Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області
ВИРОК

Іменем України

14 травня 2010 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Овдієнко К.М.

при секретарі Домантович О.П.

з участю потерпілої ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяславі-Хмельницькому

справу про обвинувачення ОСОБА_3, яка народилася 07 вересня 1963 року в с. Паволоч Попільнянського району Житомирської області, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1, розлучена, на утриманні має неповнолітню дочку ІНФОРМАЦІЯ_2, невійськовозобов'язана, працює юрисконсультом в ТОВ "Євроагромаркет", проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судима;

та ОСОБА_4, що народилася 20 квітня 1965 року в м. Переяславі-Хмельницькому Київської області, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_4, розлучена, на утриманні неповнолітніх дітей не має, невійськовозобов'язана, безробітна, проживає ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судима, в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

встановив:

ОСОБА_1 обвинувачує ОСОБА_4 в тому, що вона 10 жовтня 2004 року близько 22 год. в приміщенні магазину "Ірена", що розташований в м. Переяславі - Хмельницькому Київської області по вул. Покровського, на ґрунті особистих неприязних стосунків умисно нанесла їй рукою 2 удари по голові та плечах. Крім цього, нігтями пальців руки нанесла подряпини на обличчі, тим самим заподіявши їй легкі тілесні ушкодження , що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я.

ОСОБА_3 ОСОБА_5 обвинувачує в тому, що вона 10 жовтня 2004 року близько 22 год. в приміщенні того ж магазину , на грунті особистих неприязних стосунків умисно нанесла їй рукою 4 удари по голові та плечах. Вона також схопила її правою рукою за волосся та з силою тягала за нього, намагаючись звалити на підлогу. Крім цього, ОСОБА_6 своєю правою ногою нанесла їй 2 удари по правій нозі в районі колінного суглобу, заподіявши їй легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я.

Дії обох підсудних потерпіла кваліфікує по ч.2 ст. 125 КК України.

У зв'язку із заподіянням вказаних тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_1 просить стягнути з підсудних солідарно на її користь 15 000 грн. моральної шкоди та понесені нею витрати на правову допомогу.

В ході розгляду справи суд визнає доведеним таке обвинувачення.

Підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_4, маючи на меті з»ясувати стосунки з потерпілою ОСОБА_1, 10 жовтня 2004 року близько 22 години прийшли в приміщення магазину "Ірена", що розташований по Покровській в м. Переяслав-Хмельницький. Перебуваючи у приміщенні зазначеного торговельного закладу, підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_4С, на ґрунті особистих неприязних відносин до потерпілої ОСОБА_1, діючи з прямим умислом спільно, без завчасного розподілу ролей, схопили ОСОБА_1 попід руки і потягли до виходу із магазину. ОСОБА_1 вирвалася від них і, повернувшись до нападників спиною, отримала в цей момент від обох підсудних кілька ударів ззаду по голові та плечах. Продовжуючи свої дії, підсудна ОСОБА_3 схопила ОСОБА_1 однією рукою за волосся, а іншою обхопила її за шию і, продовжуючи утримувати останню в такому стані, намагалася звалити її на підлогу, наносячи удари правою ногою в колінний суглоб її правої ноги. В цей час підсудна ОСОБА_4, перебуваючи за спиною підсудної ОСОБА_7, на відстані власної витягнутої руки, шкрябала нігтями рук обличчя ОСОБА_1 На прохання продавця магазину ОСОБА_8 конфлікт, який тривав незначний проміжок часу і негативно не вплинув на режим роботи торговельного закладу, припинив присутній в магазині ОСОБА_9

В результаті ударів підсудної ОСОБА_3 правою ногою в колінний суглоб правої ноги потерпілої ОСОБА_1 заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді забою правого колінного суглобу.

В результаті шкрябання нігтями рук підсудної ОСОБА_4 обличчя ОСОБА_1 потерпілій заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді множинних саден невизначеної і полосатої форми на обох вилицях, на верхніх повіках обох очей та над лівою бровою. Суд вважає, що садна на тильній поверхні китиці лівої руки потерпілої також заподіяні в результаті дій підсудної ОСОБА_4, оскільки підсудна ОСОБА_7 не шкрябала її.

Спільними діями підсудних ОСОБА_3 та ОСОБА_4, кожна з яких нанесла ОСОБА_1 по кілька ударів по плечах та голові, потерпілій заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу круглої форми з розпливчатими контурами на межі середньої та нижньої третини внутрішньої поверхні лівого передпліччя із саднами на його фоні .

По суті пред"явленого обвинувачення у скоєнні інкримінованого їм злочину підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винними себе не визнали, заперечували факт нанесення потерпілій будь-яких тілесних ушкоджень.

Підсудна ОСОБА_3 дала показання суду про те, що вона та ОСОБА_4 були раніше знайомі з ОСОБА_1 і між ними існували недоброзичливі стосунки у зв'язку з тим, що її чоловік зустрічався з ОСОБА_1, що стало причиною розірвання їхнього шлюбу. Через деякий час чоловік припинив стосунки з ОСОБА_1 і повернувся до сім»ї, а ОСОБА_1 почала систематично телефонувати їй та сестрі чоловіка ОСОБА_4 додому без будь-яких на те причин, створюючи нервову обстановку в їхніх сім»ях. За допомогою автоматичного визначника телефонного номеру вона та ОСОБА_4 встановили, що телефонні дзвінки були з домашнього телефону ОСОБА_1 та телефонів-автоматів, встановлених в приміщеннях автовокзалу і магазину «Ірена». В телефонним розмовах вона просила ОСОБА_1 залишити сім'ю в спокої, але вона не реагувала і продовжувала їм телефонувати. 10 жовтня 2004 року їй подзвонила ОСОБА_4 і повідомила про черговий дзвінок. Для визначення номера телефону вона віддала ОСОБА_4 свій телефонний апарат, який має функцію визначення номера, і ОСОБА_4 невдовзі повідомила , що ОСОБА_1 подзвонила зі свого домашнього номера і образила її нецензурною лайкою. В цей же день увечері вона знову подзвонила і повідомила, що їй телефонували з телефону-автомата, встановленого в магазині «Ірена». Вони домовились зустрітися, щоб з'ясувати хто телефонує. В магазині «Ірена» вони запитали у продавця ОСОБА_8 чи не бачила вона, щоб хтось телефонував із телефону-автомату, на що та відповіла, що дзвонила ОСОБА_5 (ОСОБА_1) і довго не могла додзвонитися. Після того як вони вийшли з магазину дочка ОСОБА_4 знову повідомила їх про дзвінок з «Ірени» і вони відразу повернулися в магазин. Біля телефону-автомату вони побачили ОСОБА_1 Перебуваючи у стані емоційного збудження, вона вхопила потерпілу за волосся і сказала: "Залиш сім'ї в спокої". Волосся ОСОБА_1 вона відпустила, але остання відразу ж схопила за волосся її. Один із молодих хлопців, який перебував в той час в магазині, розжав пальці рук ОСОБА_1, якими та тримала її за волосся, і таким чином конфлікт закінчився. ОСОБА_4 участі в конфлікті не приймала. Вони вийшли з магазину і відразу ж пішли додому. Ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_1 вони не заподіювали.

Підсудна ОСОБА_4 підтвердила показання ОСОБА_3, пояснивши, що не пам»ятає, хто перший (ОСОБА_3 чи ОСОБА_4) схопила за волосся іншу. Вона ніякої участі в конфлікті не приймала. Конфлікт тривав 1-2 хвилини і ніхто не заподіював ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.

Не зважаючи на заперечення своєї вини підсудними, їх вина в скоєнні злочинних діянь в обсязі обвинувачення, яке визнане судом доведеним, підтверджується показаннями потерпілої, свідків, письмовими доказами, що містяться в матеріалах кримінальної справи, матеріалі про відмову в порушенні кримінальної справи та в медичній документації, зокрема:

Потерпіла ОСОБА_1 показала, що 10 жовтня 2004 року вона перебувала в гостях у брата. На прохання брата близько 22 год. вона пішла в магазин "Ірена" купити йому сигарети. В продажу сигарет, яких просив купити брат, не було, тому вона зателефонувала йому з таксофона, але ніхто не відповів. Вона підійшла до прилавка, маючи намір зателефонувати ще раз, оскільки знала напевно, що брат перебуває вдома. В цю хвилину в магазин увійшли ОСОБА_10 і ОСОБА_4 Вони схопили її під руки та почали тягти до виходу, щоб поговорити. Вона відмовилася та відштовхнула їх від себе, повернувшись до них спиною. В цей час вона отримала кілька ударів по голові та плечах. Обернувшись, вона запитала: « Що ви робите?». ОСОБА_3 однією рукою схопила її за волосся, а іншою обхопила за шию, в результаті чого вона перебувала в напівоберненому положенні до підсудної. В такому ж положенні ОСОБА_3 ногою обхопила її ноги, намагаючись звалити її на підлогу. Не здійснивши свого наміру, вона кілька разів своєю правою ногою вдарили по правій нозі потерпілої. ОСОБА_4, підійшовши із-за спини ОСОБА_3, почала шкрябати її обличчя нігтями руки. Намагаючись звільнитися від рук ОСОБА_3, потерпіла схопила її за волосся і відштовхнула. На прохання продавця один з покупців розборонив їх, - став між ними, прикривши собою потерпілу. На цьому конфлікт закінчився і підсудні вийшли з магазину. З таксофона вона зателефонувала брату і повідомила йому, що їй нанесли тілесні ушкодження. Через кілька хвилини брат прийшов до магазину, а слідом за ним і невістка. Брат зателефонував в міліцію та повідомив про конфлікт. Йому повідомили, що через відсутність транспорту працівники міліції не приїдуть, тому брат викликав таксі і вони всі разом поїхали до Переяслав-Хмельницького міськрайвідділу. В міліції вона написала заяву та дала пояснення. Тим самим транспортом вони поїхали в районну лікарню, де їй надали медичну допомогу. В неї було подряпане обличчя, крововилив на кисті руки, боліла нога. 11 жовтня 2004 року вона разом з чоловіком поїхали до судмедексперта, але він перебував в цей час на лікарняному, а лікар який його заміняв, був відсутній. Вони звернулися до судмедексперта 12 жовтня, який оглянув її. Оскільки вона скаржилася на болі в колінному суглобі, експерт запропонував звернутися до травматолога. Встановивши діагноз, травматолог наклав гіпс на ногу, який потерпіла зняла через два тижні.

В результаті дій підсудної ОСОБА_3 вона отримала пошкодження правого колінного суглобу. Діями підсудної ОСОБА_4 їй заподіяні садна на обличчі та на тильній поверхні лівої руки, крововилив та садна на внутрішній поверхні лівого передпліччя.

Заподіяння моральної шкоди потерпіла обґрунтовує тим, що через отримані тілесні ушкодження вона вимушена була весь час перебувати у квартирі, зазнала певних побутових незручностей, пов»язаних з самообслуговуванням та веденням домашнього господарства, перенесла моральні страждання та психологічні потрясіння.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12, - брат і невістка потерпілої, - показали, що відразу ж після конфлікту 10.10.2004 р. вони бачили подряпини на її обличчі, разом з потерпілою їздили спочатку до райвідділу міліції, а потім в травматологічне відділення районної лікарні. Вони бачили потерпілу безпосередньо перед конфліктом з підсудними в магазині «Ірена»; ніяких пошкоджень на її обличчі не було, вона не шкутильгала. ОСОБА_11 повідомив, що в той час коли сестра виходила з магазину, вона скаржилася на біль в нозі, але він цьому не надав значення.

Свідок ОСОБА_13 дала показання про те, що про обставини бійки їй відомо зі слів потерпілої. Увечері 10 жовтня 2004 року, до конфлікту з підсудними, вона бачила ОСОБА_1; ніяких пошкоджень на її обличчі не було.

Свідок ОСОБА_8 показала, що вона 10.10.2004 року близько 22 год. перебуваючи на робочому місці продавця магазину "Ірена", була очевидцем того, як підсудні зайшли до магазину і вхопили під руки потерпілу. Після того як потерпіла звільнилася від них, підсудні почали бити її руками по всіх частинах тіла. ОСОБА_3 схопила ОСОБА_1 за волосся, притягнула до себе, обхопила правою рукою за шию і в такому положенні утримувала. Ногою вона обхопила праву ногу потерпілої та била по ній. В цей час ОСОБА_4 шкрябала нігтями обличчя ОСОБА_1, яке відразу ж вкрилося кривавими подряпинами. Вона попросила одного з покупців, - ОСОБА_9, - розборонити жінок і він став між ними.

Свідок ОСОБА_9 показав, що він 10.10.2004 р. був свідком конфлікту між підсудними і потерпілою в магазині «Ірена». Підсудна вищого зросту (ОСОБА_3А.) намагалася звалити з ніг потерпілу, а друга підсудна (ОСОБА_4С.) шкрябала потерпілій обличчя. На прохання продавця магазину припинити бійку він став між трьома жінками. Відразу ж після закінчення конфлікту він бачив на обличчі потерпілої (ОСОБА_1В.) свіжі подряпини.

Свідок ОСОБА_14 показав, що його дружина ОСОБА_1 розповіла йому про обставини конфлікту 11.10.2004 р., коли він повернувся з відрядження. В дружини було пошкрябане обличчя, боліла нога. В цей же день вони їздили до судмедексперта , але він був відсутній. 12 жовтня вони знову звернулися до нього. Після огляду потерпілої він порекомендував звернутися до лікаря-травматолога, який наклав гіпс на ногу та сказав носити його впродовж двох тижнів. Не звернулися до травматолога 11 жовтня, бо біль в нозі відчувалася менше, а наступного дня загострилася. Гіпсову пов'язку вони зняли самостійно в домашніх умовах.

Свідок ОСОБА_15 показав, що він як лікар травматолог надавав медичну допомогу потерпілій ОСОБА_1 на прийомі в районній поліклініці 12.10.2004 р. На її колінний суглоб був накладений гіпсовий тутор, який рекомендовано носити 7-10 днів і призначене УВЧ та обезболюючі. Потерпіла отримала травму в результаті застосування до неї фізичної сили, схоже було, що вона виривалась, викручувалась. Це ушкодження могло бути отримане 10 жовтня 2004 року. Після травмування колінного суглобу біль збільшується на 3-4 день.

Свідок ОСОБА_16, який в 2004 році працював дільничним інспектором міліції, показав суду, що йому було доручено розгляд заяви ОСОБА_1 по факту нанесення їй тілесних ушкоджень, за результатами перевірки якої він 20.10.2004 р. виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. Під час збору матеріалів ОСОБА_1 приходила до нього в період з 11 до 20 жовтня (на той час акту обстеження ще не було). Гіпсу на нозі в неї не було, чи були пошкодження на обличчі не пам»ятає. Він виніс офіційне попередження про недопущення в майбутньому сварок та конфліктних ситуацій ОСОБА_3. ОСОБА_4 офіційного попередження не виносив, бо не здобув доказів її участі в конфлікті.

Свідки ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в своїх показаннях підтвердили наявність неприязних відносин між потерпілою та підсудними до конфлікту між ними 10.10.2004 року.

З матеріалу № 904 про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_1 вбачається, що 10.10.2004 року з усною заявою до чергової частини Переяслав-Хмельницького МРВ звернулась ОСОБА_1 про те, що 10.10.2004 року близько 22 год. в приміщенні магазину "Ірена" по вул. Покровській їй заподіяли тілесні ушкодження ОСОБА_4 та ОСОБА_3

В постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 20 жовтня 2004 року зазначено, що 10.10.2004 року близько 22 год. в приміщенні магазину "Ірена" по вул. Покровській між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відбувався конфлікт, результатом якого стало отримання ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень.

В акті судово-медичного дослідження № 307 від 12 жовтня 2004 року, оригінал якого знаходиться в матеріалі № 904, та амбулаторній картці ОСОБА_1 зафіксовано, що на момент огляду потерпілої ОСОБА_1 остання скаржилася на болі у верхній третині правої гомілки по зовнішній поверхні під час активних рухів. При огляді виявлені садна невизначеної і полосатої форми з дном покритим кірочкою коричневого кольору , вище рівня шкіри, розмірами від 0,2х0,2 до 0,5х4 см. на обох вилицях, на верхніх повіках обох очей та над лівою бровою; група аналогічних саден розмірами від 0,1х0,2 до 0,2х1,8 см. на тильній поверхні лівої китиці; крововилив округлої форми зеленкуватого кольору з розпливчатими контурами діаметром 4 см. на межі середньої та нижньої третини внутрішньої поверхні лівого передпліччя із саднами на його фоні розміром від 1,1х0,2 до 0,3х 2 см.; набряк м'яких тканин по медіальному краю правого надколінника.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 571 від 20 грудня 2005 року у ОСОБА_1 виявлені: садна на обох вилицях, на верхніх повіках обох очей та над лівою бровою, садна на тильній поверхні лівої кисті, крововилив на межі середньої та нижньої третини внутрішньої поверхні лівого передпліччя із саднами на його фоні та набряк м'яких тканин по медіальному краю правого надколінника. Всі пошкодження, характерні для дії тупих предметів, садна виникли від тертя об широховату поверхню, кововилив від удару тупим предметом діаметр якого не перевищує 4 см, наявність на його фоні саден вказує на те, що удар був дотичний, набряк м'яких тканин в області надколінника міг виникнути від удару об тупий предмет. Характер саден, а саме: коричневий колір кров'яних кірочок, а також дно саден, яке знаходиться вище рівня шкіри і зеленкуватий колір крововиливу вказують на те, що вони виникли в строк від 3-6 діб до моменту проведення освідування. Пошкодження у ОСОБА_1 відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень.

(т.1 а.с.31)

У висновку повторної судово-медичної експертизи №16/Е від 07 березня 2006 року зазначено, що у ОСОБА_1 виявлені численні садна невизначеної і смугастої форми, дно яких було покрите коричневою кіркою вище рівня навколишньої шкіри, розмірами від 0,1x0,2 см до 5x3,5 см, які розташовані в областях вилиць, на верхніх повіках обох очей та над лівою бровою, на тильній поверхні лівої кисті; крововилив округлої форми зеленувато-жовтого кольору діаметром 4 см з наявністю садна невизначеної і смугастої форми на межі середньої та нижньої третини внутрішньої поверхні лівого передпліччя; забій правого колінного суглобу. Характер пошкоджень свідчить про те, що вони є наслідком дії тупих предметів і відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень. Вказаний в акті судово-медичного освідування колір крововиливу (жовто-зелений) і характер кірочок в області дна саден (коричневого кольору, вище рівня навколишньої непошкодженої шкіри) вказує на виникнення цих пошкоджень не 10.10.04 р., як відмічено в постанові суду, а значно раніше - в строк не менш, як за 3-5 днів до травми.

(т.1 а.с. 50)

Згідно з довідкою, виданою Переяслав-Хмельницькою ЦРЛ 10.02.2006 р. за № 1155, ОСОБА_1 зверталась в травматологічне відділення 10.10.2004 р. о 22 год.50 хв. Постановлено діагноз: забій м'яких тканин обличчя, садна обличчя, садна лівої кисті.

(т.1а.с.36)

Умисний характер дій підсудних відносно потерпілої підтверджується їхніми діями: спочатку удвох намагалися із застосування до неї фізичної сили вивести потерпілу з приміщення магазину (схопили попід руки), а після того як вона звільнилася і повернулася до них спиною почали наносити їй тілесні ушкодження.

Оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд не бере до уваги висновки судово-медичної експертизи № 571 від 20 грудня 2005 року та повтороної судово-медичної експертизи №16/Е від 7 березня 2006 року в частині встановлення факту заподіяння потерпілій ОСОБА_1 тілесних ушкоджень за 3-6 (3-5) днів до моменту проведення освідування 12 жовтня 2004 року , оскільки вони суперечать іншим матеріалам справи, а саме: протоколу усної заяви про злочин, яка зареєстрована 10.10.2004 р. за № І492, довідці Переяслав-Хмельницької ЦРЛ № 1155 від 10.02.2006 р., показанням свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11 , ОСОБА_20, ОСОБА_13, якими підтверджується факт заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень саме 10.10.2004 р. та їх відсутність до вказаної дати. Висновки експертів в цій частині ґрунтувалися на описі зовнішнього вигляду саден та крововиливу, зробленому експертом ОСОБА_21 під час первинного огляду потерпілої 12.10.2004 р., який в акті судово-медичного дослідження (обстеження) № 307 вказав колір крововиливу «зеленкуватий», характер кірочок саден - «коричневого кольору, вище рівня навколишньої непошкодженої шкіри».

Відповідно до ст. 76 КПК України ступінь тяжкості і характер тілесних ушкоджень визначається на підставі висновку експерта. Отже тільки висновки експерта є належним доказом для визначення тяжкості заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень. У висновках первинної та повторної судово-медичних експертиз отримані потерпілою ОСОБА_1 тілесні ушкодження віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень. Про заподіяння їй легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров»я вказано лише в акті судово-медичного дослідження (обстеження) експерта ОСОБА_21, який не може бути належним доказом для підтвердження тяжкості тілесних ушкоджень.

На підставі зазначеного, суд вважає, що потерпіла невірно кваліфікувала дії підсудних ОСОБА_3 і ОСОБА_4 по ч.2 ст.125 КК України і вважає правильною кваліфікацію по ч.1 ст.125 КК України, оскільки вони умисно заподіяли потерпілій ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні встановлено, що діяння, яке поставлене ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за провину, дійсно мало місце 10 жовтня 2004 року, тобто більше 5 років тому.

Зазначене діяння містить склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості та за який можливе призначення покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Таким чином кінцевий строк притягнення підсудних ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинений злочин закінчився 10 жовтня 2006 року.

Підсудні не ухилялися від слідства та суду, не вчинили нового злочину.

Підсудні ОСОБА_3 і ОСОБА_4 свою вину заперечують і не погоджуються на закриття кримінальної справи з підстав, передбачених ст. 49 КК України у зв»язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ч.6 ст. 7 КПК України особа може бути за вироком суду звільнена від відповідальності чи покарання на підставах, передбачених статтями 49 і 74 КК України.

Згідно з ч.5 ст.74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Суд вважає за необхідне застосувати положення вказаних статей, призначити підсудним ОСОБА_3 і ОСОБА_4 покарання та звільнити їх від призначеного судом покарання за вчинений ними злочин.

Обираючи міру покарання підсудній ОСОБА_3., суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею злочину; приймає до уваги особу підсудної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має постійне місце роботи, позитивно характеризується за місцем роботи, має на утриманні неповнолітню дитину, враховує причину її неприязних відносин з потерпілою, відсутність обтяжуючих та пом»якшуючих покарання обставин , і приходить до висновку обрати їй міру покарання у виді штрафу.

Обираючи міру покарання підсудній ОСОБА_22, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею злочину; приймає до уваги особу підсудної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, безробітна, відсутність обтяжуючих та пом»якшуючих покарання обставин , і приходить до висновку обрати їй міру покарання у виді громадських робіт.

Судом встановлено, що в результаті злочинних посягань підсудних потерпілій ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв»язку з ушкодженням здоров»я. Заявлений потерпілою розмір моральної шкоди суд вважає значно завищеним. Визначаючи розмір грошового відшкодування, суд враховує, що моральна шкода заподіяна злочином, глибину завданих потерпілій фізичних страждань, ступінь вини кожної з підсудних, вимоги розумності і справедливості і приходить до переконання стягнути з кожної з підсудних на користь потерпілої по 500 грн. моральної шкоди та понесені нею витрати на допомогу адвоката в розмірі 1465 грн. в рівних долях.

На підставі ст.ст. 323,324,327 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу 510 (п»ятсот десять) грн.

На підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України та ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання у зв»язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді 60 (шестидесяти) годин громадських робіт.

На підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України та ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання у зв»язку із закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 (п»ятсот) гривень та 732 (сімсот тридцять дві) грн. 50 коп. витрат на оплату допомоги адвоката.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 (п»ятсот) гривень та 732 (сімсот тридцять дві) грн. 50 коп. витрат на оплату допомоги адвоката.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим з моменту отримання копії вироку. .

Головуючий суддя