Провадження №1-кп/639/551/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2015 року м. Харків

Жовтневий районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №0000383 від 03.11.2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Братськ Іркутської області, громадянина України, з вищою технічною освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню та неповнолітню дитину, працюючого майстром АДС в ПАТ «Харківміськгаз», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 вчинив заздалегідь необіцяне приховування скоєних групою осіб, матеріали у відношенні яких виділені у окреме провадження №0000184, та іншими невстановленими особами тяжких та особливо тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.110, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.201, ч.3 ст.15 - ч.2 ст.258, ч.1 ст.263 КК України.

Так, до ОСОБА_4 наприкінці вересня 2014 року звернувся його знайомий та колега по роботі в ПАТ «Харківміськгаз», який повідомив, що є представником лідера антиукраїнської громадської організації «Оплот» ОСОБА_5 . Під час розмови вказана особа запропонувала ОСОБА_4 , який сповідує релігію «Іслам», за грошову винагороду провести перемовини з групою чеченців, які ведуть бойові дії на території Донецької області на стороні «ДНР». Саме на той час група чеченських бойовиків перебувала у військовому таборі в районі м. Ростова Російської Федерації. ОСОБА_4 погодився на пропозицію, при цьому не усвідомлював в повній мірі справжньої мети перемовин, але йому було достовірно відомо, що останній є прихильником проросійських ідей щодо дестабілізації обстановки в Україні, приймав активну участь у масових заходах проросійської спрямованості, які проходили на пл. Свободи у м. Харкові та у своїх поглядах він визнавав утворення квазідержав «ДНР» і «ЛНР», будучи прибічником здійснення підрозділами Збройних Сил Російської Федерації тимчасової окупації Автономної Республіки Крим, у зв`язку з чим відбулася зміна меж території України, а також бажав відокремлення території м. Харкова та Харківської області від України та створення іншої держави.

В подальшому ОСОБА_4 в період з 09 по 18 жовтня 2014 року здійснив виїзд з території України до м. Ростова, де його зустрів представник спецслужб Російської Федерації та доставив у військовий учбовий полігон між населеними пунктами Ростов і Таганрог, місце знаходження якого в ході досудового розслідування встановити не вдалося. Потім ОСОБА_4 розмістили у військову палатку, яку займають представники «Оплоту» з м. Харкова, які за добу до його приїзду вже виїхали з неї. Пізніше йому стало відомо, що «Оплотівцями» у таборі називали ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які протягом тижня під керівництвом військових інструкторів пройшли навчання з вогневої та тактичної підготовки. Також від коменданта військового табору ОСОБА_4 стало відомо, що група чеченців покинула розташування табору та виїхала з нього. У зв`язку з цим ОСОБА_4 наступного дня повернувся до м. Харкова.

Через деякий час його колега по роботі в ПАТ «Харківміськгаз» запропонував ОСОБА_4 за грошову винагороду пройти військову підготовку на території Російської Федерації під керівництвом спецслужб, на що той дав добровільну згоду, не здогадуючись та не усвідомлюючи, яку саме мету при цьому переслідує вказана особа.

У період з 28 листопада по 13 грудня 2014 року ОСОБА_4 разом з іншими особами, матеріали у відношенні яких виділені у окреме провадження №0000184, а також іншими невстановленими особами, здійснили виїзд за межі території України до військового полігону у район м. Краснодар Російської Федерації, точне місцезнаходження якого в ході досудового розслідування встановити не вдалося. Протягом тижня на вказаному полігоні під керівництвом невстановлених інструкторів вони пройшли навчання з вогневої та тактичної підготовки. Крім цього, ОСОБА_4 від невстановлених слідством інструкторів Російської Федерації стало відомо, що зазначена група контрабандним шляхом з території Російської Федерації через державний кордон України отримає зброю, боєприпаси до неї та вибухові речовини.

Після повернення до м. Харкова ОСОБА_4 достовірно ще не усвідомлював свою належність до терористичної групи, а також той факт, що після отримання відповідних вказівок та засобів група буде вчинювати терористичні акти на території м. Харкова та Харківської області.

В подальшому, при невстановлених обставинах, ОСОБА_4 на своєму робочому місці побачив у свого знайомого та колеги по роботі в ПАТ «Харківміськгаз» вогнепальну зброю - самозарядний пістолет для безшумної та безполуменевої стрільби «ПБ» (індекс 6П9) з бойовими припасами без передбаченого законом дозволу. При цьому, йому від цієї особи стало достовірно відомо, що вказану зброю, бойові припаси та вибухові речовини він разом з іншими особами отримав контрабандним шляхом з території Російської Федерації в районі населеного пункту Липці Харківського району Харківської області. Крім того, його колега по роботі в ПАТ «Харківміськгаз» повідомив ОСОБА_4 , що відтепер їм необхідно скоювати терористичні акти на території м. Харкова та Харківської області з метою дестабілізації суспільно-політичної обстановки в Харківському регіону та показати представникам російських спецслужб свою вчинювану протиправну діяльність.

Таким чином, ОСОБА_4 стало достовірно відомо про вчинення групою осіб, матеріали у відношенні яких виділені у окреме провадження №0000184, та іншими невстановленими особами умисних дій з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, переміщення через митний кордон України поза митним контролем (контрабанду) зброї та бойових припасів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також придбання, носіння та зберігання зброї знайомими по роботі в ПАТ «Харківміськгаз», без передбаченого законом дозволу.

Також, при невстановлених слідствах обставинах, ОСОБА_4 стало відомо, що вказані особи запланували здійснити вибух офісу волонтерської організації у районі вулиці Отакара Яроша м. Харкова напроти готелю «МИР». При цьому, ОСОБА_9 запропонували, щоб саме він організував та здійснив цей вибух.

Однак, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпеку, яку міг спричинити зазначений вибух, вирішив відмовитись від вчинення вказаного злочину. В подальшому особисто від знайомого та колеги по роботі в ПАТ «Харківміськгаз» йому стало достовірно відомо, що 08.02.2015 року вибух в районі вулиці Отакара Яроша м. Харкова здійснено останнім у групі з іншою особою. Також йому стало відомо, що під час вчинення вибуху один із учасників групи зазнав пошкоджень, у нього була кровотеча з вуха та боліла голова, проте до лікарів той звернутись не міг.

Таким чином, ОСОБА_4 стало достовірно відомо про участь групи осіб, матеріали у відношенні яких виділені у окреме провадження №0000184, та інших невстановлених осіб у терористичній групі, про скоєний терористичний акт та його виконавців.

Як результат ОСОБА_4 у зазначений вище період часу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність свого діяння, достовірно знаючи про скоєння злочинів зазначеними особами, не повідомив правоохоронні органи про створену та діючу на території Харківської області терористичну групу та про скоєні нею злочини, тобто вчинив заздалегідь не обіцяне приховування тяжких та особливо тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.110, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.201, ч.3 ст.15 - ч.2 ст.258, ч.1 ст.263 КК України, про які йому було достовірно відомо.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому злочині за ч.1 ст.396 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, підтвердив суду, що вказаний злочин ним було вчинено при вищезазначених обставинах.

Під час допиту у судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 пояснив, що у вересні 2014 року до нього звернувся ОСОБА_10 , який працює в ПАТ «Харківміськгаз» у нього в підпорядкуванні на протязі двох років. Останній запропонував йому зустрітись та провести перемовини з групою чеченців, які ведуть бойові дії та підтримують сторону «ДНР» та «ЛНР», у зв?язку з тим, що в них виникли якісь не порозуміння. З його слів, після поїздки він мав отримати грошову винагороду за вказаний виїзд. Оскільки він сповідує релігію «Іслам», вважаючи, що зазначена група чеченців також сповідує віру «Іслам», при цьому не усвідомлюючи в повній мірі справжньої мети перемовин, погодився на пропозицію ОСОБА_10 , після чого поїхав до військового табору в районі м. Ростова Російської Федерації. Приїхавши до місця зустрічі він дізнався, що група чеченців неділю назад виїхала. Повернувшись до м. Харкова він висловив свої претензії ОСОБА_10 , грошову винагороду так і не отримав.

У кінці листопада 2014 року він разом із ОСОБА_10 знову виїхали на територію Російської Федерації. В процесі поїздки до них приєдналась група людей, з якими він раніше був не знайомий, окрім ОСОБА_6 , оскільки вказана особа разом із ОСОБА_10 приїжджали до нього до дому. До приїзду на полігон істинної мети поїздки він так і не усвідомлював. У військовому таборі познайомився із групою «Оплотівців», до якої входили ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . В подальшому при проведенні переговорів він зрозумів, що тепер входить до складу групи, яка повинна вести дії по дестабілізації обстановки в Україні. Після цього він відповів, що проти цього, оскільки це суперечить його громадянській позиції та віросповіданню, на що йому надали категоричну відмову. Під час перебування у військовому таборі інструктори російських спецслужб проводили їх навчання з вогневої та тактичної підготовки.

З показань ОСОБА_9 , коли він провернувся до м. Харкова, то не звертався до правоохоронних органів України, оскільки злякався за своє життя та життя своїх близьких. Він побоювався, що вказана інформація може потрапити «не в ті руки», оскільки при розмові ОСОБА_10 неодноразово згадував, що у правоохоронних органах України на російські спецслужби працює велика кількість співробітників. ОСОБА_10 неодноразово пропонував йому взяти участь у диверсійних актах, на що він відмовлявся.

Під час таких розмов йому стало відомо від ОСОБА_10 , що він разом із ОСОБА_6 планують підірвати п?ять підстанцій у напрямку до м. Чугуєва Харківської області. Також йому було відомо, що вказані особи планувати підірвати нафтобазу в районі «ХТЗ». Крім цього, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 здійснили вибух поблизу готелю «МИР» по вул. Отакара Яроша у м. Харкові, після цього вибуху ОСОБА_6 отримав контузію, у нього була кровотеча з вуха. Під час однієї із зустрічей із ОСОБА_10 за місцем роботи, останній показував йому вогнепальну зброю - пістолет для безшумної та безполуменевої стрільби, та повідомив, що у нього є посвідчення, у зв`язку з чим він не боїться співробітників правоохоронних органів.

Враховуючи повне визнання підсудним ОСОБА_4 своєї вини у скоєному злочині та щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження. На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку про повну доведеність вини підсудного ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину та кваліфікує його дії за ч.1 ст.396 КК України, тобто заздалегідь не обіцяне приховування тяжких та особливо тяжких злочинів.

Вивченням особи підсудного ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має захворювання «хронічна анемія», має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох дітей: доньку - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно працевлаштований майстром диспетчерської служби в ПАТ «Харківміськгаз», за місце роботи характеризується виключно позитивно, раніше не судимий (к/п а.с.221-232).

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які згідно ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є умисним злочином середньої тяжкості, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу підсудного, його відношенні до скоєного злочину, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання в межах санкції за ч.1 ст.396 КК України у вигляді позбавлення волі, зі звільненням ОСОБА_4 від реального відбування покарання на підставі ст.ст.75, 76 КК України, оскільки виправлення та перевиховання підсудного можливо без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався та підстав для його обрання суд не вбачає.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадження відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1