Справа № 592/7160/14-к
Провадження № 1-кс/592/2058/14

УХВАЛА

07 липня 2014 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду міста Суми ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого СВ СМВ УМВС України у Сумській області ОСОБА_3 , без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши клопотання ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні № 0003329 від 03.07.2014,

встановив:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та обґрунтовуючи внесене клопотання зазначив, що Слідчим відділом Сумського МВ УМВС України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № № 0003329, розпочатому 03.07.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.204 ч.1 КК України.
Підставою для початку досудового розслідування відповідно до ст.214 КПК України виступили матеріали УДСБЕЗ УМВС України в Сумській області.
Згідно матеріалів, 03.07.2014 по вул. Привокзальній, 10, м. Суми був зупинений автомобіль «Мерседес-Спринтер», д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який спільно з ОСОБА_5 незаконно транспортував на вказаному автомобілі тютюнові вироби в кількості 148) сто сорок вісім) коробок без марок акцизного збору, тобто виготовлені незаконно.
В ході огляду місця події 03.07.2014 зазначені предмети (148 коробок з тютюновими виробами, на яких відсутні марки акцизного збору) вилучені та зберігаються в органі досудового розслідування.
Таким чином, у кримінальному провадженні існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України (транспортування з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів).
З урахуванням змісту ч.1 ст.204 КК України, яка встановлює кримінальну відповідальність за транспортування з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів, вилучені предмети (148 коробок з тютюновими виробами, на яких відсутні марки акцизного збору) у даному кримінальному провадженні є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.179 КПК України на вказане майно, оскільки є підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, має бути накладений арешт.
Оскільки вилучені предмети мають у даному кримінальному провадженні значення речових доказів, адже можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, потребами досудового розслідування виправдовується вилучення вказаних предметів, тому виникла потреба в накладенні арешту на майно
У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання про накладення арешту.
Розглянувши клопотання та додані до нього документи, з`ясувавши думку слідчого, вважаю, що вказане клопотання слідчого, відповідно до ч.1 ст.173 КПК України має бути залишене без задоволення в зв`язку з наступними обставинами.
Згідно ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В ст. 170 КПК України визначені підстави для арешту майна. Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
За змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Крім того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Як вбачається з матеріалів справи, відсутня інформація.про власника майна, тому суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.
Слідчий не позбавлений можливості відповідно до ст.. 110 КПК України винести мотивовану постанову, щодо даного майна.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ СМВ УМВС України у Сумській області ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1