Справа № 627/550/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.11.2015 рокусмт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000179 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Краснокутськ Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 10.02.2015 року Краснокутським районним судом Харківської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, покарання відбув та з знятий з обліку Краснокутського РВ КВІ 23.11.2015 року ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , згідно вироку Краснокутського районного суду Харківської області від 10.02.2015 року , засуджений за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт. 17.03.2015 року засуджений з`явився за викликом до кримінально-виконавчої інспекції для постановки на облік, де був письмово ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, після чого ОСОБА_4 отримав направлення до Краснокутського ВУЖКГ для відбування безоплатних громадських робіт та повинен був приступити до відбування покарання з 18.03.2015 року, але порушуючи порядок та умови відбування покарання, так і не приступив до виконання покарання у виді 200 годин громадських робіт, призначеного йому вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 10.02.2015 року.

23.03.2015 року ОСОБА_4 прибув до кримінально-виконавчої інспекції та письмово повідомив, що не приступив до відбування покарання у виді громадських робіт без поважних причин, так як вважає роботу по збиранню гілок, обрізанню дерев та копанню канав для нього принизливою, оскільки засуджений постійно виконуватиме її в громадських місцях, де його бачитимуть односельчани, друзі та знайомі, які глузуватимуть з нього. Жодних документів, що підтверджують поважність не відпрацювання громадських робіт, він не надав. В зв`язку з цим інспектором КВІ Краснокутського МРВ ОСОБА_4 було винесено застереження у виді письмового попередження за невихід на відпрацювання громадських робіт, після чого повторно було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт. Також підобліковому ОСОБА_4 повторно було наголошено, що у випадку подальшого допущення порушень під час відбування покарання, матеріали відносно нього будуть направлені до прокуратури Краснокутського району Харківської області з метою вирішення питання про порушення кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, але ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, та вдруге наголосив, що не збирається приступати до відпрацювання призначеного судом покарання.
26.03.2015 року до кримінально-виконавчої інспекції надійшли довідки з Краснокутського ВУЖКГ, згідно яких ОСОБА_4 так і не розпочав відбування громадських робіт в Краснокутському ВУЖКГ.
31.03.2015 року ОСОБА_4 з`явився за викликом інспектора до кримінально-виконавчої інспекції для надання письмових пояснень, в яких пояснив, що не бажає відбувати покарання у виді громадських робіт. Документів, підтверджуючих неможливість відпрацювання громадських робіт ОСОБА_4 не надав. Засудженому інспектором КВІ Краснокутського МРВ вдругебуло винесено застереження у виді письмового попередження за невихід на відпрацювання громадських робіт.

На неодноразові попередження інспектора КВІ Краснокутського МРВ, про те, що ОСОБА_4 повинен приступити до відбування покарання останній не реагував та до відпрацювання громадських робіт згідно складеного графіка Краснокутського ВУЖКГ від 18.03.2015 року так і не приступив.
Згідно розділу 2 п.8.2 Наказу №270/1560 Державного департаменту України з питань виконання покарань від 19.12.2003 року «Про затвердження Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких видів покарань», ухиленням від відбування покарання вважається невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважної причини.

Таким чином, ОСОБА_4 ухиляється від відбування покарання у виді 200 годин громадських робіт, призначеного йому 10.02.2015 року вироком Краснокутського районного суду Харківської області за ч.1 ст.125 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, визнав повністю, не заперечував факту його вчинення при вищевказаних обставинах, пояснивши, що дійсно не відбував покарання так як соромився призначених громадських робіт. На даний час покарання відбув , щиро розкаявся.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах встановлених у ході судового розгляду та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого в обсязі обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті, повністю доведена і його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Визначаючи міру покарання для ОСОБА_4 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Вивченням особи ОСОБА_4 судом встановлено, що він осудний, раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога Краснокутської ЦРЛ не перебуває, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не маючий, не працюючий, проживає на території Краснокутської селищної ради, яка компрометуючими матеріалами відносно нього не розраховує.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття у скоєному злочині.
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.
Згідно довідки Краснокутського РВ КВІ від 23.11.2015 року №22/16 /13-1026, ОСОБА_4 повністю відбув покарання за вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 10.02.2015 року , у вигляді 200 громадських робіт в період з 02.10.2015 р. по 20.11.2015 р. та 23.11.2015 р. був знятий з обліку КВІ , в зв`язку з відпрацьованими годинами громадських робіт.
Таким чином вирок Краснокутського районного суду Харківської області від 10.02.2015 року набув законної сили , а покарання повністю виконане.
Згідно ст. 19 ч.1 КПК України , ніхто не може бути двічі обвинувачений або покараний за кримінальне правопорушення , за яким він був виправданий або засуджений на підставі вироку суду , що набрав законної сили.
З огляду на цю норму закону , а також додержуючись принципу верховенства права та законності при відправленні правосуддя, суд вважає , що застосування правил складання покарань ( ст.72 КК України ) , приєднання покарання ( ст.71 КК України) за вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 10.02.2015 року стосовно ОСОБА_4 до покарання за цим вироком , є неможливим.
Враховуючи те , що на момент ухвалення цього вироку, ОСОБА_4 повністю відбув покарання , призначене за попереднім вироком , суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого покарання в межах санкції ч.2 ст.389 КК України, у виді обмеження волі, але на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком. На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Речові докази по справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався. Судових витрат по справі немає.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-375 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, і призначити йому покарання за цим законом у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий термін тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.2, 3,4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Контроль за виконанням вироку покласти на Краснокутський МРВ КВІ УДПтСУ в Харківській області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1