АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Провадження № 11-кп/791/900/15 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: клопотання про умовно дострокове звільнення Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Херсонської області матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 08 вересня 2015 року, якою йому відмовлено в задоволенні клопотання про застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання,
З матеріалів провадження вбачається, що вироком Білогірського районного суду АР Крим від 28 січня 2011 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. Початком строку відбування покарання згідно вищевказаного вироку є 03 грудня 2009 року.
До Дар`ївської виправної колонії УДПтСУ в Херсонській області (№10) ОСОБА_7 прибув 19 березня 2011 року.
В серпні 2015 року ОСОБА_7 звернувся до Білозерського районного суду Херсонської області з клопотання про застосування відносно нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання призначеного вищевказаним вироком суду.
Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 08.09.2015 року, у задоволенні вищевказаного клопотання засудженого ОСОБА_7 було відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні клопотання суд послався на те, що комісіє установи ОСОБА_7 вже відмовлялося в направленні до суду відповідних матеріалів щодо переведення його до дільниці соціальної реабілітації, заміни невідбутової частини покарання більш м`яким, в умовно - достроковому звільненні від відбування покарання, оскільки він на виробничій зоні не працевлаштований за власним бажанням, за весь час відбування покарання має лише п`ять заохочень та мав три стягнення, що вказує на те, що своєю поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_7 не довів своє виправлення та без відповідного контролю не спроможний дотримуватись соціальних норм життя в суспільстві.
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно дострокове звільнення від покарання, призначеного йому вироком Білогірського районного суду АР Крим від 28 січня 2011 року.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що згідно характеристики за місцем відбування покарання він характеризується позитивно, під час відбування покарання закінчив професійно технічне училище та здобув нову спеціальність, в 2011 році працював на промисловій зоні та сумлінно відносився до трудових обов`язків, а з того ж року по теперішній час бере активну участь в програмі «Духовне відродження» та є старостою православного храму при випраній колонії, має ряд заохочень за бездоганну поведінку та сумлінне ставлення до праці, стягнень не має, вину у вчиненому злочині визнає повністю та щиро кається.
Враховуючи викладене засуджений вважає, що мета призначеного покарання досягнута, він є особою, яка не являє собою ніякої небезпеки для суспільства та здатний дотримуватись соціальних норм поведінки в суспільстві.
Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Як вбачається з матеріалів особової справи та матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання, не відбута частина покарання станом на 08.09.2015 року складала 1 рік 2 місяці 25 днів, за час відбування покарання в Дар`ївській виправній колонії УДПтСУ в Херсонській області (№10) зарекомендував себе з позитивного боку, у 2011 році був працевлаштований на промисловій зоні установи, а з того ж року по теперішній час на добровільних засадах виконує обов`язки по догляду за Православним храмом Святителя Миколая при установі, є його старостою, за сумлінну поведінку і ставлення до праці має 5 заохочення, приймає участь у благоустрої відділення та прилеглої території. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, тактовний виконує всі вимоги. На заходи виховного характеру реагує завжди належним чином. До вживання спиртних та наркотичних речовин схильності не проявляє. За складом характеру спокійний, врівноважений, за вольовими якостями цілеспрямований, самостійний, по відношенню до себе вимогливий, спілкується з засудженими переважно з позитивною спрямованістю. Мав 3 стягнення, які на даний час погашені.
За таких обставин висновки суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення спростовуються матеріалами провадження, матеріалами особової справи.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання є помилковими, а доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він довів своє виправлення є слушними.
За таких обставин оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та не ґрунтується на матеріалах справи, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, призначеного йому вироком Білогірського районного суду АР Крим від 28 січня 2011 року.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 08 вересня 2015 року, якою ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про застосування відносно нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 задовольнити
Застосувати до ОСОБА_7 умовно - дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Білогірського районного суду АР Крим від 28 січня 2011 року на строк 1 рік 01 місяць 07 днів.
Звільнити ОСОБА_7 з місць позбавлення волі.
Головуючий:
Судді: