Справа № 147/899/15-к
Провадження № 1-кп/147/86/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.09.2015 року смт.Тростянець.
Тростянецький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
малолітнього ОСОБА_5 ,
законного представника малолітнього ОСОБА_6 ,
начальника кримінальної міліції у справах дітей Тростянецького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_8 ,
представника Тростянецької РДА начальника служби у справах дітей райдержадміністрації ОСОБА_9 ,
громадянина ОСОБА_10 ,
До Тростянецького районного суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а також передача неповнолітнього під нагляд його дядька ОСОБА_10 .
Клопотання обґрунтовано тим, що малолітній ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. На момент скоєння суспільно небезпечного діяння малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досяг віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, а тому не є суб`єктом скоєння даного суспільно небезпечного діяння. Враховуючи викладене є підстави застосування заходів виховного характеру.
Допитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила застосувати до малолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а також передача неповнолітнього під нагляд ОСОБА_10 ..
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 не заперечував проти застосування до малолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру та просив передати його під нагляд ОСОБА_10 , вважаючи, що такі заходи унеможливлять вчинення неповнолітнім суспільно-небезпечних діянь.
В судовому засіданні законний представник малолітнього ОСОБА_5 мати ОСОБА_11 просить вирішити клопотання на розсуд суду.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 не заперечує проти застосування до малолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру.
В судовому засіданні представник служби у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації, начальник служби у справах дітей ОСОБА_9 просить вирішити клопотання на розсуд суду.
В судовому засіданні начальник кримінальної міліції у справах дітей Тростянецького РВ УМВС ОСОБА_8 вважає за доцільне застосувати відносно малолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки, а також передача його під нагляд дядька ОСОБА_10 .
В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_10 вважає, що клопотання слід задоволити, пояснив, що майже чотири місяці він наглядає за малолітнім ОСОБА_5 , розуміє тяжкість обов`язків і відповідальність, яку він буде нести в разі задоволення клопотання.
Заслухавши думку учасників процесу та вивчивши матеріали клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.
Вказаними діями малолітній ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення.
Ці факти підтверджуються наступними доказами.
Показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_4 , що 11.05.2015 приїхав на город і виявив бензопилу, яка була прикрита шторкою, запитав ОСОБА_13 , який є сусідом, він спочатку нічого не говорив, а потім розповів як заволодів викраденим і куди і кому здав викрадене.
Показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , що близько 22 години у травні йому зателефонувала особа, якій раніше він надавав послуги таксі і який повідомив, що в нього є інструменти, які може продати, сказав куди їхати і, що його брат дасть інструменти. Він під`їхав автомобілем, відкрив багажник, А як виявилося ОСОБА_5 завантажив інструменти, якому він відповідно до телефонного дзвінка цієї ж особи дав 500 грн. та згодом перевів 950 грн. на вказаний рахунок. В послідуючому інструменти були вилучені.
Поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , що йому зателефонував ОСОБА_5 і сказав, що кому можна продати інструменти. Після чого він зателефонував ОСОБА_14 , щоб той під`їхав за інструментом.
Протоколом огляду місця події від 11.05.2015 домогосподарства ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 .
В ході огляду транспортного засобу 11.05.2015 автомобіля марки Шкода Октавія, номерний знак НОМЕР_1 , належного ОСОБА_14 , виявлено та вилучено пила дискова циркулярна електрична «Зенит ЗПЦ-1500»; електричний шуруповерт «Днепромаш ДЭ-400»; бензомоторна коса модель «Амар АТР-2400».
Протоколом огляду речових доказів від 11.05.2015: пили дискової циркулярної електричної «Зенит ЗПЦ-1500»; електричного шуруповерту «Днепромаш ДЭ-400»; бензомоторної коси модель «Амар АТР-2400».
Відповідно до ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за даний злочин настає з чотирнадцяти років що свідчить про те, що малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 11.05.2015 момент скоєння суспільно небезпечного діяння не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність.
Згідно ч. 2 ст. 97 КК України до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовуються примусові заходи виховного характеру, перелік яких встановлено частиною 2 статті 105 зазначеного кодексу.
Вирішуючи питання щодо застосування до малолітнього ОСОБА_5 конкретного виду заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.
За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 384 КПК України кримінальне провадження щодо неповнолітнього має здійснюватись в порядку, що найменше порушує звичайний уклад неповнолітнього та відповідає його віковим і психологічним особливостям.
Із змісту ч. 2 ст. 105 КК України вбачається, що направлення до спеціальних навчально-виховних установ є найбільш суворим та, відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» застосовується судами до неповнолітніх, котрі вийшли з-під контролю батьків чи осіб, які їх заміняють, не піддаються виховному впливу та не можуть бути виправлені шляхом застосування інших примусових заходів виховного характеру. При цьому до спеціальних навчально-виховних установ не можна направляти осіб, визнаних інвалідами, а також тих, кому згідно з висновком відповідних спеціалістів перебування там протипоказане за станом здоров`я через наявність певних захворювань. Перелік таких захворювань визначений Інструкцією про медичне обстеження дітей і підлітків, які направляються до загальноосвітніх шкіл та професійних училищ соціальної реабілітації для дітей і підлітків, які потребують особливих умов виховання, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я та Міністерства освіти України № 137/131 від 5 травня 1997 року, яка враховується при вирішенні питання про можливість утримання неповнолітнього у спеціальній навчально-виховній установі для дітей та підлітків.
Вирішуючи питання про застосування до малолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру, суд враховує особу малолітнього, його вік, стан здоров`я та рівень розвитку, умови життя та виховання, те, що за місцем навчання він характеризується як негативно так і позитивно, за місцем проживання компрометуючі матеріали відносно ОСОБА_5 відсутні.
В ході досудового розслідування законний представник малолітнього ОСОБА_5 мати ОСОБА_11 не заперечувала проти передачі сина ОСОБА_5 під нагляд родичу ОСОБА_10 .
Згідно повідомлення служби у справах дітей Тростянецької РДА від 21.07.2015 №278 учень Четвертинівської СЗОШ І-ІІІ ОСОБА_5 не перебуває на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах.
Згідно повідомлення Тростянецького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 21.07.2015 №246 сім`я ОСОБА_11 та її неповнолітній син ОСОБА_5 на обліку в Центрі не перебувають.
Згідно повідомлення начальника Тростянецького РВ УМВС України у Вінницькій області від 21.07.2015 №4343 малолітній ОСОБА_5 знаходиться на профілактичному обліку з червня 2015 року у Секторі кримінальної міліції у справах дітей Тростянецького РВ УМВС.
Ухвалою від 20.04.2015 Ладижинським міським судом Вінницької області було задоволено клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру у вигляді: обмеження дозвілля строком на два роки, зокрема заборонити перебувати за межами своєї домівки в АДРЕСА_1 , з 19:00 год. до 06:00 год. наступної доби; заборонити відвідувати місця, де реалізовуються алкогольні напої та тютюнові вироби, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; передачі під нагляд матері ОСОБА_11 строком на два роки. Однак, ОСОБА_5 знову вчинив суспільно небезпечне діяння, що свідчить про необхідність зміни застосування примусових заходів в частині передачі під нагляд.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_3 , за місцем проживання характеризується позитивно, заявив прохання передати йому під нагляд неповнолітнього ОСОБА_5 з можливістю проживати за вказаною адресою, зобов`язався належно здійснювати нагляд за неповнолітнім. Вивчивши особу ОСОБА_10 , враховуючи обставини справи і те, що він на даний час здійснював нагляд за ОСОБА_5 , суд вважає, що він спроможний здійснювати позитивний виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку.
Суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 може бути виправлений шляхом застосування до нього примусових заходів виховного характеру, передбачених п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу України - обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а також передача неповнолітнього під нагляд дядька ОСОБА_10 на строк два роки.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 97, п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу України, ст.ст. 498, 500, 501 Кримінального процесуального кодексу України, Постановою Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», суд,-
Клопотання про застосування відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня 9 класу Четвертинівської СЗШ І-ІІІ ступенів, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, примусові заходи виховного характеру задовольнити.
Застосувати відносно малолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у вигляді:
- обмеження дозвілля строком на два роки, зокрема заборонити перебувати за межами своєї домівки в АДРЕСА_3 , з 19:00 год. до 06:00 год. наступної доби; заборонити відвідувати місця, де реалізовуються алкогольні напої та тютюнові вироби, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання та навчання, виїжджати в іншу місцевість;
- передачі під нагляд його дядька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Буди Тростянецького району Вінницької області, житель АДРЕСА_3 , освіта вища, одружений, українець, громадянин України строком на два роки.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Суддя: