, так і в судовому засіданні, проаналізувавши допити як обвинуваченої, так і свідків, суд прийшов до переконання, що в діях ОСОБА_11 відсутній склад інкримінованого її злочину, дійшовши даних висновків із наступного:

Із об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_12 злочину витікає, що відповідальність за одержання неправомірної вигоди настає лише за умови, якщо посадова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади або організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або хоч і не мала повноважень вчинити відповідні дії, але через своє посадове становище могла вжити заходів до їх вчинення іншими посадовими особами (абз.1 п.2 постанови Пленуму ВС від 26.04.2002 №5 «Про судову практику у справах про хабарництво»).

Кваліфікація діяння за ознаками одержання хабара (основний склад злочину, передбачений ст.368 КК) завжди потребує встановлення спеціального суб`єкта злочину - службової особи, визначення якої дається у примітці до ст.364 КК, предмета злочину - будь-якої матеріальної вигоди, способу одержання хабара, який може бути будь-яким, причинного зв`язку між незаконною винагородою та згодою службової особи використати свої службові повноваження чи становище, залежності між оплаченим хабарем результатом та спроможністю і/або реальним застосуванням або ж незастосуванням службових повноважень чи можливостей суб`єкта злочину.

Із суб`єктивної сторони одержання службовою особою неправомірної вигоди характеризується лише з прямим умислом і наявністю корисливого мотиву.

Особливістю суб`єктивної сторони складу цього злочину є тісний зв`язок між умислом особи яка отримує неправомірну вигоду і умислом особи, яка передає цю вигоду (хабар).

Відповідно до ст.11 КК України 1960 року злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (повинне мати об`єкт, об`єктивну та суб`єктивну сторони), вчинене суб`єктом злочину.

Відсутність хоча б однієї із цих ознак вказує на відсутність злочину.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що працює на посаді лікаря-пульмонолога пульмонологічного відділення комунальної 5 міської клінічної лікарні м.Львова. 24.07.2012 року в стаціонар пульмонологічного відділення поступив на лікування хворий ОСОБА_7 . Завідувачем відділення ОСОБА_13 цей хворий, через приймальне відділення госпіталізований у палату №1, а потім переведений в її палату №2 та доручено вести ОСОБА_7 її. Хворий звернувся в лікарню до ОСОБА_11 , котра вислухала скарги хворого, скерувала на спірографію, за результатами якого ОСОБА_7 потребував лікування, а тому такий хворий був скеруваний на госпіталізацію та подальше лікування. Спірографію, це комп`ютер, за яким сидить медсестра та вносить дані хворого, після чого хворий дихає, та видруковується листок, в якому зазначено число, година та результат, ОСОБА_7 проходив функціональне дихання це протокол обстеження, згідно такого потребував лікування. Пам`ятає, що ОСОБА_7 проходив повторну таку перевірку, але аналізи вже були кращі. Вона вперше побачила ОСОБА_7 в день його госпіталізації, тобто 24.07.2012 року. Оглянувши хворого, вона призначила останньому проходження обстеження та курс лікування, який узгодила з завідувачем відділення ОСОБА_13 .. Наступного дня після поступлення в лікарню ОСОБА_7 зроблено рентген грудної клітки та направляла на відповідні аналізи. Протягом всього часу перебування ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні вона кожного дня проводила огляди та коригувала лікування. Також ОСОБА_14 оглядала ОСОБА_7 , оскільки в її обов`язки входить оглядати всіх хворих. Під час її обстеження ОСОБА_7 скаржився на постійний кашель, задишку та повідомляв, що він часто хворіє на простудити. Лікування хворого ОСОБА_7 ішло за планом і під кінець його перебування в стаціонарі стан здоров`я цього хворого покращився. Оскільки на стаціонарному лікуванні в профільній лікувальній установі хворих з таким діагнозом - 10 днів, то ОСОБА_7 мав бути виписаний 03 серпня 2012 року. Мали виписати ОСОБА_7 03.08.2012 року, але ОСОБА_7 та іще один чоловік, родич ОСОБА_7 наполягали на виписку хворого саме 02.08.2012 року. В день виписки дається виписка з історії хвороби, але 02.08.2012 року виписка нею, ще не була готова, оскільки ОСОБА_7 подав неправдиве своє місце роботи. ОСОБА_6 її в цей день питалась, чи можна виписати ОСОБА_7 02.08.2012 року, вона сказала, що може, оскільки вони людей насильно не тримають та стан здоров`я хворого покращився. Крім цього, ОСОБА_7 сказав, що треба йому виписку вже і вона сіла та написала таку особисто. Медична виписка відповідає дійсності хвороби ОСОБА_7 .. Після того, коли вона написала виписку з історії хвороби, поставила свої підпис, печатку на такій та передала цей документ ОСОБА_7 , який із своїм родичем пішов до ОСОБА_6 для поставлення останньою свого підпису та печатки. В її присутності гроші в руки ОСОБА_6 ніхто не давав. Скільки часу перебували ОСОБА_7 , родич ОСОБА_7 ОСОБА_8 в кабінеті ОСОБА_6 вона не знає. Пам`ятає, що разом із кабінету ОСОБА_6 виходили ОСОБА_7 , родич ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_6 закрила двері, та стояла біля закритих дверей в коридорі. Відразу вбігли багато людей в кабінет, а вона в це час була в коридорі. Працівники міліції забігли в кабінет, коли там не було ОСОБА_6 та нікого не пускали до нього, це тривало приблизно 1хв. ОСОБА_6 стояла в коридорі в неї нічого не було. ОСОБА_10 нічого не знає про кошти, передані ОСОБА_6 , але знає, що в кабінеті знайшли конверт та вважає, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підкинули самовільно гроші. Характеризує ОСОБА_6 як добру, чесну, порядну людину.
Суд вважає показання зазначеного свідка допустимими, оскільки вони отримані відповідно до положень кримінально процесуального закону, такими, що відповідають показанням підсудної, та об`єктивно відтворюють зміст подій, які є предметом судового розгляду.
Таким чином, відповідно до показань підсудної ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 , що ОСОБА_7 24.07.2012 року потребував лікування та проходи відповідний курс лікування у зв`язку із наявним хронічним захворювання дихальної системи та стан ОСОБА_7 після проведеного лікування у комунальній 5 міської клінічної лікарні м.Львова покращився, що було підставою для виписки хворого із медичної установи та надання йому відповідної медичної виписки за станом здоров`я ОСОБА_7 , що підтверджується висновком експерта(експертиза за матеріалами справи) №199 від 17.08.2012 року, проведеної експертами ЛОБСМЕ(Том-2 а.с.57-59), підсумками якої є, а саме:

1.У гр-на ОСОБА_7 наявне хронічне захворювання дихальної системи, а саме «Хронічне обструктивне захворювання легень (ХОЗЛ) 2 ст.» У період перебування хворого в стаціонарі, в липня 2012р., мала місце фаза інфекційного загострення даного захворювання з дихальною недостатність 1 ст. На момент проведення даної комісійної експертизи і обстеження хворого, у вересні 2012р., має місце фаза ремісії даного захворювання з дихальною недостатністю 1ст. Результати клініко-функціонального, рентгенологічного та лабораторного обстежень, за липень та вересень 2012р. підтверджують правомірність виставленого діагнозу. При вивченні мед.карти амбулаторного хворого встановлено, що патологія дихальної системи у ОСОБА_7 виникла в дитячі роки, про що свідчать часті простудні захворювання і наявність обструктивних змін у легенях.

2.При поступленні хворого ОСОБА_7 в пульмонологічне відділення 5-ї комунальної МКЛ 24 липня 2012 року виставлений діагноз: «ХОЗЛ 2-го ст. фаза інфекційного загострення ДН 1 ст.», який підтверджений результатами клініко - функціональних, рентгенологічних і лабораторних обстежень. За період перебування в стаціонарі стан хворого був розцінений, як стан загострення хвороби середньої важкості. Остаточна верифікація діагнозу вимагала госпіталізації хворого в стаціонар.

3.Згідно записів мед. карти № 8298/1191 можна констатувати, що після проведення стаціонарного лікування в період з 24 липня 2012 року по 02 серпня 2012 року стан хворого покращився. Це підтверджується і позитивною динамікою результатів обстеження функції зовнішнього дихання, які були проведені хворому у липні і вересні 2012 року.

4.У епікриз-виписці з історії хвороби № 8298 на ім`я ОСОБА_7 вказаний заключний клінічний діагноз: «Хронічне обструктивне захворювання легенів II ст. фаза інфекційного загострення ДН І ст.(першої)» Симптоматика, яка відмічена лікарем в історії хвороби, рентгенологічні дані і результати лабораторних та клініко-функціональних обстежень підтверджують відповідність стану здоров`я хворого виставленому діагнозу. Цей діагноз підтверджений і результатами обстеження гр-на ОСОБА_7 , членами комісії на момент проведення даної комісійної експертизи.

5.Наявні на представлених рентгенологічних знімках індивідуальні особливості органів та кісто грудної клітки, свідчать що рентгенограми належать одній особі.

Крім цього, кошти, які, як вважає орган досудового слідства є предметом хабара, вилучені у кабінеті ОСОБА_6 , які знаходилась в розпорядженні сторонньої особи, до моменту здійснення відповідних змивів з рук ОСОБА_6 та контакту з працівником міліції, при цьому були відсутні сліди відсвічування у підсудної спеціальної речовини, протягом проведення огляду місця події, оскільки працівники міліції, які зайшли в кабінет до ОСОБА_6 , однак останньої там не було та нікого не пускали до нього, це тривало приблизно 1 хв., що підтверджується показами свідка ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_10 отримання ОСОБА_6 коштів від ОСОБА_7 чи ОСОБА_8 заперечила. Такі показання свідка ОСОБА_10 також узгоджуються з іншими доказами у справі.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона виконує обов`язки старшого лікаря медичної комісії військово-лікарської комісії Личаківсько-Шевченківсько-Залізничного ОРВК та є членом такої комісії. 29.08.2012 року по повістці прибув на огляд медичною комісією ОРВК призовник ОСОБА_7 , який був призовного віку. При його огляді більш із ОСОБА_7 спілкувалась лікар-терапевт, а вона спілкувалась із ОСОБА_7 через скарги на стан свого здоров`я. Пам`ятає, що у ОСОБА_7 при огляді містились відповідні симптоми, це блідість, задишка в стані спокою. Відповідно така симптоматика яких полягала у наявності захворювання пульмонологічного профілю. При цьому призовник ОСОБА_7 надав копію виписки з історії хвороби № 8298 від 02.08.2012 року, згідно якої в останнього діагностовано ХОЗЛ 2 стадії фази ремісії, ДН 0-1 степені. З даного приводу, лікар-терапевт комісії надав скерування такого призовника до проходження стаціонарного обстеження пульмонологічного відділення 5 МКЛ для заповнення акту дослідження стану здоров`я з метою уточнення його діагнозу, яке було підписано нею як старшим лікарем та райвійськомом, який крім цього, завірила це скерування відтиском гербової печатки. Зазначає, що саме 5 МКЛ серед лікувальних установ м.Львова має стаціонарне пульмонологічне відділення та скерування на обстеження призовників саме в цю лікарню відбулось на підставі наказу міського відділу охорони здоров`я. Після чого, ОСОБА_7 приніс акт обстеження стану здоров`я, в результаті цього обстеження ОСОБА_7 підтверджено заключний діагноз останнього, який не відрізнявся від попереднього. Вона не пригадує чи був підпис ОСОБА_6 в цьому акті, але такий акт підписувався лікуючим лікарем, заввідділом і головним лікарем даної лікарні. Згідно вимог «в» ст. 46 Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України, затвердженого наказом міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 року, призовник ОСОБА_7 підлягає комісуваню за станом здоров`я. Таке рішення буде проведено по протоколу після початку офіційного призову на строкову військову службу, після 01.10.2012 року. ОСОБА_7 у зв`язку захворюванням був визнаний не придатним до строкової військової служби в мирний час та обмежено здатним до проходження служби у військовий час. Категорично запевнила, що ОСОБА_6 не зверталась до неї з проханням про визнання непридатним до військової служби.

Показами свідка ОСОБА_16 даними на досудовому слідстві та оголошеними в судовому засіданні про те, що виконує обов`язки лікаря-терапевта медичної комісії військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 та є членом такої комісії. Наприкінці серпня 2012 року прибув на огляд медичною комісією ОРВК призовник ОСОБА_7 , який при огляді висловлював скарги на стан свого здоров`я, симптоматика яких полягала у наявності захворювання пуль монологічного профілю - ранішній кашель, задишки при фізичному навантаженні, загальну слабкість. При цьому призовник ОСОБА_7 надав копію виписки з історії хвороби № 8298 від 02.08.2012 року, згідно якої в останнього діагностовано ХОЗЛ 2 стадії фази ремісії, ДН 0-1 степені. У зв`язку з цим рішенням призовної комісії призовник ОСОБА_7 скерований для обстеження в стаціонар пульмонологічного відділення 5 МКЛ для заповнення акту дослідження стану здоров`я. У результаті цього обстеження ОСОБА_7 було підтверджено заключний діагноз останнього Згідно вимог «в» ст. 46 Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України, затвердженого наказом міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 року, призовник ОСОБА_7 підлягає комісуванню за станом здоров`я. Таке рішення буде проведено по протоколу після початку офіційного призову на строкову військову службу, після 01.10.2012 року. Взагалі з членів призовної медичної комісії чи до будь-кого з працівників ОРВК, в тому числі до неї, ОСОБА_6 чи інші особи не зверталась з питанням по відношенню стану здоров`я ОСОБА_7 (Том. 2-а.с.67-70).

Покази допитаної в якості свідка ОСОБА_15 старшого лікаря медичної комісії військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 (Том-2 а.с.65-66), аналогічні із показами ОСОБА_16 лікаря-терапевта медичної комісії військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 (Том-2 а.с.69-70), а саме: щодо ознайомлення із висновком комісійної судово-медичної експертизи ОСОБА_7 №199 від 21.09.2012 року проведеної експертами ЛОБСМЕ, відповідно до якого переліком захворювань ОСОБА_7 до проходження строкової військової служби у Збройних Силах України не підлягає у мирний час та обмежено здатний до проходження служби у військовий час. Вказаний діагноз констатується згідно п. «в» ст.46 вказаного вище Положення про військово-лікарську експертизу як одне захворювання хронічне обструктивне захворювання легенів (ХОЗЛ) 2 стадії фази ремісії, дихальна недостатність(ДН) 0-1 ступеня.

Суд вважає показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 допустимими, оскільки вони отримані відповідно до положень кримінально процесуального закону, такими, що об`єктивно відтворюють зміст подій, які є предметом судового розгляду, оскільки відповідають та узгоджуються з іншими доказами у справі, дослідженими судом.
Дані пояснення узгоджуються між поясненнями підсудної ОСОБА_6 із показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_6 не зверталась із проханням до членів призовної медичної комісії чи до будь-кого з працівників ОРВК, в тому числі до таких свідків щодо питання про визнання непридатним до військової служби ОСОБА_7 ..

Такі показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 також узгоджуються з іншими доказами у справі.
Показами свідка ОСОБА_17 - завідувача пульмонологічним відділенням Львівського регіонального фтизіопульмонологічного центру даними на досудовому слідстві та оголошеними в судовому засіданні про те, щ з 20.06.2012 року по 25.07.2012 року, включно, вона перебувала у черговій відпустці. Незважаючи на це, вона періодично виходила на роботу (з власної ініціативи неофіційно, тобто, без будь-якого документального про це фіксування). У двадцятих числах липня 2012 року - точнішої дати не запам`ятовувала так як в цьому не було потреби, але це було за кілька днів перед її виходом на роботу з відпустки, в першій половині дня, ближче до обіду, до неї в кабінет прийшов незнайомий чоловік старшого віку, який був один. На вигляд цьому чоловіку було біля 50 років, худорлявої тіло будови, якби побачила, може би вона впізнала його. Цей чоловік повідомив їй, що його син хворий - кашляє, часом задихається, і він би хотів обстежити свого сина та питався де це можна зробити. При цьому жодних медичних документів цей чоловік на показував, а вона не запитувала про медичні документи, також не запитувала про прізвище його сина. З`ясувала, що син цього чоловіка проживає у м.Львові, вона сказала цьому чоловікові, що в такому випадку його синові краще обстежитись у пульмонологічному відділенні 5 лікарні - оскільки таким чином йому буде ближче до його помешкання. При цьому вона повідомила, що в пульмонологічному відділенні 5 лікарні також є хороші лікарі. Цей чоловік погодився що якщо у пульмонологічному відділенні 5 лікарні є фахові лікарі - то його синові буде простіше пройти обстеження у цій лікарні, так як йому буде ближче додому. Після цього вона на клаптику паперу власноручно написала прізвище завідувача пульмонологічним відділенням 5 міської лікарні ОСОБА_6 та адресу місця знаходження цього відділення - вул.Коновальця, 22 у м.Львові, після чого передала цей аркуш паперу вказаному чоловікові. Після цього цей чоловік з її кабінету вийшов і вона більше не бачила зазначеного чоловіка. Вона жодного скерування до пульмонологічного відділення 5 МКЛ чи до будь-якої іншої лікувальної установи цьому чоловікові не давала. Під час її неофіційних виходів на роботу - коли вона перебувала протягом вказаного вище терміну у відпустці, вона хворих не оглядала, якщо і оглядала, то таких були одиниці, з осіб, котрі до неї зверталась вона запам`ятала тільки вище вказаного чоловіка(Том-1 а.с.156-158).

Даді пояснення узгоджуються між поясненнями підсудної ОСОБА_6 із показаннями свідка ОСОБА_17 , що остання порадила звернутися до ОСОБА_6 батькові ОСОБА_7 за консультацією з приводу наявного у сина захворювання.

Також пояснення свідка ОСОБА_17 узгоджуються із поясненими свідка ОСОБА_18 даними на досудовому слідстві та оголошеними в судовому засіданні(Том-1, а.с.127-128)., а саме в тому, що з 20.06.2012 року по 26.07.2012 року вона виконувала обов`язки ззавідувача пульмонологічного відділення, в її функціональні обов`язки входило: консультація-лікування, керування лікувальним процесом. До неї особисто ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не звертались, жодних обстежень ОСОБА_7 або ОСОБА_8 вона не проводила. ОСОБА_17 під час перебування у відпустці з 20.06.2012 року по 26.07.2012 року приходила на роботу час від часу, але пригадати дату вона не може.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , пояснила, що вона була понятою при поміченні грошових купюр та при проведенні 02.08.2012 року огляду місця події, а саме: 02.08.2012 року в першій половині дня до 12:00 год. біля проспекту Шевченка у м.Львові біля «МакДональдз» до неї підійшли працівники міліції, запропонував бути присутньою в якості понятої при проведенні процесуальних дій, говорили, що жінку затримали з приводу хабара, потрібно їм дівчат, а спочатку в них були хлопці, вона погодилась та направились у Галицький РВ м.Львова. Зайшла у вказаний райвідділ із працівниками міліції, піднялись 2-3 поверх, та направилась у кабінет, не пам`ятає самого кабінету, у якому було інша понята, ОСОБА_8 та 2-3 працівники міліції, а ОСОБА_7 не було із ними. ОСОБА_8 був присутній в райвідділі весь час із ними та писав заяву. У такому райвідділі вона була пів години, була один раз. Вона не пам`ятає хто передавав гроші. При ній у такому кабінеті помічались кошти, бачила як працівники міліції щось на них бризкали і були на них знаки, просвічували на сліди, під ультрафіолетовою лампою їх було видно, колір яскраво салатовий, що там було зазначено не пам`ятає. Помічались гроші приблизно 600 дол. США. Як працівники міліції бризкали на кошти не пам`ятає, чи на них були рукавиці. Не пам`ятає чи знімав рукавиці після поміщення грошей. А чи складували гроші в пакет не пригадує, та не пригадує чи упаковувались гроші, кому передавались також не пригадує. В протоколі не може пояснити, що вказувалось про упакування коштів, текст у протоколі помічення коштів не може пригадати, але дата такого протоколу відповідає дійсності даті цього дня. Вона підписувались у документах огляду і помічення купюр. Після чого поняті їхали на машині працівників міліції, а ОСОБА_8 їхав в іншій машині. ОСОБА_7 їхав у машині, та виходив із машини разом із ОСОБА_8 . Було два заявника, один передавав гроші, а другий був з ними в райвідділ, а саме ОСОБА_7 давав гроші, а ОСОБА_8 був у райвідділ і при ньому помічались гроші. Вони тоді зупинились біля лікарні. Лікарня знаходиться на вул. Коновальця у м.Львові, номера будинку не знає. Працівники міліції говорили їм, щоб вони чекали у машині. Вона сиділа із іншою понятою в машині із працівниками міліції біля години часу або менше години не пригадує. Дзвонили по телефону працівникам міліції, як сигнал для них, а такі після чого говорили їм і вони йшли в поліклініку Вони вийшли із машини та пішли у лікарню, та піднялись по сходам на другий поверх. Не пам`ятає часу, коли вони заходили в кабінет, або в лікарню. Коли заходили в лікарню проводилась відеозйомка. Вони ОСОБА_6 зустріли у коридорі, вона відмовилась зайти у свій кабінет, говорила, що без головного лікаря не зайде. Головний лікар не прийшов, вони зайшли в кабінет, який ОСОБА_6 відкрила. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не пам`ятає де вони в той час були. Не пам`ятає хто заходив перший, вони поняті не заходили першими, вони всі разом заходили. В той час у кабінеті було 6 чоловік, а саме: один знімав, два працівника міліції, ОСОБА_6 та поняті, а чи ОСОБА_8 був не пригадує. При цьому була відеозйомка. Кабінет у ОСОБА_6 не великий. ОСОБА_6 стояла не далеко біля столу. Вони стояли перед столом, біля дверей. Кіномеханік знімав по кабінету. Вона у кабінеті знаходилась з боку біля дверей, гроші шукали працівники міліції. Працівник міліції був біля ОСОБА_6 та проводив обшук, а другий працівник міліції вона не пригадує де саме він був. В кабінеті на столі під папкою чи паперами знайшли гроші в сумі 600 дол. США. Вона сама бачила, що там були кошти. Працівник міліції після цього просвітив свої руки, там не було помітки. Працівники міліції проводили лампою з ультрафіолетовим випромінюванням, на грошах буди позначки, які в райвідділ ставили. Слідів у ОСОБА_6 на руках не було, гроші забрали працівники міліції, як доказ, здається їх опечатували. Працівник міліції вилучені кошти помістив у пакет, прозорий мабуть був. Може працівник міліції і був у резинових рукавицях. Перевірялась у купюр серія, було встановлено, що вони відповідають таким. А ще були гроші і в кишені ОСОБА_6 , такі гроші у ОСОБА_6 були до 1000 грн., говорила, що це її особисті кошти. В кабінеті опечатували гроші ОСОБА_6 та її ключі. Про 600 дол. США ОСОБА_6 говорила, ще це не її, або відмовчувалась. ОСОБА_6 в той час чи нервувалась не пригадує, в руках щось робила. Після даної події поїхали у Франківський РВ м.Львова для надання пояснень слідчому по даному факту.

Допитана під час досудового слідства свідок ОСОБА_20 , покази якої оголошені в судовому засіданні(Том-1, а.с.147-151), дала покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_19 даними на досудовому слідстві та оголошеними в судовому засіданні(Том-1, а.с.142-146), які є однакові на досудовому слідстві, що виникають у суду сумнів у їх об`єктивності, так як при допиті у судді свідок ОСОБА_19 не пригадала всіх обставин по даній справі, та стверджувала, що вона була понятою при поміченні грошових купюр 02.08.2012 року у Галицькому РВ м.Львова, в чому не може помилятись, а з матеріалів справи підтверджується, що таке відбулось в обласному управлінні міліції.
Показання зазначених свідків вказують на події оперативних та слідчих дій, які проводилися за їх участю в якості понятих. Однак показання свідків не містять фактичних даних щодо вимагання та одержання ОСОБА_6 грошових коштів від ОСОБА_7 чи ОСОБА_8 .

Разом з тим, судом під час судового слідства були досліджені та ретельно перевірені і інші докази у справі, зокрема в повному обсязі і ті, на які посилався орган досудового слідства та прокурор, вважаючи вину ОСОБА_6 згідно обвинувачення доведеною повністю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , пояснив, що на початку липня 2012 року ОСОБА_7 розповів йому, що має проблеми зі здоров`ям та говорив, що часто хворів, його турбують часті запалення, проблеми із легенями. Він зателефонував знайомим, йому порадили Сихівську тублікарню, або 5 міську клінічну лікарню без проблем разом з медичною книжкою. ОСОБА_7 не приходив обстеження у військкоматі, а обстеження приходив у 5 міській клінічній лікарні без направлення. Десь 20.07.2012 року зайшли до завідуючої пульмонологічного відділення 5 міської клінічної лікарні ОСОБА_6 . Вона оглянула ОСОБА_7 , запропонувала пройти аналізи, скерувала його на обслідування на спеціальному апараті. Коли принесли результати обслідування, ОСОБА_6 , подивившись на ці результати, сказала, що ОСОБА_7 здоровий. Він жартома сказав, що ОСОБА_7 може служити в армії. ОСОБА_6 на це запропонувала їм, що може організувати лікування ОСОБА_7 та видати медичні документи, які будуть надавати можливість не проходити службу в армії, діагноз відповідний мав бути, що в нього проблеми із здоров`ям, назвала, що дана послуга буде коштувати 600 дол. США. Про суму коштів дізнався в перший день, коли до ОСОБА_6 зайшли, сума була нею озвучена. Після чого, ОСОБА_7 поклали у лікарню на 10 днів. Лікування ОСОБА_7 відбувалось з 23.07.2012 року по 02.08.2012 року. Про дату їм повідомила ОСОБА_6 , а саме йому та ОСОБА_7 .. В якому році приходили повістка ОСОБА_7 він не пригадує. ОСОБА_7 призовного віку, що його кличуть до армії він йому не говорив. ОСОБА_7 коли влаштовувався в лікарню, всі дані записувала ОСОБА_6 . В перший день в ОСОБА_6 запитувалась про вік ОСОБА_7 , а про призовний вік в армію нічого не говорила. Визначила такий термін лікування ОСОБА_6 , а хто лікував ОСОБА_7 безпосередньо він не знає. ОСОБА_7 приходив у лікарню, появлявся та лікування як такого не було. ОСОБА_7 цілий день там не лежав, йому там робили масажі. Через 8 днів, тобто 01.08.2012 року він зайшов до працівників міліції, звернувся за даним фактом в обласне управління міліції, яке розташоване біля головного корпусу університету на площі ОСОБА_21 та є біля нього пам`ятник, помилятися в цьому не може. Він прийшов до працівників міліції тому, що він не знав, що робити в даній ситуації. Він з ОСОБА_7 розмовляв, перед тим, що він піде в міліцію по даному факту. Коли 01.08.12р. звернувся у обласне управління міліції, прізвище працівників міліції не можу сказати, він заходив через чергового, який подзвонив на прохідній та сказали, що для написання заяви, йому необхідно піднятися на 3-й поверх. Він піднявся на третій поверх, вже його чекав працівник міліції. Номеру такого кабінету не пам`ятає, відомо, що в кабінеті було двоє чи троє осіб. Що він написав у своїй заяві, описання він такої не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу. Він мав дати гроші в сумі 600 дол. США, які працівники міліції сказали принести такі кошти. Перед тим, як на другий день передати кошти працівникам міліції він 01.08.2012р. ввечері запитував у ОСОБА_7 , чи дасть той кошти. До цього таких питань ОСОБА_7 не задавав. Він у заяві написав, що буде давати кошти, якби ОСОБА_7 їх не мав, то він би сам кошти дав. Після чого, він в Обласне управлінні міліції зайшов за день, коли мати ОСОБА_7 передала йому кошти. 02.08.2012 року години не пам`ятаю, з ранку прийшов в Обласне управління міліції, з прохідної передзвонили, і працівник міліції спустився за ним. Він піднявся третій поверх у той же кабінет. Один із працівників міліції запитав у нього, чи зв`язувався він з ОСОБА_6 і на яку годину повинен їхати за медичною випискою. Він повідомив працівників міліції, що попередньо домовився з ОСОБА_6 на обідній час. Після цього працівник міліції запитав, чи є грошові кошти і попросив покласти їх на стіл, щоб їх переписувати, він кошти поклав на стіл. У цей час в кабінет ще прийшло двоє молодих осіб, при яких переписали купюри та позначали. У кабінеті були 2-3 працівники міліції, включаючи його та двох молодих невідомих людей молодого віку, а саме жіночка і мужчина. Дівчина-жінка худенька, років 25, ріст нижче за його у нього ріст 180 см. Мужчина був старший, худий, років 30, невисокий ріст такий, як у нього. Зрозумів, що цих людей привели з вулиці, люди давали свої дані, як поняті. Розкладаючи кошти, працівник міліції переписав номери купюр і з якогось балончика розпилив мітячи фарбу, позначив таким чином ці купюри. Один це робив працівник міліції. Ці молоді особи подивилися на ці купюри і десь розписувалися. Працівники міліції показували цим молодим людям помічення таких купюр балончиком, він стояв з боку, а як відбувалась процедура така йому є не відома. Такі кошти помітили світло-зеленою краскою, помітно на око їх не було. Кошти просвічувались на лампі. Як відбувалася процедура складення протоколу, йому не відомо. Далі грошові кошти він поклав у конверт, який перед цим привіз із собою. Конверт з грошима поклав у кишеню. Чи помічалися кошти з обох сторін не пам`ятає. Він не пригадує хто клав гроші в конверт, напевно працівник міліції і передав йому їх у конверті. Він не пригадує чи складався протокол, знає, що ці люди розписувались, а він чи розписувався не пригадує. Працівника міліції руки були одягнуті у рукавицях. Він не знає для чого був одягнутий працівник міліції у рукавицях. Перед тим чи був одягнутий працівник міліцію у рукавиці він не пам`ятає. Чи конверт з грошима просвічували він не пам`ятає. Він на той час був одягнутий у сорочку та брюки. Цей конверт він поклав здається у кишеню сорочки. Камера була змонтована у вигляді ґудзика, він технічно не знає цього. Думає, що йому відрізали ґудзик на сорочці, та встановили другий ґудзик. Не пам`ятає чи складались якісь документи з приводу цього. Він зняв з себе сорочку на пів години і передав чоловіку, який зайшов у кабінет. Такий працівник не показував йому посвідчення, той працівник міліції який сидів у кабінеті, сказав йому, що зайде працівник з технічного відділу. Такого працівники міліції відрекомендували як працівника технічного відділу. Такий працівник відійшов у бік, що він робив з сорочкою він не пригадує. На його сорочці напевно працівник технічного відділу відрізав ґудзик і замість нього встановив камеру. Він замітив на сорочці, що його ґудзика немає. Він вдягнув сорочку, а чи розписувався в документах він не пам`ятає. Коли давав пояснення в обласному управлінні міліції ґудзик такий забрали. Після цього як сорочка виглядала не пам`ятає. Чи розписувалися люди з приводу встановлення камери у будь-яких документах, не пам`ятає. Де знаходиться сорочка він не пам`ятає. Після отримання коштів та встановлення камери на його сорочці поїхав на вул. Коновальця у м.Львові в машині із працівниками міліції так як ОСОБА_7 в цей день мали виписувати. Коли приїхали до лікарні, він вийшов з автомашини. Камера була включена. Біля автомобіля він не пригадує чи включали камеру. Він зайшов у лікарню, піднявся, здається, на 2-ий поверх точно поверх не може пригадати. ОСОБА_7 сидів під кабінетом ОСОБА_6 та говорив, що не довго сидить. В лікарні він зайшов в кабінет ОСОБА_6 , запитався її коли буде готова довідка, вона відповіла за пів години. Він не пригадує де була ОСОБА_6 в той час, пам`ятає, що вона вийшла, почекали вони її 20 хв. так як не був готовий документ. Говорила ОСОБА_6 їм почекати документ, хто його мав принести він не пам`ятає. Коли зайшли, за столом сиділа ОСОБА_6 , віддала йому документ, а гроші віддав він їй в руки чи поклав на стіл не пригадує. Гроші були у конверті. Конверт де подівся він не пригадує. ОСОБА_6 сиділа на навпроти нього, на напвпроти його очей. Він зайшов до столу, як розміщений кабінет він не пригадує так як багато часу пройшло. Він може помилятись, як підходив до столу ОСОБА_6 та в інших моментах. При цьому, ОСОБА_6 говорила про діагноз, а які будуть проблеми із довідкою у ОСОБА_7 у військоматі, вона має там знайомих, та маєте телефон подзовнити. У кабінеті ОСОБА_6 був два рази, перший раз коли звернувся із ОСОБА_7 та другий коли давав гроші. Коли передав кошти, він вийшов з кабінету та побачив як працівники міліції йшли по сходах. Потім зайшли працівники міліції. А коли передав гроші, в нього на сорочці камера була, її слідчий давав переглядати, коли вони були на очній ставці. Крім цього, камера проводила відеозйомку, працівники міліції заходили із нею у кабінет. При огляді кабінету він не був, а тільки давав пояснення з приводу даної події. На відео є все знято може він їх і витягнув кошти із конверту.
А також свідок ОСОБА_8 , пояснив після перегляду відеозапису, що йому відомо про це відео, підтверджується передача коштів ОСОБА_6 за довідку, все так як знято на відео насправді відбувалась, відповідає дійсності, але не знає, де запис здійснений в міліції, на його думку все записувалось від приміщення обласного управління міліції, де ділась частина запису він не знає. На відео є момент передачі ОСОБА_6 500 дол. США, так як він сказав, що передав 500 дол. США, але насправді скільки коштів не пам`ятає. Підтвердив, що він приходив в сорочці, в сорочці була камера, яку працівники міліції встановили в кабінеті. Він не знає, чому ОСОБА_7 говорить інше. Згадав, що в нього тоді була розірвана сорочка і працівники міліції дали йому футболку. Думає, що камеру йому здається зняли в машині, коли їхали вже від лікарні. Та не пам`ятає, хто дзвонив йому в той день. Підтвердив, що понятими були дівчина і хлопець, що були в обласному управління міліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , пояснив, що він підійшов до ОСОБА_8 , так як хворів. Не хотів звертатись за допомогою сам, він запитався і ОСОБА_8 йому сказав, що є людина, яка подивиться, поїхали у поліклініку на вул. Коновальця у м.Львові. В нього були проблеми із здоров`ям, із диханням, часто був простуджений. В лікарні підійшли до ОСОБА_6 на пряму. ОСОБА_6 у лікарні запиталась, що болить, розповів все та вона направила його на якусь трубочку на апарат Спірограф, дмухав. Після чого ОСОБА_6 сказала, що попередній огляд він здоровий. Сказав йому ОСОБА_8 , що підеш в армію. Натомість ОСОБА_6 сама їм запропонувала за кошти зробить довідку. Він не пам`ятає всіх обставин, але була розмова про 600 дол. США. Про гроші була розмова передати, щоб дали йому документ, а саме з початку коли звернулись, коли ОСОБА_6 сказала йому, що він здоровий. Кожний рік йому приходили повістки в армію. Він весь час носив довідки у військкомат у зв`язку із навчанням, але не хотів йти в армію на той час. Мав намір отримати довідку з метою ухилення від служби в армії. Умисел в нього виник, коли запропонувала йому такий варіант ОСОБА_6 . Він не знає чи інші в нього були варіанти від ухилення від служби. Він мав полежати 10 днів, ОСОБА_6 мала видати йому документ, що він не придатний до військової служби. Положили його в лікарню на 10 днів, а потім ОСОБА_8 написав заяву в міліцію, та розказував йому, що все буде добре. При зустрічі його мали госпіталізувати в лікарню, однак був один день в лікарні, а потім всі інші дні приходив він на масаж. В лікарні на масаж ходив, якісь капельки прописали, бо в нього із задишкою проблеми були. Масажів пройшов 5 чи 6 раз, та такі відбувались зранку. ОСОБА_6 лікувала його від чого він не знає, а такий діагноз поставлений ОСОБА_6 він не знає чи він в нього є. На наступний день після того, як звернувся у поліклініку, у трубку він не дмухав, а потім ще коли проводилось розслідування один раз водили до такого апарату, дмухав, однак результату такого не знає, його результату такого працівники міліції не повідомляли. ОСОБА_8 спонукав, щоб він написав заяву у міліцію. ОСОБА_8 перший написав таку заяву, як він пригадує. Він гроші не передавав ОСОБА_8 , він не був в дома, його батьки їх передали. Батьки знали, що будуть кошти передаватись такі. Пам`ятає, що кошти мав передавати ОСОБА_8 , такі він мав при собі так як напевно говорив із працівниками міліції. Коли давали гроші він прийшов зранку на масаж, годину чекав ОСОБА_8 , а потім одну годину з ОСОБА_8 чекав та потім зайшли в кабінет до ОСОБА_6 . Коли мали забирати документ, ОСОБА_6 сказала тоді почекати близько 1 год. Після чого зайшли в кабінет, ОСОБА_6 дала документ, а за це дали кошти. Віддавала листки ОСОБА_6 , сказала як домовились в кабінеті. ОСОБА_8 витягнув гроші, він сказав як домовились, та 600 дол. США так і поклав на стіл ОСОБА_6 , поклав чи на папку чи під нею. ОСОБА_8 гроші витягував з кишені штанів чи сорочки, він не пригадує. Конверту він не бачив. Він пригадує, що у ОСОБА_8 нічого не було. Кошти ОСОБА_8 дістав без нічого, з кишені без конверта і без обгортки. ОСОБА_8 йому говорив тільки про переписані номери купюр у міліції і більше нічого не розповідав. Про сорочку знає, що на неї повішали апаратуру на тіло зі слів ОСОБА_8 .. Коли ОСОБА_8 прийшов у поліклініку та виходив і з неї, то був у сірій сорочці. Біля лікарні було дві машини та біля них стояли працівники міліції, і ОСОБА_8 сів до однієї машини працівників міліції, а потім вийшов із цієї машини Десь 4-5 чоловік в машині було в цій. Після чого вони разом поїхали в іншій машині до обласного управління, біля пам`ятника Юрія Змієборця. ОСОБА_8 у приміщенні обласного управління після повернення з лікарні, виходив до іншого кабінету і коли повернувся з нього, то був у іншій сорочці чи футболці, ніж та, у якій він був одягнутий у лікарні, коли передавав кошти ОСОБА_6 . Однак чітко пам`ятає, що ОСОБА_8 переодягався. При ньому не освічували руки і кишені ОСОБА_8 на предмет того, чи є на них сліди мітчої речовини. Він такого не бачив. Чи брала ОСОБА_6 у руки гроші не знає, бо вони вийшли Він не був присутнім при огляді кабінету ОСОБА_6 . Вони вийшли з кабінету ОСОБА_6 , більше нічного не пригадує.

А також свідок ОСОБА_7 , пояснив після перегляду відеозапису, що йому відомо про це відео, підтверджує передачу коштів ОСОБА_6 за довідку, все так і було, змін ніяких в ньому не було. В кабінеті ОСОБА_6 він стояв біля ОСОБА_8 , він був по ліву руку від нього, а права його рука була біля дверей. Його лікувала лікарка, прізвище її не пам`ятає, а ОСОБА_6 іноді заходила до нього в палату. ОСОБА_8 йому говорив, щоб він підійшов до ОСОБА_6 за випискою. Після чого він говорив до ОСОБА_6 , що йому треба забрати виписку сьогодні. На відео видно, коли він підходить до ОСОБА_8 , з того часу, як він присутній на відео, змін немає. Їм сказали, що треба підійти в кабінет і тому він із ОСОБА_8 підійшли.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які допитувалися на досудовому та судовому слідстві, містять істотні суперечності, не узгоджуються з іншими матеріалами справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про неправдивість цих показань.

Так, під час допитів на досудовому та судовому слідстві показання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , мають істотні протиріччя щодо обставин їх звернення до органу внутрішніх справ, вимагання хабара та передачі грошових коштів, суми, яку у них вимагала ОСОБА_6 , слідчих дій та оперативно - розшукових заходів за їх участю.

Зокрема, ОСОБА_8 посилався на дату першої зустрічі із ОСОБА_6 , вказуючи у протоколі допиту від 03.08.2012 року(Том-1, а.с.86-90), дату 23.07.2012 року, коли ОСОБА_7 проходив обстеження, ОСОБА_6 вимагала хабара, а в судовому засіданні змінив показання і вказав дату на 20.07.2012 року. При цьому, ОСОБА_7 також на дату першої зустрічі із ОСОБА_6 , вказуючи у протоколі допиту від 03.08.2012 року(Том-1, а.с.101-104), дату 23.07.2012 року, коли він проходив обстеження, ОСОБА_6 вимагала хабара, а в судовому засіданні змінив показання і не міг пригадати дати звернення його до ОСОБА_6 .. Однак як свідчать зібрані органом досудового слідства медичні документи із комунальної 5-ї міської клінічної лікарні м.Львова, а саме журнал обліку у прийому хворих на стаціонар(Том-1, а.с.51-54) та протокол дослідження ОСОБА_7 (Том-1 а.с.55), які судом перевірено та встановлено, що ОСОБА_7 звернувся за допомогою в установу 24.07.2015 року.

Крім цього, ОСОБА_8 в судовому засіданні змінював покази, що він не пригадує в якому році приходила повістка ОСОБА_7 , та те, що ОСОБА_7 кличуть до армії останній йому не говорив, однак як вказав у протоколі допиту від 03.08.2012 року, що він відповідав разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_6 що на початку липня 2012 року ОСОБА_7 останній отримав з Шевченківського військкомату повістку про призов його на строкову військову службу. При цьому змінювала показання і в частині строків передачі хабара 1-2.08.2012 року та суми грошових коштів, які вимагала ОСОБА_6 , вказуючи суми 500, 600 доларів США.

Крім, цього ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вказали суду у судовому засіданні, що не звертаючись до інших медичних закладів з приводу захворювання ОСОБА_7 , відразу звернулися по медичну допомогу до ОСОБА_6 , хоча ці покази достовірно спростовані іншими матеріалами справи, якими доведено, що звернутися до ОСОБА_6 , порадила завідуюча відділом ЛРФПЦ ОСОБА_17 , до якої батько ОСОБА_7 звертався за консультацією з приводу наявного у сина захворювання. Дана обставина встановлена судом в судовому засіданні.

Зокрема, ОСОБА_7 змінив покази, так як зазначив у протоколі допиту від 03.08.2012 року(Том-1, а.с.101-104), що з ранку 23.07.2012 року він разом із ОСОБА_8 їздили у Львівський обласний обласний фтизіопульмонологічний диспансер, який розташований у м.Львові, на Сихівському масиві, де його лікарі не оглядали, а лише повідомили, що оскільки він зареєстрований в м.Львові то він повинен звернутись до завідувача пульмонологічним відділенням комунальної 5-ї міської лікарні, яка розташована в м.Львові по вул.Коновальця. З цього приводу він та ОСОБА_8 розмовляли із завідуючою пульмонологічним відділенням цієї Сихівської тублікарні. Відразу ж після цього, біля 12.00 год. 23.07.2012 року він разом із ОСОБА_8 прибули до пульмонологічного відділення 5-ї лікарні, адресу якого їм повідомили на Сихові.

Твердження ОСОБА_8 та ОСОБА_7 щодо повідомлення їм ОСОБА_22 про відсутність захворювань у ОСОБА_7 за результатами обстеження останнього на спірографічному комплексі «Спіроком» спростовуються долученими до кримінальної справи результатами цього медичного огляду від 24.07.2012 року, проведеного в 09 год. 41 хв., з якого вбачається, що у ОСОБА_7 наявне хронічне обструктивне захворювання легень.

Первинний діагноз ОСОБА_7 підтверджений повторною комп`ютерною спірографією від 25.07.2012р. та висновком проведеної судово-медичної експертизи від 21.09.2012 року (Том-2, а.с.57-59), якою підтверджено наявність у ОСОБА_7 хронічного обструктивного захворювання легень 2 ступеню, правильність проведеного лікування та правильність внесених до виписки-епікриз лікарських даних.

Крім цього, 27.09.2012 року інженером метрології 1-ї категорії ДП «Львівстандартметрологія» ОСОБА_23 проведену повірку комплексу спірографічного «Спірком», який знаходиться в кабінеті спірографії пуль монологічного відділення комунальної 5 міської клінічної лікарні м.Львова, розташованого по вул. Коновальця,22 у м.Львові та встановлено, що комплекс спірографічний «Спірком» придатний до експлуатації , будь-яких відхилень у роботі цього приладу виявлено під час перевірки не було. Результати провірки відображено у протоколі №4837 від 27.09.2012 року(Том-2 а.с.108-109). Зазначене також підтверджується, показами свідка ОСОБА_23 даними на досудовому слідстві та оголошеними в судовому засіданні(Том-2 а.с.105-107). Такі показання свідка ОСОБА_23 також узгоджуються з іншими доказами у справі.
Оцінюючи також показання свідка ОСОБА_8 , суд вважає необхідним зазначити наступне. Так, згідно показань вказаного свідка, даними під час судового слідства, що після помічування грошових коштів обласному управлінні міліції, працівник міліції поклав їх у конверт, який був ним попередньо наданий останньому, цих грошових коштів він з конверта не виймав і даний конверт перебував у кишені сорочки, одягненої на ньому та в такому конверті передав на стіл ОСОБА_6 .

Проте, вказані пояснення ОСОБА_8 об`єктивно і беззаперечно спростовуються іншими матеріалами справи, а саме поясненими ОСОБА_7 , що такі кошти ОСОБА_8 дістав у кабінеті ОСОБА_6 без нічого, з кишені без конверта і без обгортки, протоколом огляду та помічення грошових коштів від 02.08.2012 року, та в цій частині суперечать інформації з цифрових носіївпам`яті «Trangcend micro C DHC C 10-4 GB» та відеокасеті «Mini DV Sony Premium DVM 60ME», на яких міститься запис подій, які відбувались за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_7 02.08.2012 року. Зміст зазначеного запису дійсно вказує на те, що ОСОБА_8 знаходячись в кабінеті підсудноїОСОБА_6 , перераховував кошти, однак дій ОСОБА_8 по залишенню коштів підсудній запис не містить, як і не містить висловлювань підсудної, які б вказували на наявність вимагання чи отримання коштів від ОСОБА_8 . При цьому свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у судовому засіданні не могли пояснити, як відбувалось передача коштів ОСОБА_6 , а саме ОСОБА_8 не міг пояснити чи в руки чи поклав на стіл не пригадує, а ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_8 поклав на стіл ОСОБА_6 , поклав чи на папку чи під нею. Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у судовому засіданні не могли безперечно ствердити, що кошти їм ОСОБА_6 сказала покласти їх на стіл, як давали пояснення під час досудового слідства.

Покази ОСОБА_8 у судовому засіданні стосовно помічування грошових коштів 02.08.2012р. у приміщенні ГУМВС України у Львівській області за адресою м.Львів, пл. Григоренка, 3 і присутністю при цьому двох понятих чоловічої та жіночої статі спростовуються відомостями про понятих, вказаними у протоколі цієї слідчої дії та показами свідка ОСОБА_19 , яка у судовому засіданні показала, що процесуальна дія з приводу помічування грошових коштів відбувалася у приміщенні Галицького РВ ГУМВСУ у Львівській області за адресою м.Львів, вул. Мартовича, 3, звідки вона разом з ОСОБА_8 та іншою понятою ОСОБА_24 направились до лікарні по вул. Коновальця, 22 у м.Львові. Крім цього, ОСОБА_8 в судовому засіданні змінював покази, щодо статті осіб понятих, оскільки на досудовому слідстві у протоколі допиту від 03.08.2012 року(Том-1, а.с.86-90), вказував, що така процедура відбувалась в присутності двох незнайомих йому дівчат-понятих.

Аналогічно спростовуються покази ОСОБА_8 дані на досудовому слідстві стосовно спорядження його технічними засобами аудіо відеоконтролю. Однак з матеріалів справи не підтверджується, що органом досудового розслідування здійснювались такі.

Так, ОСОБА_8 вказав, що технічні засоби аудіо відеоконтролю були споряджені на його сорочці шляхом встановлення камери спостереження на місці видаленого ґудзика. Проте дані покази ОСОБА_8 спростовані ОСОБА_7 , який показав, що у кабінеті ОСОБА_6 , ОСОБА_8 був у сірій сорочці, а після затримання ОСОБА_6 , прибувши в ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_8 передягувався, та був передягнутий у футболку, замість сорочки.

Крім цього, ОСОБА_8 повідомив суду, що після спорядження засобів аудіо відеоконтролю на одязі, одягнутому на ньому, ці засоби оперативними працівниками міліції були у приміщенні ГУМВС на пл. Григоренка,3 у м.Львові увімкнені і стали працювати в режимі фіксування навколишніх подій. Разом з цим, у судовому засіданні ОСОБА_8 не зміг пояснити причини відсутності частини записів на носіях засобів аудіо відеоконтролю.

При цьому свідок ОСОБА_7 , надав покази у судому засіданні, що він про таку сорочку знає, що на неї повішали апаратуру на тіло із слів ОСОБА_8 .

А тому суд вважає, що спорядження ОСОБА_8 такими технічними засобами аудіо відео контролю не підтвердженні, а покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з цього приводу з приводу цього неправдиві, спростовуються матеріалами справи.

При цьому, показання ОСОБА_8 , як на стадії досудового слідства, так і в суді спростовують показаннями свідка ОСОБА_7 , а показання останнього також спростовуються і показаннями свідка ОСОБА_8 , щодо обставин, в тому числі і в частині того, який документ мала видати ОСОБА_6 , та за, що вони мали передати кошти.

Більше того, під час досудового і судового слідства ОСОБА_8 та ОСОБА_7 надавали різні за змістом пояснення і не змогли твердо і однозначно повідомити за, що (вчинення дій, видачу медичних документів, засвідчення медичних документів) ОСОБА_8 передавалися кошти. Крім того, факт вимагання коштів, про який зазначав ОСОБА_8 у своїй заяві від 01.08.2012р., під час досудового розслідування не був доведений, у зв`язку з чим за даною кваліфікуючою ознакою кримінальне переслідування відносно ОСОБА_6 було припинене.

Крім того, обвинувачення ОСОБА_6 , в частині фактичних обставин було повністю спростовано матеріалами справи, в тому числі постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 26.09.2012 року(Том-2 а.с.100-101) відносно ОСОБА_6 за відсутністю в її діяннях складу злочинів, передбачених ч.1 ст.366 КК України(службове підроблення), ч.3 ст.368 КК України(кваліфікуючою ознакою цієї статті є одержання хабара за попередньою змовою групою осіб та одержання хабара, поєднаного з вимаганням хабара), ч.ч.3-5 ст.27-ст.335 КК України та ч.ч.3-5 ст.27, ч.ч.2,3 ст.15-ст.335 КК України(співучасть в ухваленні від призову на строкову військову службу та співучасть у вчиненні замаху на ухилення від призову на строкову військову службу).

Дослідивши показання вищезазначених осіб, суд вважає, що показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 завідомо неправдиві і не можуть бути покладені в основу вироку, дав критичну оцінку їх поясненням, що минув значний проміжок часу і вони у зв`язку з цим забули деякі обставини, оскільки згідно з даними, що містяться у матеріалах кримінальної справи, досліджуваний судом період часу начебто вчинення ОСОБА_6 щодо них протиправних діянь мав скласти 24.07.2012 року, коли ОСОБА_7 проходив із ОСОБА_8 до ОСОБА_6 в перший раз, в той час остання вимагала гроші.

Суд прийшов до переконання, що в основу обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення зі сторони обвинувачення були покладені показання свідка ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які під час його допиту в судовому засіданні були непослідовними і плутаними. Вони не могли чітко пояснити, яким чином підсудна вимагала у них зазначену суму, з чого вони зрозуміли, що у них вимагають саме 600 доларів США і плутався за які саме дії.

Тому суд прийшов до висновку про те, що показання даних свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_22 кримінального правопорушення.

Інших доказів, які б вказували на наявність вимагання та отримання грошових коштів ОСОБА_6 від ОСОБА_8 , суду не представлено, у зв`язку з чим показання свідка ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в цій частині судом не приймаються.

Також судом досліджені письмові докази, на які посилався орган досудового слідства, як на доказ виниОСОБА_6 , а саме:

Як вбачається із заяви про злочин ОСОБА_8 від 01.08.2012 року, що знаходяться у матеріалах справи(Том-1 а.с.8), її було подано 01.08.2012 року до начальника УДСБЕЗ ГУМВСУ у Л/о, після чого, на підставі цієї заяви було заведено оперативно - розшукову справу та із заяви про злочин ОСОБА_7 від 02.08.2012 року, що знаходяться у матеріалах справи(Том-1 а.с.108), її було подано 02.08.2012 року до начальника Франківського РВ ЛМУГУМВСУ у Л/о, після чого, на підставі цієї заяв було заведено оперативно - розшукову справу.

Із заяви ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_6 вимагає у нього хабар за видачу виписки з історії хвороби його родичу ОСОБА_7 , який знаходиться на стаціонарному лікуванні у пульмонологічному відділенні. А з заяви ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_6 вимагає у нього та його родича ОСОБА_8 хабар за видачу його виписки з історії хвороби, яку він в подальшому мав пред`явити у військовий комісаріат ІНФОРМАЦІЯ_4 , як факт підтвердження непридатності проходження військової служби

Проте, у постанові про порушення кримінальної справи прокурором Франківського району м.Львова вказані інші дії, за вчинення яких ОСОБА_8 був переданий хабар, а про заяву ОСОБА_7 нічого не було відображено.

Так, у постанові від 03.08. 2012р. про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_6 по заяві ОСОБА_8 вбачається, що даний процесуальний документ винесений з приводу вимагання та одержання хабара за внесення до епікризу-виписки з історії хвороби №8298 діагнозу, який дає підстави в подальшому визнати ОСОБА_7 непридатним для строкової військової служби.

Більше того, під час досудового і судового слідства ОСОБА_8 надавав різні за змістом пояснення і не зміг твердо і однозначно повідомити за що (вчинення дій, видачу медичних документів, засвідчення медичних документів) ним передавалися кошти. Крім того, як вище зазначалось, що факт вимагання коштів, про який зазначав ОСОБА_8 у своїй заяві від 01.08.2012 року, під час досудового розслідування не був доведений, у зв`язку з чим за даною кваліфікуючою ознакою кримінальне переслідування відносно ОСОБА_6 було припинене.

При цьому, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у показах під час досудового і судового слідства вказували, що ОСОБА_8 сам писав заяву про злочин, а ОСОБА_7 не подавав заяви з цього приводу. При цьому, такі свідки не могли зазначити, що стали приводом написання даної заяви ОСОБА_8 .

Крім цього, у заяві ОСОБА_8 та під час надання показів на досудовому розслідування вказував, що він надав власні кошти в сумі 600 дол. США, однак як ствердив у судовому засіданні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , що кошти надавались батьками ОСОБА_7 .

Крім цього, заява ОСОБА_7 була написана після події 02.08.2012 року у кабінеті ОСОБА_6 , яке розслідування проводилась суду не зрозуміло. При цьому спростовується і показання свідка ОСОБА_7 у частині його звернення до ОВС, оскільки за наявних у справі доказів записи розмов ОСОБА_6 із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , проводились під контролем та супроводженням співробітників УДСБЕЗ ГУМВСУ у Л/о до моменту офіційного звернення ОСОБА_7 із заявою про злочин та заведення оперативно - розшукової справи.

Таким чином, заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про злочин, постанова про порушення кримінальної справи не містить об`єктивних даних, які б вказували на факт вимагання та отримання ОСОБА_6 хабара від ОСОБА_8 чи ОСОБА_7 .

Так, відповідно до відомостей, що містяться в протоколі огляду та помічення грошових коштів від 02.08.2012 року, складеного ст. оперуповноваженим в ОВС УДСБЕЗ ГУМВС України ОСОБА_25 , в приміщенні вказаного підрозділу з 11:00 год. по 11:15 год. оглянуті та оброблені спецхімпрепаратом «Промінь-1», а саме купюра номіналом 100(сто) доларів США серія КЕ 16613477А; купюра номіналом 100(сто) доларів США серія КВ 65144592В; купюра номіналом 100(сто) доларів США серія АВ 80744099Н, купюра номіналом 100(сто) доларів США серія НВ 92843370G; купюра номіналом 100(сто) доларів США серія НВ 60353382Е; купюра номіналом 100(сто) доларів США серія КВ 569447504D, які вручені громадянину ОСОБА_8 (Том-1 а.с.11-12).
Вказаний протокол не містить даних про наявність упаковки на балончику з люмінесцентним барвником «Промінь-1» до початку огляду та після вручення коштів ОСОБА_8 , яка перешкоджала працівникам міліції використовувати цей барвник у справі поза межами процесуальних дій.
Крім цього, як вказано у такому протоколі, що вказані грошові кошти в сумі 600(шістсот) доларів США оглянуто, перевірено контролером-касиром ОСОБА_26 однак із показів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 під час досудового і судового слідства не відображено, що такі кошти були перевірено контролером-касиром ОСОБА_26 .

Не відповідає дійсності і протокол огляду грошових коштів огляду та помічення грошових коштів від 02.08.2012 року, оскільки із показань свідка ОСОБА_8 , які носять суперечливий характер про обставини стосовно помічування грошових коштів 02.08.2012р. у приміщенні ГУМВС України у Львівській області за адресою м.Львів, пл. Григоренка, 3, що відбувалось таке в присутності двох понятих чоловічої та жіночої статі, спростовуються відомостями про понятих, вказаними у протоколі цієї слідчої дії та поясненнями понятих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , що в якості понятих було двоє дівчат. При цьому, свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні показала і категорично настояла на тому, що процесуальна дія з приводу помічування грошових коштів відбувалася у приміщенні Галицького РВ ГУМВСУ у Львівській області за адресою м.Львів, вул. Мартовича, 3, а з такого протоколу вбачається, що така процедура відбувалась у приміщенні ГУМВС України у Львівській області за адресою м.Львів, пл. Григоренка, 3. Встановити, чи ОСОБА_20 , була присутньою в якості понятою та чи така процедура помічення відбувалась дійсно у приміщенні ГУМВС України у Львівській області за адресою м.Львів, пл. Григоренка, 3, не виявилось можливим у зв`язку з неявкою такого свідка у судові засідання, приводи ОВС не були виконанні.

Крім того, суд оцінюючи неузгоджені та суперечливі показання ОСОБА_27 у частині, того, що йому кошти після помічення таких, працівник міліції поклав їх у конверт, який був ним попереднього наданий, однак із вказаними у протоколі цієї слідчої дії та пояснень понятих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , не відображено яким самим способом, були передані кошти ОСОБА_27 та в чому їх було передано.

Таким чином, протокол огляду та помічення грошових коштів від 02.08.2012 рокуне містить об`єктивних даних, які б вказували на факт вимагання та отримання протокол огляду та помічення грошових коштів від 02.08.2012 рокуОСОБА_6 хабара від ОСОБА_27 ..

Дослідивши та оцінивши вказані письмові докази, покази свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_27 судом встановлено недостовірність цього протоколу.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року "Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя" визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

При цьому, слід мати на увазі, що ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

А ст. 65 КПК України 1960 року передбачає, що доказами в кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду У країни від 20.10.2011 року за №2012-рп/2011 р. у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, слід розуміти так, що обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання Конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність» особою не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

Таким чином, органи досудового слідства повинні були у визначеному законом порядку збирати докази по справі. Однак, провівши оперативно-розшукові заходи з порушенням порядку, встановленого законом, було порушено вимоги кримінально-процесуального законодавства та Конституції України, а тому суд, з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.10.2011 року № 12-рп/2011 р., прийшов до висновку про визнання отриманих внаслідок проведення вказаних дій даних, зокрема записів неналежними та недопустимими доказами по справі.

Судом встановлено ряд істотних порушень кримінального процесуального закону, які ставлять під сумнів законність оперативно технічних заходів з контролю за вчиненням злочину, проведення аудіо відеоконтролю і чи наявні результати аудіо відеоконтролю отримані саме за дозволом апеляційного суду Львівської області.

Так, згідно протоколу 2894т результатів проведення оперативно - технічних заходів (Том-1 а.с.181), що оперативно технічні заходи відносно ОСОБА_6 проводилися у період з 02.08.2012 року по 02.08.2012 року за постановою апеляційного суду Львівської області 30.07.2012 року №0881т, починаючи з 30.07.2012 року, терміном на 120 діб, за місцем роботи в службовому кабінеті пульмонологічного відділення п`ятої комунальної міської клінічної лікарні м. Львова по вул. Коновальця, 22 у м.Львові.

Проте, судом з`ясовано, що станом на 30.07.2012 року жодних повідомлень відносно ОСОБА_6 до правоохоронних органів не надходило, відтак були відсутні приводи і підстави для проведення ОТЗ.

Зокрема, суд вважає неналежним доказом - протоколу № 2894т за результатами проведення оперативно-розшукового заходу від 03.08.2012 року, так як, вказані заходи проводилися за постановою Львівського апеляційного суду №0881т від 30.07.2012 року, тобто винесеною і датованою за два дні до 01.08.2012 року, коли до правоохоронних органів звернувся з заявою ОСОБА_8 . Крім того, суду так і не вдалось встановити, яким же чином та у який спосіб була реалізована постанова апеляційного суду у службовому кабінеті пульмонологічного відділення за адресою м.Львів, вул. Коновальця, 22, які саме оперативно-технічні заходи були задіяні і ким, на який носій фіксувався запис розмов між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 і чи не було, при цьому, допущено порушення вимог закону.

ОСОБА_6 упродовж досудового слідства і судового розгляду категорично заперечувала свою причетність до вчинення інкримінованого злочину і заявляла про провокацію з боку ОСОБА_8 та правоохоронних органів.

У рішенні в Європейського суду у справі «Раманаускас проти Литви» від 05 лютого 2008 року №74420/01 (п. 55) Європейський суд з прав людини дійшов до таких висновків: підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений.

У рішеннях за справами «Ваньян проти Російської Федерації» від 15 грудня 2005 року №53203/99 (п. 47), «Тейшера де Кастро проти Португалії» від 09 червня 1998 року (п.39), «Худобін проти Російської Федерації» від 26 жовтня 2006 року №59695/00 (п.128-137), «Баннікова проти Російсткої Федерації» від 04 листопада 2010 року №18757/06 (п.37) Європейський суд з прав людини також вважає провокацією такі дії, за відсутності яких, конкретний злочин не було б вчинено.

Проводячи межу між законним контролюванням з боку правоохоронних органів вчиненого злочину та провокацією такого злочину, Європейський суд звертає увагу на необхідність розгляду питання про те, чи піддавався обвинувачений впливу з метою вчинення злочину, чи було б ним вчинено злочин без втручання правоохоронних органів та вказує, що виявлення ініціативи відносно обвинуваченого, налагоджування з ним зв`язків, не є пасивною поведінкою правоохоронних органів при викритті злочину.

Суд вважає, що спецапаратура, яка застосовувалась при заходах контролю за вчиненням злочину, використовувалась з порушеннями, про її використання сам ОСОБА_8 не інструктувався, що підтвердив у судовому засіданні.

Крім цього, згідно висновками, які містяться у висновку №287/288/298 комплексної відео-, звукозапису та компютерно-технічної експертизи за матеріалами кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_6 , складеної 30.04.2014 року ЛНДІСЕ, а саме:

На магнітній стрічці наданої для дослідження відеокасети «Mini DV Sony Premium DVM 60 ME» міститься відеофонограма тривалістю 30 хв. 50 сек. Згідно службової інформації, що міститься у відеофонограмі, покази таймеру мають значення 02:08:12 14:13:21 на початку запису та 02:08:12 14:44:12 у кінці запису.

Оскільки зазначена дата залежать від коректності введених на момент запису показів поточної дати, встановити, чи відповідає наведені дата та час реальному даті та часу не виявляється можливим.

Встановити, чи є досліджуваний відеозвукозапис оригіналом або копією первинного запису, не виявляється можливим з причин, наведених у п. 4.1 дослідницької частини висновку

На ділянках 0:00:07, 0:00:09, 0:00:11 - 0:00:012, 0:04:07, 0:07:14 - 0:07:15,07:40 - 0:07:42, 0:07:46, 0:07:49 - 0:07:50, 0:08:00, 0:08:10, 0:08:11, 0:08:13, 0:08:19, 0:08:10, 0:08:13, 0:08:19, 0:12:16, 0:22:38, 0:22:59, 0:23:43, 0:24:52, 0:24:53, 0:24:54, 0:27:15, 0:27:16, 0:27:23, 0:27:33, 0:28:24, 0:28:56, 0:28:58, 0:29:01, 0:29:08, 0:29:10, 0:29:13, 0:29:01, 0:29:14 - 0:29:16, 0:29:24 - 0:29:25, 0:29:55 - 0:29:56, 0:30:03 0:30:04, 0:30:45 - 0:30:46, 0:30:48 - 0:30:50 від початку запису спостерігається по одній або по декілька ділянок із «залипанням» кадрів та пропаданням акустичного сигналу без порушення роботи таймеру відеозапису. Встановити природу відсутності сигналу на вказаних ділянках (чи є вони ознаками монтажу, комп`ютерної чи іншої обробки) виявилось можливим у зав`язку з ненаданням для експертного дослідження відеозвукозапису.

Семантичний зміст розмови, зафіксованої на наданій для дослідження відеокасеті «Mini DV Sony Premium DVM 60 ME», наведений в додатку 1 до висновку експертизи.

Встановити, чи зафіксоване в запису розмови на наданій для дослідження відеокасеті «Mini DV Sony Premium DVM 60 ME» усне мовлення ОСОБА_28 не виявляється можливим в зв`язку ненаданням для експертного дослідження зразків її усного мовлення.

Крім цього, згідно з висновками, які містяться у висновку №285/286/299 комплексної відео-, звукозапису та компютерно-технічної експертизи за матеріалами кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_6 , складеної 30.04.2014 року ЛНДІСЕ, а саме:

1.У каталозі «MyRecord» наданої карти пам`яті типу microSD знаходиться файл відеозвукозапису «V0802001.AVI» об`ємом 855 222 984 байт, що містить відеофонограму тривалістю 35 хвилин. Інші файли відсутні. Покази дати у лівому нижньому куті з другого по останній кадр, а також покази файлової системи щодо дати створення та дати останньої модифікації файлу мають значення 2012.08.02.

Докладніше див. п. 3.2 дослідницької частини висновку експертизи.

2.У файловій системі картки пам`яті відсутні сліди копіювання або редагування файлу «V0802001.AVI». Переривання відеозвукозапису у досліджуваній відеофонограмі не виявлено.

3.Встановити, чи є відеофонограма, що міститься у файлі відеозвукозапису «V0802001.AVI», оригіналом, чи піддавались вона комп`ютерній або інші обробці, чи наявні на ній ознаки монтажу, не виявилось можливим по причинах, наведених у п. 4.2 дослідницької частини висновку експертизи, а саме: у зв`язку з ненаданням апаратури відеозвукозапису, за допомогою якої було виготовлено досліджуваний відеозвукозапис; у зв`язку з можливістю приховання ознак копіювання файлу на картку пам`яті за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення.

4.Семантичний зміст розмови, зафіксованої на наданій для дослідження карті пам`яті типу microSD, наведеної в додатку 1 до висновку експертизи.

Встановити, чи зафіксоване в запису розмови на наданій для дослідження карті пам`яті типу microSD усне мовлення ОСОБА_6 не виявляється можливим в зв`язку ненаданням для експертного дослідження зразків її усного мовлення.

Крім цього, згідно висновками, які містяться у висновку №3692/3693/3694 додаткової комплексної відео-, звукозапису та компютерно-технічної експертизи за матеріалами кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_6 , складеної 05.12.2014 року ЛНДІСЕ, а саме:

1. Встановити, чи піддавався запис на карті пам`яті електронному монтажу, не виявилось можливим у зв`язку з неможливістю надання апаратури відео звукозапису.

2. З комп`ютерної точки зору наявність запису на змінному носії не виключає можливості дублікатів (точних цифрових копій) цього запису, які будуть повністю ідентичні первинному запису, тобто встановити факт виготовлення копії експертним шляхом неможливо.

3. Встановити, чи могли записи на карті пам`яті та відеокасеті «Mini DV Sony Premium DVM 60 ME» бути отримані з наперед заготовленого запису шляхом перезаписування через канали відеозвукозапису, не виявилось можливим у зв`язку з неможливістю надання апаратури відео звукозапису.

4. Дати висновок про відсутність ознак електронного монтажу у відеозапису на відеокасеті «Mini DV Sony Premium DVM 60 ME» не виявилось можливим по причинах, наведених у зв`язку з неможливістю надання апаратури відео звукозапису.

5. Встановити, чи «залипання» на відеокасеті «Mini DV Sony Premium DVM 60 ME» обумовлені технічними умовами відеозвукозапису чи вони вказують на внесення у запис зміни не виявилось можливим у зв`язку з неможливістю надання апаратури відео звукозапису.

6.Дати відповідь на питання, чи містить відеозапис на відеокасеті «Mini DV Sony Premium DVM 60 ME» зображення Кулітки O.I. не виявилось можливим у зв`язку з відсутністю у Львівському НДІСЕ судових експертів атестованих за експертною спеціальністю 6.2 «Ідентифікація особи за ознаками зовнішності за матеріальними зображеннями».

Дати висновок про однозначність запису зображення та звуку на відеокасеті «Mini DV Sony Premium DVM 60 ME» не виявилось можливом з причин, наведених п.4.6.дослідницьої частини висновку .

2. В записі розмови, наявної на наданій для дослідження карті пам`яті у файлі «V0802001.AVI", серед інших зафіксоване усне мовлення ОСОБА_6 . Висловлювання ОСОБА_6 познаечні як «К» у встновленому семантичному змісті розмови(дивю долдатко1 до висновку експертизи).

За таких обставин, експертам згідно виконаних експертиз однозначно встановити, чи піддавався запис на представленій карті пам`яті електронному монтажу не виявилось можливим у зв`язку з неможливістю надання апаратури відеозвукозапису, за допомогою якої було виготовлено досліджуваний відеозвукозапис та у зв`язку з можливістю приховання копіювання файлу на карту пам`яті за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення.

Встановити, чи піддавалися електронному монтажу записи, наявні на відеокасеті «Mini DV Sony Premium DVM 60ME» не виявилось можливим у зв`язку з наявністю на відеозаписі «залипань», встановити природу яких не виявилось можливим у зв`язку з неможливістю надання апаратури відеозвукозапису. «Залипання» на досліджуваному відеозвукосаписі можуть бути як ознаками монтажу, комп`ютерної чи іншої обробки, так і обумовлені технічними умовами відеозвукозапису.

Встановити, чи є чи є представлений запис на карті пам`яті «Trangcend micro C DHC C 10-4 GB» та відеокасеті «Mini DV Sony Premium DVM 60ME» оригіналом або його дублікатом (точною цифровою копією) не виявляється можливим. Встановити, чи могли ці записи бути отримані з наперед заготовленого запису шляхом перезаписування не виявилось можливим у зв`язку з неможливістю надання апаратури відеозвукозапису.

Крім цього, допитаний у судому засіданні експерт ОСОБА_29 надав пояснення, що карта пам`яті «Trangcend micro C DHC C 10-4 GB» та відеокасета «Mini DV Sony Premium DVM 60ME» захисту як такого такі не мають, можна їх було перекопіювати, та вносити зміни, експертиза може встановити такі при наявності оригінальної апаратури відео звукозапису. Вказав, що такі можна переписати, об`єднати і змонтувати, кількість кадрів буде співпадати, аудіо та відео можуть накладатись. При експертизі перегляд і прослуховування не можливо судження, чи вносились до нього зміни, при відсутності такої апаратури неможливо це становити. Повідомив, що можна було вносити зміни за допомогою двох записуючих пристроїв, та такий запис провадиться на третій пристрій. Піддавався відео звукозапис монтажу для експерта не можливо без апаратури та чи є авто технічний не може він сказати. Для встановлення монтажу експерту потрібно робити експериментальні записи з оригінальної апаратури відео звукозапису. Експерту не завжди є можливе виявлення монтажу при прихованні відео звукозапису спеціалізованим програмним забезпеченням.
Такі пояснення експерта ОСОБА_29 у справі, узгоджується з іншими наведеними вище доказами.
Як вбачається із листа УДСБЕЗ ГУМВС України у Л/о від 25.06.2014 року №5/3190(том-3 а.с.77), що такий орган не може надати оперативно-технічні засоби, що застосовувались при оперативно-технічних заходах, які здійснювалась в ході реалізації матеріалів щодо неправомірних дій гр.. ОСОБА_6 (ст.368, ч.2 КК України), оскільки така техніка знищена 18.02.2014р. у "Ніч Гніву".

Крім цього, ОСОБА_8 повідомив суду, що після спорядження засобів аудіо відеоконтролю на одязі, одягнутому на ньому, ці засоби оперативними працівниками міліції були у приміщенні ГУМВС на пл. Григоренка,3 у м.Львові увімкнені і стали працювати в режимі фіксування навколишніх подій, вважає, що все записувалось від такого приміщення обласного управління міліції, а при перегляду відеозаписузазначив, що він не знає де ділась частина запису, а тому суд приходить до висновку, що записи на карті пам`яті «Trangcend micro C DHC C 10-4 GB» та відеокасеті «Mini DV Sony Premium DVM 60ME» є неповні та не відображають всіх обставин даної події.

Згідно з даними, які містяться у висновках криміналістичних експертиз, записи на карті пам`яті та відеокасеті «Mini DV Sony Premium DVM 60 ME», є оригіналом або його дублікатом (точною цифровою копією) не виявляється можливим, оскільки апаратури відео звукозапису відсутня, а тому суд вважає, що такі могли піддаватися монтажу, тому суд прийшов до висновку, що вони не можуть бути допустимим доказами.

Показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в сукупності з висновками таких експертиз дали суду підстави зробити висновок, що це копії на карті пам`яті «Trangcend micro C DHC C 10-4 GB» та відеокасеті «Mini DV Sony Premium DVM 60ME» за результатами проведення ОРЗ в якості оригінальних записів та здійснюючи монтаж даних записів, працівники міліції формували зміст цих записів таким чином, щоб вони підтверджували версію обвинувачення.

Як видно з матеріалів справи, саме ці записи слідчим покладено в основу обвинувачення ОСОБА_6 (протокол огляду речових доказів від 05.09.2012року(Том-1 а.с.205).

У зв`язку з цим, суд вважає, що записи на карті пам`яті «Trangcend micro C DHC C 10-4 GB» та відеокасеті «Mini DV Sony Premium DVM 60ME» не можуть бути допустимими доказами, а тому такі не містять об`єктивних даних, які б вказували на факт отримання ОСОБА_6 хабара від ОСОБА_8 .

Згідно відомостей, що містяться у протоколі огляду місця події із застосуванням відео зйомки від 02.08.2012 року, згідно з яким в службовому кабінеті з табличкою на дверях «завідувач пульмонологічного відділення», який розташований на другому поверсі за адресою: м. Львів, вул. Коновальця, 22 виявлено та вилучено на робочому столі гр. ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 600 дол. США, а саме купюра номіналом 100(сто) доларів США серія КЕ 16613477А; купюра номіналом 100(сто) доларів США серія КВ 65144592В; купюра номіналом 100(сто) доларів США серія АВ 80744099Н, купюра номіналом 100(сто) доларів США серія НВ 92843370G; купюра номіналом 100(сто) доларів США серія НВ 60353382Е; купюра номіналом 100(сто) доларів США серія КВ 569447504D, які в променях ультрафіолетової лампи випромінювали світло-зеленим кольором. Як вказує слідчий, при огляді в променях ультрафіолетової лампи обох долонь та пальців рук ОСОБА_6 , явних слідів світіння світло-зеленого кольору характерного для спецхімпрепарату «Промінь-1» не було виявлено. При цьому були виконанні змиви з обох рук та долонь ОСОБА_6 ( Том-1 а.с.13-16).

Крім цього, із пояснень свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , вбачається аналогічне при огляді в променях ультрафіолетової лампи обох долонь та пальців рук ОСОБА_6 , ніяких слідів світіння не було виявлено. При цьому були виконанні змиви з обох рук та долонь ОСОБА_6 ..

Однак ОСОБА_6 категорично заперечувала отримання коштів від ОСОБА_8 , відсутність у неї при огляді обох долонь та пальців рук явних слідів люмінесцентного барвника. При цьому, слідчий не відсвічував ручки дверей, через які до кабінету потрапили всі учасники огляду, включаючи ОСОБА_8 , а також в останнього не було знято відбитки його пальців та долонь з виявлених коштів. Під час огляду не отримано даних про наявність слідів у ОСОБА_6 спецречовини від помічених коштів, які начебто ОСОБА_8 поклав на стілОСОБА_6 ..

Зазначений протокол не містіть даних про належне оформлення та подальше зберігання речових доказів, оскільки поліетиленові пакети були позначені та тільки було їх перев`язано горловиною ниткою та опечатано паперовою смужкою з відтисками печатки «Канцелярію для пакетів УДСБЕЗ ГУМВС України у Львівській області».

Суд оцінює зазначений протокол у сукупності з іншими доказами по даній кримінальній справі із висновком №2885 за результатами криміналістичної експертизи спеціальної хімічної речовини по матеріалам кримінальної справи №184-0038, складеної 07.09.2012 року(Том-1 а.с.216-217), згідно якої на банкнотах номіналом 100 доларів США(номери та серії банкнот вказані в синтезуючому розділі) на загальну суму 600(шістсот) доларів США, дисках фільтрувального пакету зі змивами з правої руки ОСОБА_6 та з робочого столу ОСОБА_6 , полімерній папці світло-синього кольору з медичними документами, є нарахування дрібнодисперсної спеціальної хімічної речовини, яка має спільну родову належність з наданим зразком СХР «Промінь-1». Зокрема, суд надає належну оцінку наступним обставинам: матеріали для експертного дослідження надійшли у розпорядження експертів не у тих пакетах, до яких були поміщені під час відібрання експериментальних зразків (відсутність нумерації, відповідної печатки - печатки - «Канцелярію для пакетів УДСБЕЗ ГУМВС України у Львівській області»). При цьому такі пакети містили підписи понятих, однак у протоколі огляду місця події від 02.08.2012 року, про ці дії нічного не було зазначено.

Крім цього, кошти з нанесеним на них спецхімпрепаратом перебували у руках заявника ОСОБА_30 , котрий відчиняв та зачиняв двері службового кабінету ОСОБА_6 , помічені грошові кошти були виявлені під документами, не у руках, а на робочому столі ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заперечили про передачу коштів ОСОБА_6 в руки, ОСОБА_6 заперечила отримання коштів, пояснила причини можливості попадання фарби на праву руку тим, що відкривала та закривала двері свого службового кабінету дверною ручкою, до якої доторкався ОСОБА_8 .. Стороною обвинувачення ці обставини не спростовані. При цьому, при огляді 02.08.2012 року у ОСОБА_6 обох долонь та пальців рук явних слідів люмінесцентного барвника не було.
Вказані обставини дають підстави вважати, що наявність на правій руці ОСОБА_6 слідів спеціальної речовини могли утворитись в інший спосіб, ніж від контакту з купюрами, поміченими 02.08.2012 року згідно протоколу огляду та помічення грошових коштів від 02.08.2012 року.

Суд вважає, що встановлення родової належності відповідних речовин без врахування інших обставин справи та доказів, досліджених та перевірених судом, не вказують на наявність вини ОСОБА_8 у вимаганні та отриманні грошових коштів у ОСОБА_8 ..

Крім цього, у ОСОБА_8 02 серпня 2012 року не вилучалась апаратура відеозвукозапису, оскільки, як було встановлено, що така процедура у протоколі місця події від 02.08.2012 року не відображалась, а іншого наявного протоколу щодо вилучення такої у матеріалах справи є відсутні.

У судовому засіданні ОСОБА_8 заперечував факт складання процесуальних документів і підпису у протоколі про вручення технічних засобів аудіо відео контролю.

Крім того, оцінюючи неузгоджені та суперечливі показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у частині належності на сорочці технічних засобів аудіо - відеоконтролю, на яких проводився запис відео-розмови ОСОБА_6 із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , судом встановлено ту обставину, що у ОСОБА_8 не було встановлено таких засобів, а при проведенні незаконних оперативно - розшукових заходів використовувались інші звукозаписувальні пристрої співробітниками міліції, що створило видимість здійснення запису безпосередньо ОСОБА_8 ..

За таких обставин, суд вважає, що вказані докази здобуті незаконним шляхом, а тому не відповідають вимогам допустимості.

У зв`язку з цим, дослідивши та оцінивши вказані письмові докази, судом встановлено, що протокол огляду місця події від 02.08.2012 року та висновок №2885 за результатами криміналістичної експертизи спеціальної хімічної речовини по матеріалам кримінальної справи №184-0038, складеної 07.09.2012 року не можуть бути допустимими доказами.

Відповідно до даних постанови про визнання носіїв інформації речовими доказами у кримінальній справі від 05.09.2012 року(Том-1 а.с.193), протоколу огляду речових доказів від 05.09.202 року(Том-1 а.с.194-203), постанови про приєднання до справи речових доказів від 05.09.2012 року(Том-1 а.с.204), протоколу огляду речових доказів та предметів від 24.09.2012 року (Том-1 а.с.221-231), постанови про приєднання до справи речових доказів від 24.09.2012 року (Том-1 а.с.240-241), постанова про визнання предметів(документів) речовини доказами та про приєднання до справи речових доказів від 24.09.2012 року(Том-2 а.с.1-2), такі не містять даних, які б підтверджували отримання ОСОБА_6 хабара у ОСОБА_8 оскільки містять, щодо фіксації речових доказів.

У зв`язку з викладеним суд прийшов до обґрунтованого висновку про недопустимість зазначених доказів і неможливості покладення їх в основу обвинувачення.

Дані обставини зобов`язують суд дати оцінку наявним у справі доказам, щоб зі свого боку переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим в розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В матеріалах справи відсутні будь-які інші належні та допустимі докази, які б прямо чи побічно ствердждували про злочинні дії підсудної щодо вимагання і отримання хабара.

У зв`язку вищевикладеним, суд приходить до висновку про те, що доводи прокурора в частині можливості прийняття зазначених доказів як таких, які зібрані у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону є необґрунтованими.

Не можна і визнати обґрунтованими посилання прокурора на достатність доказів стосовно епізоду передачі хабара ОСОБА_6 , ОСОБА_8 02.08.2012 року.

Суд, в судовому засіданні, дослідив докази, представлені органом досудового слідства, а саме показання підсудного, свідків, письмові докази у справі та дослідив додаткові докази, отримані під час судового слідства.
Оцінюючи докази у справі згідно вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до наступних висновків.
В обґрунтування обвинувачення ОСОБА_6 покладені лише показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Однак їх покази, щодо вимагання та передачі ОСОБА_6 хабара не знайшли свого підтвердження доказами, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні.
Таким чином встановити хто, коли і в який спосіб грошові кошти у сумі 600 дол. США залишив, з якої вони були вилучені, на підставі матеріалів кримінальної справи, не можливо.
За таких обставин встановити, яким чином сліди барвника могли з`явитись на правій руці ОСОБА_6 , на підставі матеріалів справи встановити не можливо.
Отже, надаючи аналіз усім наявнім у справі доказам суд приходить до висновку, що у справі відсутні належні та допустимі докази вимагання та отримання хабара ОСОБА_6 , вичерпана можливість збирання додаткових доказів. Суд враховує, що відповідно до вимог закону визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

При цьому, суд вважає, що послідовні показання ОСОБА_6 під час досудового та судового слідства щодо відсутності події вимагання та отримання нею хабара від ОСОБА_8 та ОСОБА_7 належними доказами не спростовані, а тому вони об`єктивно вказують на обставини, що є предметом доказування у справі.

Стаття 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує кожному право на справедливий суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 46 Конвенції та ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.

Висновки й аргументи Європейського суду з прав людини повністю співпадають з відповідними положеннями національного законодавства Кримінально - процесуального закону України та Конституції України, і зокрема ст.62, згідно з якою, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічний зміст містить ст.2 КПК України 1960 року, яка визначає завдання кримінального судочинства, а саме, завданням кримінального судочинства є охорона прав та законодавчих інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден винний не був покараний.

Згідно ст. 64 КПК України 1960 року при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню: подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину); винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину; обставини, що впливають та ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують покарання; характер і розмір шкоди, завданої злочином, а також розміри витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Згідно ст. 65 КПК України 1960 року доказами у кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий, суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.3 ст. 67 КПК України 1960 року жодний доказ не має наперед встановленої сили. Кожний доказ оцінюється з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення.

Оцінивши досліджені у кримінальній справі докази у відповідності до вимог ст.67 КПК України 1960 року, суд, враховуючи при цьому вимоги законодавства щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, дійшов висновку, що органами досудового розслідування не доведено вчинення ОСОБА_22 кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується.

Враховуючи викладене, суд згідно ст.67 КПК України 1960 року оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що в судовому засіданні не встановлено події злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК України, тобто підтвердження існування в дійсності як такого одержання службовою особою, (згідно обвинувачення ОСОБА_6 ), яка займає відповідальне становище, в будь якому вигляді хабара за виконання в інтересах того, хто дає хабара, будь якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

Відповідно до ст. 323 КПК України 1960 року, вирок повинен бути законним та обґрунтованим доказами, розглянутими в судовому засіданні й оціненими за внутрішнім переконанням суду, яке у свою чергу повинно ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, а усі сумніви щодо доведеності вини особи, згідно ст. 62 Конституції України, слід тлумачити на її користь.

Статтею 327 КПК України 1960 року передбачено, що обвинувальний висновок не може ґрунтуватись на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена. Виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного не має складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.

Відповідно до ст. 334 КПК України 1960 року мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене підсудному і визнане судом недоведеним, а також підстави і мотиви, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року з наступними змінами «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» (п.17) зазначено, що при постановленні вироку суддя повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності.

У відповідності до п. 23 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні; тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок, а не повертати справу на додаткове розслідування.

Частина 4 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 11.02.2005 року, № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» вказує на неприпустимість повернення справи на додаткове розслідування у випадках, коли немає доказів, які б підтверджували обвинувачення, і вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів. За таких обставин суд має витлумачити всі сумніви на користь підсудних і постановити згідно з ч. 4 ст. 327 КПК виправдувальний вирок.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У відповідності до ст. 3 Конвенції Ради Європи від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, всі сумніви трактуються на користь підсудного.

Згідно вимог ст.ст.73,74,327 КПК України 1960 року показання особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, підлягають перевірці, обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і постановляється у разі доведеності вини підсудного.

У відповідності до положеньст.124 Конституції України забезпечення доведеності вини належить до основних засад судочинства.

Достатні докази, які б вказували на вчинення ОСОБА_6 інкримінованого її діяння, по справі відсутні, і можливості збору нових доказів, що могли б дійсно підтвердити вину підсудної, вичерпані, оскільки встановлено та допитано всіх осіб, які б могли дати показання стосовно наявності чи відсутності події злочину отримання підсудною коштів від заявника в якості хабара.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_6 підлягає виправданню за відсутністю події злочину, передбаченого ч.2 ст. 368 КК України, та слід міру запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у вигляді підписки про невиїзд скасувати.
Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 81 КПК України 1960 року.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Постанову про накладення арешту на майно від 20.08.2012 року старшого прокурора прокуратури Франківського району м.Львова ОСОБА_31 , якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де б таке не знаходилось слід скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.62,129 Конституції України,ст.ст. 321, 322, 323, 324,327 КПК України 1960 року, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 виправдати за відсутністю в її діянні складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України.

Міру запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у вигляді підписки про невиїзд скасувати.
Речові докази у справі, а саме: розсекречені носії інформації, які надійшли з Галицького РВ ЛМУ ГУМВСУ у Л/о - відеокасету марки «Sony Premium» Mini DV DVM Mе 60, інвентарний №112 та електронний носій інформації марки «Trangcend micro» SDHC C10-4 Gb(Том-1 а.с.204); DVD-R- диск із записом огляду місця події, який проводився 02.08.2012 року; обеззолені фільтри зі змивами з долоней і пальців правої та лівої рук ОСОБА_6 та зі змивами з поверхні робочого столу ОСОБА_6 ; гумові медичні рукавиці, в яких відбирались вилучення у ОСОБА_6 грошових коштів та їх огляд; гумові медичні рукавиці, в яких відбирались змиви з рук ОСОБА_6 ; гумові медичні рукавиці, в яких проводився огляд робочого столу ОСОБА_6 ; гумові медичні рукавиці, в яких відбирались змиви з поверхні робочого столу ОСОБА_6 ; обеззолений фільтр із зразком спецхімречовини та комплект гумових рукавиць, які використовувались 02.08.2012 року при поміченні грошових коштів в сумі 600 дол.США та відібранні зразки спецхімпрепарату «Промінь-1»(Том-1 а.с.240-241); оригінал документа з назвою: «Посадова інструкція завідувача пульмонологічного «ділення», який датований 03.09.2008 року;оригінал документа з назвою: «Додаток до посадової інструкції завідувача пуьмонологічного відділення комунальної 5-ї МКЛ» з додатками(Том-2 а.с.1-2) - залишити в матеріалах справи.
Грошові кошти в сумі 600 дол. США, які здати на зберігання у ЗГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк», що розташоване за адресою: м.Львів,вул. Гуцульська,11а - повернути ОСОБА_8 (Том -1, а.с.11-12, 240-241).
Папку з бланками медичних документів, виготовлену з прозорого полімерного матеріалу світло-синього; мобільний телефон марки «LG» з сім карткою, які вилучені 02.08.2012 року з кабінету ОСОБА_6 - повернути ОСОБА_6 (Том -1, а.с.240-241).
Оригінал медичної карти стаціонарного хворого № 8298/1191, заповненої на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , госпіталізованого в пульмонологічне відділення комунальної 5 міської клінічної лікарні м.Львова 24.07.2012 року (Том-2 а.с.1-2) повернути особі з керівного складу комунальної 5 міської клінічної лікарні м.Львова.

Оригінал епікризу-виписки з історії хвороби № 8298, виданої на ім`я ОСОБА_32 , 1989 р.н., та датованої 02.08.2012 року; оригінал медичної книжки на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складається з 120 не пронумерованих аркушів із записами медичного характеру повернути ОСОБА_33 (Том-2 а.с.1-2)

Судові витрати у справі за проведення експертиз - віднести на рахунок держави.
Постанову про накладення арешту на майно від 20.08.2012 року старшого прокурора прокуратури Франківського району м.Львова ОСОБА_31 , якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де б таке не знаходилось - скасувати(Том-1, а.с.164).

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Львівської області протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1