Справа № 2610/4512/2012
В И Р О К

іменем України

23 квітня 2012 року

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Лінника О.П., при секретарі Давіденко Н.О., за участю державного обвинувача прокурора Сезонова Д.І., захисника ОСОБА_1, підсудної ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, гр-ки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В перших числах червня 2011 року підсудна ОСОБА_2, знаходячись в кафе Абордаж, що розташоване по вул..Баговутівській, 29 в м.Києві, зустріла раніше знайому ОСОБА_3 і помітила у останній золоте кольє та вирішила шляхом обману заволодіти ним.

Реалізуючи свій злочинний намір, підсудна звернулась до ОСОБА_3 з проханням дати їй золоте кольє для того, щоб поносити цю прикрасу. ОСОБА_3 погодилась і віддала підсудній золоте кольє вартістю 11 тис.грн.

В подальшому підсудна, заволодівши шляхом обману зазначеною ювелірною прикрасою розпорядилась нею на власний розсуд.

Крім того, в кінці серпня 2011 року підсудна, з метою повторного заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, повідомила ОСОБА_4 завідомо неправдиву інформацію про те, що вона працює директором кафе Абордаж, що розташоване по вул..Баговутівській, 29 в м.Києві, та маючи умисел на заволодіння грошима ОСОБА_4 по телефону звернулась до останньої з проханням позичити їй гроші в сумі 3 тис.грн. нібито для сплати оренди за приміщення кафе. ОСОБА_4, будучи впевненою в добросовісності намірів підсудної, погодилась та за місцем свого мешкання в ІНФОРМАЦІЯ_5 передала підсудній 3 тис.грн., якими підсудна розпорядилась за власним розсудом.

Крім того, в вересні-жовтні 2011 року підсудна тимчасово мешкала в квартирі №21 по пр..Правди, 6 в м.Києві та мала вільний доступ по помешкань квартири. 30 вересня 2011 року, приблизно о 10 годині, вона побачила в одній з кімнат в тумбочці ОСОБА_5 золотий ланцюжок, який вирішила таємно повторно викрасти.

Реалізуючи свій злочинний намір, підсудна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, підійшла до тумбочки ОСОБА_5 та таємно викрала золотий ланцюжок, що належав ОСОБА_5 вартістю 4 тис.грн., після чого залишила місце скоєння злочину та розпорядилась викраденим на власний розсуд.

Крім того, 1 жовтня 2011 року приблизно об 11 годині підсудна, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно повторно викрала з тумбочки гроші в сумі 600 грн., які належали ОСОБА_5, після чого залишила місце скоєння злочину та розпорядилась викраденим на власний розсуд.

Крім того, 4 жовтня 2011 року приблизно об 11 годині підсудна, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно повторно викрала цифрову фотокамеру Соні ДСК-В90, вартістю 1800 грн., яка належала ОСОБА_5, після чого залишила місце скоєння злочину та розпорядилась викраденим на власний розсуд.

Крім того, 22 жовтня 2011 року приблизно об 11 годині 30 хвилинах підсудна, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно повторно викрала золоту застібку вартістю 2200 грн., яка належала ОСОБА_6, після чого залишила місце скоєння злочину та розпорядилась викраденим на власний розсуд.

Допитана у судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 свою вину в інкримінованих їй злочинах визнала повністю, щиро розкаялась, заявлені позовні вимоги визнала повністю, суду пояснила, що вона дійсно зустрілась в кафе Абордажз ОСОБА_3 і попросила у останньої поносити золоте кольє, яке було на потерпілій. Остання погодилась і дала їй кольє, яке підсудна згодом здала до ломбарду, отримавши гроші в сумі приблизно 500 грн.

На початку жовтня 2011 року вона попросила у свого знайомого ОСОБА_6 пожити у нього в квартирі. Разом із ним в квартирі жив ОСОБА_5 Одного разу вона прибирала в квартирі і побачила на тумбочці ОСОБА_5 золотий ланцюжок, який вона взяла та здала до ломбарду, а гроші витратила на власні потреби. Пізніше вона знайшла в тумбочці гроші в сумі 600 грн., які забрала та витратила на свої потреби. Коли ОСОБА_5 питав у неї за гроші та ланцюжок, вона відповідала, що нічого не брала. Пізніше вона забрала фотоапарат, здала його в ломбард, а гроші витратила. Також вона викрала золоту застібку, яку здала в ломбард, а гроші витратила. Також вона попросила у своєї знайомої ОСОБА_4 гроші в сумі 3000 грн. начебто для оплати оренди кафе, представившись директором кафе Абордаж, гроші витратила на власні потреби.

Оскільки підсудна визнала свою вину повністю, позови визнала, суд вважає за можливе судове слідство провести у відповідності до вимог ч.3 ст.299 КПК України. При цьому судом підсудній було розяснено, що в цьому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд, вислухавши показання підсудної, дослідивши матеріали справи, які характеризують її особу, вважає правильною кваліфікацію дій підсудної за ст.190 ч.1 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за ст..190 ч.2 КК України як заволодіння чужим майно шляхом обману, вчинене повторно, за ст..185 ч.2 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

При вирішенні питання про призначення покарання підсудній, суд визнає обставинами, які помякшують покарання, її щире каяття у вчиненому.

Також, призначаючи покарання підсудній, суд враховує особу підсудної, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину.

При проведенні досудового слідства потерпілі ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7 подали слідчому позовні заяви про відшкодування шкоди, та були визнані цивільними позивачами по справі, суд вважає за можливе їх позовні вимоги задовольнити, оскільки підсудна позовні вимоги визнала повністю, суми збитків підтверджені матеріалами справи, потерпілі підтримали свої позовні вимоги, про що у справі є відповідні заяви потерпілих.

На підставі викладеного, суд, враховуючи обставини скоєння злочину, особу підсудної, обставини, які помякшують покарання, вважає, що необхідним і достатнім для її виправлення буде призначення їй покарання з випробуванням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.299, 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.190 ч.1, ч.2, 185 ч.2 КК України, і призначити їй покарання

за ч.1 ст.190 КК України у вигляді громадських робіт строком на двісті сорок годин,

за ч.2 ст.190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік,

за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

Відповідно до ст..72 КК України перевести покарання у вигляді громадських робіт у більш суворий вид покарання та вважати ОСОБА_2 засудженою за ст.190 ч.1 КК України до 30 днів позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_2 призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

Відповідно до ст.75, 76 КК України ОСОБА_2 звільнити від призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично зявлятись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

До набрання вироком законної сили, міру запобіжного заходу, обрану ОСОБА_2 у виді підписки про невиїзд, залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь:

ОСОБА_3 11 000 (одинадцять тисяч) грн.

ОСОБА_5 6 400 (шість тисяч чотириста) грн..,

ОСОБА_4 3 000 (три тисячі) грн.,

ОСОБА_6 2 200 (дві тисячі двісті) грн..

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 15 діб з моменту його проголошення, ОСОБА_2 - протягом 15 діб з дня вручення їй копії вироку.