Провадження №1-кс/127/9518/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого ВРЗЛКР СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 від 31.10.2014 року про закриття кримінального провадження №0002666 внесеного до ЄРДР 17.04.2014 року, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого ВРЗЛКР СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 від 31.10.2014 року про закриття кримінального провадження №0002666 внесеного до ЄРДР 17.04.2014 року.
У скарзі заявник просить, скасувати вказану постанову, оскільки вона є передчасною та необґрунтованою, однобічною, яка суперечить її охоронюваним законом правам та інтересам.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні пояснив, що слідчий при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження №0002666 внесеного до ЄРДР 17.04.2014, керувався нормами процесуального законодавства і при проведенні досудового розслідування складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України не вбачала, тому прийняв рішення про закриття кримінального провадження.
В судовому засіданні захисник просив слідчого суддю скаргу задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, оскільки досудове розслідування по кримінальному провадженню здійсненого поверхнево та однобічно.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження №0002666 внесеного до ЄРДР 17.04.2014 року, дійшов до наступного висновку.
17.04.2014 року до ВМВ УМВС України у Вінницькій області звернувся ОСОБА_4 з заявою про вчинення відносно нього невідомими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, на підставі чого, 17.04.2014 року ВМВ УМВС України у Вінницькій області були внесені відомості до ЄРДР за №0002666.
Згідно постанови слідчого, в ході досудового розслідування не можливо було встановити характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, в зв`язку із неодноразовою неявкою потерпілого ОСОБА_4 до експертів Вінницького обласного бюро СМЕ для проведення судово-медичної експертизи, що відображено в висновку експерта №№1037 від 08.10.2014 року
Проте, слідчим було встановлено, що в діях невстановленої особи був відсутній умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , а також слідчий вважає, що злочин є закінченим з моменту заподіяння фізичної шкоди у виді легкого тілесного ушкодження.
На думку слідчого, гр. ОСОБА_4 , не було заподіяно тілесних ушкоджень в зв`язку з тим, що експерту не представилось за можливе встановити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень.
Тому, 31.10.2014 року слідчим ВРЗЛКР СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0002666 внесеного до ЄРДР 17.04.2014, в зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 122, 125, 296 КК України.
З оглянутих матеріалах кримінального провадження №0002666 внесеного до ЄРДР 17.04.2014, слідчим суддею було встановлено, що оскаржувана постанова слідчого є передчасною та такою, що її висновки ґрунтуються на не повно зібраних доказах.
В матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування розпочато на підставі заяви ОСОБА_4 , проте слідчим поза увагою залишився протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від гр. ОСОБА_7 від 17.04.2014 року про вчинення відносно неї кримінального провадження /а.с.5/, яка можливо також являється потерпілою в даному провадженні;
Крім того, 17.04.2014 року гр. ОСОБА_4 був допитаний в якості потерпілого, та направлений на проведення судово-медичної експертизи, проте пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого вручено останньому лише 18.04.2014 року.
З протоколу допиту свідка від 06.05.2014 року вбачається, що гр. ОСОБА_4 з невідомих причин був допитаний в якості свідка, в той час як останній мав статус потерпілого в даному кримінальному провадженні.
Крім того, в матеріалах провадження наявний протокол огляду предмету від 16.05.2014 року, на який посилається слідчий під час прийняття рішення про закриття кримінального провадження, а саме DVD R диск на якому міститься запис подій, які мали місце 17.04.2015 року, з 16:04:03 год. до 17:30:31 год.
З даного протокол вбачається, що гр. ОСОБА_4 жодних тілесних ушкоджень завдано не було, а також, що до останнього не застосовувалась будь-яка фізична сила.
Слідчий суддя вважає, що вказаний протокол не є належним доказом, оскільки огляд предмету був проведений лише одним слідчим, за відсутності свідків. Також, при огляді вказаного диску /а.с.29/ було виявлено, що він умисно пошкоджений, що позбавляє слідчого суддю переконатись в тому, що 17.04.2014 року гр. ОСОБА_4 не було завдано будь-яких тілесних ушкоджень, як зазначено в протоколі від 16.05.2015 року.
Крім того, рапорти слідчого ВРЗЛКР ВМ ВМВ у Вінницькій області ОСОБА_6 від 05.08.2014 року та 01.10.2014 року складені з порушенням Наказу від 23 серпня 2012 року № 747 Про затвердження Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ України, оскільки на рапортах відсутні резолюції керівника підрозділу.
При вивченні матеріалів кримінального провадження №0002666 слідчий суддя вважає, що слідчим досудове розслідування проведено поверхнево та однобічно.
В матеріалах кримінального провадження містяться доручення слідчого, які на момент прийняття рішення про закриття кримінального провадження були виконані частково, а саме:
-Не встановлено на не допитано свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ;
-Не встановлено особу на ім`я ОСОБА_10 , який зі слів потерпілого очолює ГО «Самооборона імені Героїв Майдану»;
-Не встановлено осіб, з числа ГО «Гепард» та ГО «Самооборона імені Героїв Майдану», які були присутніми під час вказаних подій;
-Не витребувано списки осіб, з числа ГО «Гепард» та ГО «Самооборона імені Героїв Майдану».
Також, слідчий суддя вважає, що слідчим для повного та всебічного розслідування кримінального провадження, слідчому необхідно допитано в якості свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були свідками того, як група осіб висловлювали погрози гр. ОСОБА_4 ; не витребувано фото-відео зйомку подій, яка мала місце 17.04.2014 року у кореспондента газети «20 хвилин» ОСОБА_13 , кореспондента « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_14 , кореспондента « ОСОБА_15 » ОСОБА_16 , кореспондента газети «Місто» ОСОБА_17 , кореспондента « ОСОБА_18 » ОСОБА_19 , а також не допитано останніх в якості свідків; не знято з сайтів соціальної мережі «Інтернет» https://www.youtube.com та www.myvin.com.ua відеозапис події, яка мала місце 17.04.2014 року.
Аналізуючи оскаржувану постанову, слідчий суддя вважає, що слідчий безпідставно прийшов до висновку, що в діях невстановленої слідством особи був відсутній умисел на заподіяння гр. ОСОБА_4 , тілесних ушкоджень.
Виходячи із норми Закону, зокрема ст. 24 КК України, слідчий суддя вважає, що для встановлення умислу в діянні особи або його відсутності, необхідно безпосередньо встановити особу та її психічне ставлення до вчиненого нею діяння та їх наслідків: 1) усвідомлення особою суспільної небезпеки свого діяння; 2) передбачення його суспільне небезпечних наслідків; 3) бажання настання таких наслідків або свідоме припущення їх настання. Перші дві ознаки (усвідомлення і передбачення) характеризують процеси, які відбуваються у психіці суб`єкта і тому складають інтелектуальний момент (елемент, компонент) умислу. Третя ознака (бажання чи свідоме припущення наслідків) характеризує вольову сферу особи й утворює вольовий момент умислу.

Тобто, законодавець чітко визначив, щоб дійти висновку про наявність умислу або його відсутності в діянні особи необхідно її в першу чергу встановити, після чого здійснити допит.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що особу, яка нанесла тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 не встановлено, тому висновок слідчого про відсутність умислу у невстановленої особи на заподіяння тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_4 є безпідставним.

Слідчий суддя вважає, що закриття кримінального провадження у відсутність висновку судово-медичного експерта про наявність ступеню тяжкості тілесних ушкоджень або їх відсутності є не можливим.

Наявність висновку №1037 від 08.10.2014 року, в якому зазначено про неможливість встановлення характеру та ступеню тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_4 не являється підставою для закриття кримінального провадження.

В матеріалах провадження наявна медична документація про наявні тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_4 , в зв`язку з чим, слідчому необхідно буде призначити повторну судово-медичну експертизу, в ході якої встановити одним із питань щодо характеру та ступеню тілесних ушкоджень отриманих гр. ОСОБА_4 , можливий час їх утворення.

Також, слід зазначити, що при винесенні оскаржуваної постанови слідчим в резолютивній її частині зазначено: «кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0002666 від 17.04.2014 року закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ст. 122, 125, 296 КК України», однак з витягу даного кримінального провадження вбачається, що правова кваліфікація була внесена за ч.1 ст. 125 КК України, тому не зрозумілим залишається той факт, на підставі чого слідчий прийшов до висновку про відсутність складу кримінальних правопорушень, відносно яких досудове розслідування не проводилось.
Стаття 306 КПК України передбачає , що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Стаття 307 КПК України визначає, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
В зв`язку з тим, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, невмотивованою та передчасною, а досудове розслідування по кримінальному провадженню №0002666 проведено однобічно та поверхово, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого ВРЗЛКР СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 від 31.10.2014 року про закриття кримінального провадження №0002666 внесеного до ЄРДР 17.04.2014 року задовольнити.
Постанову слідчого ВРЗЛКР СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 від 31.10.2014 року про закриття кримінального провадження №0002666 внесеного до ЄРДР 17.04.2014 року скасувати.
Ухвала суду остаточна, оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя