АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1815/15 Справа № 200/9049/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000674 від 18 лютого 2015 року за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровськ від 30 липня 2015 року, ухваленої стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Томаківка Дніпропетровської області, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, такого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, мешканця АДРЕСА_1 , такого, що раніше неодноразово судився, останній раз вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2013 року за ч. 3 ст. 185, ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровськ від 30 липня 2015 року обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору в зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував наступним.

В обвинувальному акті неправильно встановлено анкетні дані стосовно обвинуваченого в частині місця його проживання. Обвинувальний акт був затверджений прокурором 31 березня 2015 року, а до суду він надійшов лише 5 травня 2015 року. На час надходження обвинувального акту до суду за адресою місця проживання обвинуваченого, зазначеною в обвинувальному акті, останній не проживав. Місце його перебування не встановлене.

Окрім того, на думку суду першої інстанції, в обвинувальному акті не зазначено потерпілу особу, а саме: власника майна, яке намагався викрасти обвинувачений. Об`єктивна сторона обвинувачення сформульована таким чином, що в ній не зазначено власника майна та особи, кому воно належало, а також кому саме в результаті вчинення злочину могло бути спричинено майнову шкоду.

Не погодившись з таким судовим рішенням, прокурор, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ним ухвалу та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Вимоги своєї апеляційної скарги прокурор мотивував тим, що висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та належним чином не вмотивовані.

Так, в обґрунтування зазначених вимог апеляційної скарги прокурор зазначив, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 складений у повній відповідності з нормами кримінального процесуального закону, оскільки в ньому викладені усі відомості, зазначені в ч. 2 ст. 291 КПК України.

В ході підготовчого судового засідання судом було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 призваний по частковій мобілізації до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 . Таким чином, на думку прокурора, місце перебування обвинуваченого суду було відоме.

Той недолік, що об`єктивна сторона викладеного в обвинувальному акті обвинувачення не містить відомостей про власника майна, яке намагався викрасти обвинувачений, на думку прокурора, може бути усунута в судовому засіданні шляхом зміни прокурором обвинувачення в порядку, визначеному нормами ст. 338 КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора ОСОБА_7 , яка вимоги апеляційної скарги прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги прокурора задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, стосовно необґрунтованості та невмотивованості висновків суду першої інстанції є необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Нормами ч. 2 ст. 291 КПК України визначено відомості, які обов`язково має містити обвинувальний акт. Серед таких відомостей, зокрема, є анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

В обвинувальному акті в кримінальному провадженні № 0000674 від 18 лютого 2015 року зазначено місце проживання обвинуваченого ОСОБА_6 АДРЕСА_1 .

Із реєстру матеріалів кримінального провадження, доданого до обвинувального акту, вбачається, що ухвалою слідчого судді від 31 березня 2015 року до обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту за вказаною вище адресою.

Під час підготовчого судового засідання було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 за вказаною в обвинувальному акті адресою не проживає.

На думку колегії суддів апеляційного суду, за викладених обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що в порушення норм п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_6 не зазначено фактичне місце проживання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що суду першої інстанції було відоме місце перебування обвинуваченого ОСОБА_6 , на думку колегії суддів апеляційного суду є необґрунтованим, оскільки ця обставина не звільняє слідчого від обов`язку встановлення місця фактичного проживання обвинуваченого та зазначення цих відомостей в обвинувальному акті відповідно до норм кримінального процесуального закону. Та обставина, що суд першої інстанції самостійно встановив місце фактичного проживання обвинуваченого, інше від зазначеного в обвинувальному акті, лише підтверджує висновки суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті слідчим не зазначено відомості щодо фактичного місця проживання обвинуваченого, а зазначене лише місце його реєстрації.

Відповідно до норм п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті серед інших відомостей обов`язково має бути виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення.

Згідно норм п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України доказуванню в кримінальному провадженні підлягає вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Із аналізу вказаних норм кримінального процесуального закону вбачається, що в обвинувальному акті обов`язково має бути зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та відомості про особу, якій ця шкода завдана, оскільки саме ця особа має право звернутися із цивільним позовом про відшкодування завданої шкоди чи підтримувати цивільний позов, пред`явлений іншою особою в її інтересах.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту стосовно ОСОБА_6 , в ньому не зазначено розмір майнової шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 .

В обвинувальному акті зазначено ціну майна, яке, як вбачається із обвинувального акту, намагався викрасти ОСОБА_6 . Однак, із реєстру матеріалів кримінального провадження, доданого до обвинувального акту, вбачається, що в кримінальному провадженні 20 лютого 2015 року було призначено та проведено судову товарознавчу експертизу для визначення розміру майнової шкоди, спричиненої в результаті вчинення кримінального правопорушення. Але, результати цієї експертизи не відомі.

В п. 6 розділу І "Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії" Реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, зазначено "Висновок експерта: № 1063-15 від 11.03.2015 ринкова (дійсна) вартість куртки маркт "Pull and Bear" артикул 5713/509/800 та куртки 5713/509/401, які були вилучені 21.12.2014 року у гр. ОСОБА_8 на момент скоєння злочину, а саме 20.12.2014 року, складає 699,00 гривень".

Таким чином, із наведеного вище, вбачається, що в обвинувальному акті не зазначено відомості про розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди, а також не зазначено особу, якій ця шкода завдана.

За викладених обставин, на думку колегії суддів апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України є обґрунтованим.

Нормами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Оскільки оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, тобто відповідає вимогам ст. 370 КПК України, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Вимоги апеляційної скарги прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення, а ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровськ від 30 липня 2015 року, ухвалену стосовно ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судді: