Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

при секретарі судового засідання ОСОБА_6,

за участю прокурора ОСОБА_7,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 20 серпня 2015 року матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000831 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції на вирок Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Вільшане, Сосницького району, Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців та покладено виконання обов'язків, передбачених пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цим же вироком вирішені питання речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

За обставин, встановлених судом та детально описаних у вироку ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Так, 02 червня 2014 року близько 12.45 год., ОСОБА_1, керуючи у стані алкогольного сп'яніння автомобілем марки «Шевроле Лачетті», д.н.з. НОМЕР_3, рухаючись по вул. Алма-Атинській в напрямку вул. Довбуша у м. Києві, в порушення пунктів 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а», 11.3, 12.3, 12.4 та 1.1 Правил дорожнього руху України не обрав безпечної швидкості руху, виїхав на зустрічну смугу руху автомобілів де допустив зіткнення з автобусом «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_2, в результаті чого пасажиру «Шевроле Лачетті» ОСОБА_2 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасовано та ухвалено свій, яким ОСОБА_1 призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців та покладено виконання обов'язків, передбачених пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України. В решті вирок суду залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати вирок апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження в цьому суді в зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Указує, що апеляційний суд приймаючи рішення про застосування ст. 75 КК України безпідставно звільнив ОСОБА_1 не тільки від основного, а й від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Вважає, що призначене покарання викликає сумніви при його виконанні.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання касаційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діяння за ч. 2 ст. 286 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.

Посилання прокурора на те, що апеляційний суд у порушення закону звільнив ОСОБА_1 від відбування не лише основного, але й додаткового покарання колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням допускається лише при призначенні основного покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п'яти років. Цей перелік є вичерпним і щодо інших видів покарань положення ст. 75 КК України не застосовуються.

Такі ж рекомендації містить п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в якому вказано, що частиною 1 ст. 75 КК України передбачено звільнення лише від відбування основного покарання з випробуванням. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою не допускається.

Крім того, жодних сумнівів не викликає і виконання вироку, оскільки як убачається з матеріалів справи вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_1 в частині позбавлення права керувати транспортними засобами на 2 роки направлено до ВКВІ Дніпровського району м. Києва для виконання.

Виходячи з наведеного, а також мотивувальної частини вироку апеляційного суду, ОСОБА_1 звільнено з випробуванням від відбування лише основного покарання у виді позбавлення волі.

З призначеним засудженому покаранням колегія суддів погоджується. Воно відповідає вимогам статей 50, 65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегією суддів не встановлено, а тому касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 433 - 436, 441 КПК, колегія суддів

ухвалила:

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5