Справа № 548/137/16-к
Провадження №1-кп/548/29/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2016 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

малолітньої потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника малолітньої потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 27.09.2011 року Хорольським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі із встановленням іспитового строку 2 роки;

- 16.02.2012 року Семенівським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 25.04.2014 року по ухвалі Ленінського районного суду м. Полтави від 17.04.2014 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 29 днів,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :
01 жовтня 2015 року близько 14 години 00 хвилин, по ґрунтовій дорозі с. Петракіївка Хорольського району Полтавської області із швидкістю 15 км/год рухався мопед Д-6, без реєстраційного номеру, під керуванням в стані алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Бочки Хорольського району Полтавської області, який не передбачаючи можливості настання суспільно - небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, у порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, дорожні умови, стан дорожнього покриття, швидкість руху мопеду, у результаті чого не справився з керуванням мопедом і допустив виїзд його на праве узбіччя та подальше падіння мопеду.

У результаті дорожньо-транспортної події та порушень ОСОБА_6 п. 12.1 Правил дорожнього руху України пасажир мопеду Д-6 малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 4 від 06.01.2016 року потерпілій ОСОБА_4 у результаті дорожньо - транспортної події, яка мала місце 01.10.2015 року були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правого стегна зі зміщенням, які утворилися від дії тупого предмету, або при ударі об такий, вірогідніше всього при падінні потерпілої з мопеду, і кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в скоєному визнав повністю, пояснення дав аналогічні до фабули обвинувачення, щиро розкаявся у скоєному, просить його суворо не карати. Цивільний позов прокурора та законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 визнав повністю.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, спричинив потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Таким чином, своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги викладене, дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, те, що вчинене цим обвинуваченим кримінальне правопорушення є злочином невеликої тяжкості, обвинувачений ОСОБА_6 має посередню характеристику з місця проживання, а також думку малолітньої потерпілої ОСОБА_4 та її законного представника - ОСОБА_5 , які не наполягають на суворій мірі покарання для обвинуваченого ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства і досягне мети при призначенні йому покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами не слід застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки він і так не має права керувати транспортними засобами, тому що не має посвідчення водія.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення та з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків згідно ст. 76 КК України, суд приходить до висновку про необхідність обрання відносно нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу.

Розглядаючи цивільний позов прокурора Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину та цивільний позов законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в інтересах малолітньої ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_6 5 000 гривень матеріальної та моральної шкоди, суд керується статтями 61, 127, 128, 368 КПК України, статтями 23, 1166 та 1167, 1206 ЦК України та постановами Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» та «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 в редакції від 27.02.2009 року.

Так, по даному кримінальному провадженню законним представником малолітньої потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в інтересах малолітньої ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 5 000 гривень матеріальної та моральної шкоди. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_5 вказувала, що на лікування її малолітній доньки вона витратила 2800 гривень, завдану її малолітній донькі моральну шкоду, вона оцінює в 2200 гривень. Наявність цієї шкоди пояснює тривалими фізичними стражданнями, які перенесла та продовжує відчувати до цього часу її донька внаслідок отриманих при ДТП травм, у тих фізичних болях та стражданнях, які дитина перенесла, викликаних хворобливим станом, оскільки вона була здоровою та рухливою, а після травми - закритого перелому правого стегна зі зміщенням, заподіяних їй ОСОБА_6 , вона була позбавлена жити повноцінним життям - відвідувати школу, спілкуватися з друзями, оскільки була прикута до ліжка.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п.17-1 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» потерпілий, тобто особа, якій заподіяно моральну шкоду внаслідок незаконних дій, має право пред`явити позов про її відшкодування у кримінальному процесі. Пунктом 3 цієї ж постанови встановлено, що під моральною (немайновою) шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 в редакції від 27.02.2009 року - Розмір відшкодування моральної немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, суд враховує стан здоров`я малолітньої потерпілої ОСОБА_4 , тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, обсяг страждань, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Враховуючи дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого діяння та його наслідків, повне визнання обвинуваченим цивільного позову, суд вважає за необхідне у повне задоволення позову законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в інтересах малолітньої ОСОБА_4 стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 2 800 гривень та моральну - в сумі 2 200 гривень.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України сума витрачена на лікування потерпілого від злочину, підлягає стягненню на користь бюджету, з якого фінансується лікувальний заклад, в сумі фактичних витрат з винної особи.

Судом встановлено, що на стаціонарне лікування малолітньої потерпілої від злочину ОСОБА_4 витрачено 28884,47 гривень, а тому суд приходить до висновку про те, що позов прокурора про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину слід задовольнити повністю та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради 28884,47 гривень.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню за проведення судової автотехнічної експертизи становлять 768,00 грн., які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 31, 61, 127, 128, 176-179, 368, 369 371, 373 376, 394, 395 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та за цією статтею призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік 6 місяців. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком суду законної сили обрати у виді особистого зобов`язання.

У повне задоволення цивільного позову законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в інтересах малолітньої ОСОБА_4 щодо відшкодування матеріальної шкоди стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 2800 (дві тисячі вісімсот) гривень.

У повне задоволення цивільного позову законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в інтересах малолітньої ОСОБА_4 щодо відшкодування моральної шкоди стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 2200 (дві тисячі двісті) гривень.

У повне задоволення цивільного позову прокурора Лубенської місцевої прокуратури до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради (м. Полтава, вул. Жовтнева, 36, р/р № 0002, код платежу: 24060300, банк одержувача УДКСУ у м. Полтаві , МФО 831019) вартість витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_4 в загальній сумі 28884,47 (двадцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят чотири гривні 47 копійок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в сумі 768,00 гривень.

Речовий доказ: мапед Д-6, який передано на відповідальне зберігання до Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області, - повернути його власнику ОСОБА_6 .

Згідно зі ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд, за виключенням оскарження обставин, які ніким не оспорювалися та не досліджувалися в суді.

Головуючий: ОСОБА_1