АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/223/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2016 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2015 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою, подання начальника Харківської виправної колонії №43 та Голови спостережливої комісії в Орджонікідзевському районі міста Харкова про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого трьох дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше судимого:

1. 07.05.2001 року за ч.2 ст.140, ст.46 КК України (в редакції від 1960 року) Ленінським районним судом м. Харкова до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік, штраф 640 грн.;

2. 24.03.2004 року за ч.1 ст.185 КК України Зміївським районним судом Харківської області до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

3. 24.06.2004 року за ч.1 ст.309 ст.71 КК України Ленінським районним судом м. Харкова до 1 року 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 28.05.2005 року після відбуття строку покарання;

4. 06.10.2010 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік;

5. 25.02.2011 року за ч.1 ст.186 КК України Жовтневим районним судом м. Харкова до 200 годин громадських робіт;

6. 24.07.2014 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ст.69, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна,-

залишено без задоволення.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 вказав, що при вирішення питання про направлення подання до суду не в достатній мірі врахована обставина скорочення судом засудженому невідбутої частини основного покарання наполовину, тобто до двох років одного місяця, позбавлення волі, а також суд першої інстанції зазначив, що судом не встановлено ні в судовому засіданні, так і під час дослідження особової справи у судовому засідання, - які ж саме позитивні зміни сталися за короткий період, що пройшов з часу затвердження попередніх характеристик на засудженого, і до внесення подання про його умовно-дострокове звільнення, тобто менше ніж за 5 місяців, що надали можливість характеризувати засудженого з позитивного боку по всім показникам, по яким його характеризували з негативної сторони.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з тим, що суд невірно дійшов до висновку, що за такий проміжок часу неможливо стати на шлях виправлення, оскільки законодавством не передбачено будь яких термінів після спливання яких можна судити про виправлення засудженого, бо виправлення, на думку ОСОБА_7 це психологічні зміни в особистості засудженого.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, думку прокурора про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, якщо засуджений добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення; умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання може бути застосовано після фактичного відбуття засудженим не менш 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджений за умисний тяжкий злочин, характеристикою від 07.10.2015 року, він характеризується позитивно, режим тримання під вартою не порушує, працевлаштований зварювальником, до основної роботи та неоплачуваної роботи з благоустрою колонії ставиться сумлінно, в роботі проявляє ініціативу, у взаємовідносинах з іншим засудженими неконфліктний, ввічливо ставиться до персоналу, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю, батьком, дружиною, та дітьми шляхом листування, телефонних дзвінків, та побачень, за період відбування покарання стягнень не має, та має 2 заохочення.

Так, за весь період відбування покарання на засудженого ОСОБА_7 жодного разу не було накладено стягнення, висновки суду першої інстанції про те, що за проміжок часу з 27.05.2015 року по 07.10.2015 року ОСОБА_7 не довів свого виправлення належним чином, колегія суддів вважає невмотивованими.

Суд першої інстанції, відмовивши в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, не вказав в своїй ухвалі норми будь-якого закону, який би забороняв таке звільнення, а тільки навів своє тлумачення ст.81 КК України.

З огляду на це, колегія суддів вважає, за необхідне ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою подання начальника Харківської виправної колонії №43 та Голови спостережливої комісії в Орджонікідзевському районі міста Харкова про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 задовольнити та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.07.2014 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2015 року, щодо ОСОБА_7 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Подання начальника Харківської виправної колонії №43 та Голови спостережливої комісії в Орджонікідзевському районі міста Харкова про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково від подальшого відбування покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.07.2014 року на 4 місяці 11 днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:
Судді: