АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/1690/1195/2012 Номер провадження 11/786/103/2013Головуючий у 1-й інстанції Івко Доповідач ап. інст. Томилко В. П.
Категорія: ч.2 ст.191 КК України -С.Т
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

головуючого судді Томилка В.П.

суддів: Бурда К.І., Корсун О.М.

з участю прокурора Кашициної О.Е.

та засудженого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінальної справи за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 5 листопада 2012 року.

Даним вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Оболонь Семенівського району Полтавської області, житель АДРЕСА_1 українець, громадянин України, освіта вища, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працює, раніше не судимий,-

визнаний винним та засуджений за ч.1 ст. 366 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування терміном на один рік;

за ч.2 ст. 191 КК України на три роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування терміном на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 призначено остаточне покарання у виді 3-х років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування терміном на два роки.

На підставі ст. 75 КК України засуджений ОСОБА_2 звільнений від відбуття основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст. 6-1 КПК України, ст. ст. 1,6 Закону України „ Про амністію в 2011 році" від 08.07.2011 року, ОСОБА_2 звільнений від відбування основного та додаткового покарання.

Стягнуто із ОСОБА_2, на користь Лівенської сільської ради Новосанжарського району 23 тис. 333 грн. матеріальних збитків, завданих злочином.

Згідно вироку суду ОСОБА_2 працюючи головою Лівенської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області та являючись посадовою особою, який має 8 ранг та 4 категорію посад в органах місцевого самоврядування, будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, в період з грудня 2006 по серпень 2010 року вніс не достовірні дані до звітних бухгалтерських документів, а саме шляхових листів, про використання пального, показники лічильника, відстань, яку начебто проїхав автомобіль ЗАЗ-110512, державний номерний знак НОМЕР_1, за період з грудня 2006 року по серпень 2010 року, після цього на підставі вказаних даних складені акти про списання пального, яке було придбане за кошти сільської ради на службовий автомобіль Лівенської сільської ради ЗАЗ-110512, державний номерний знак НОМЕР_1, котрий з 2006 року знаходиться у неробочому стані.

Крім цього, ОСОБА_2 продовжуючи свою злочинну діяльність в період часу з грудня 2006 року по серпень 2010 року, провів списання пального (бензин А-95) об'ємом 4597,2 л, згідно шляхових листів за даний період на загальну суму 23 тис. 333 грн. яке було придбане за кошти сільської ради на службовий автомобіль, який знаходився у неробочому стані.

За таких обставин, ОСОБА_2 будучи головою Лівенської сільської ради, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, розтратив бюджетні кошти в сумі 23 тис. 333 грн. при проведенні списання пального (бензин А-95) 4597,2 л. за період часу з грудня місяця 2006 року по серпень 2010 року.

В апеляції засудженого ОСОБА_2 ставиться питання про зміну вироку суду в частині кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 191 КК України. Вважає, що матеріалами справи доведено, що бензин використовувався для службових поїздок на іншому транспорті, а тому необхідно перекваліфікувати його дій на ч.1 ст.364 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу та на підставі ч. 4 ст.6 КПК України, ст.ст. 1,6 „ Про амністію у 2011 році" від 08.07.2011 року звільнити його від покарання та відмовити в задоволенні позову прокурора.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши засудженого, який підтримав свою апеляцію та просить змінити вирок, так як він не мав будь-якого корисливого умислу, вислухавши прокурора, який вважає вирок суду законним, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи висновок суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_2 у вчинені дій, передбачених ч.1 ст. 366 КК України ґрунтується на доказах, які зібрані в установленому законом порядку, та повно і всебічно перевірені судом, і учасниками судового розгляду не оскаржується.

Кваліфікація дій засудженого ОСОБА_2 за ч.1 ст. 366 КК України учасниками судового розгляду не оскаржується.

Покарання засудженому за ч.1 ст. 366 КК України призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України та в межах санкції статті за якою ОСОБА_2 визнаний винним.

Разом з тим, відповідно до ст.323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обгрунтованим.

Місцевий суд визнав встановленим, що ОСОБА_2 зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, розтратив бюджетні кошти, тобто вчинив корисливий злочин. Аналогічне обвинувачення було пред'явлено і органами досудового слідства.

Згідно ст. 64 КПК України при проваджені досудового слідства і розгляді справи в суді підлягають доказуванню: 1).подія злочину/ час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину; 2). винність обвинуваченого у вчинені злочину і мотиви злочину.

На порушення даної норми закону та вимог ст.132 КПК України / 1960 року/ органи досудового слідства при пред'явленні обвинувачення не конкретизували обставини розтрати ОСОБА_2 бензину в період виконання ним службових обов'язків сільського голови.

Доводи обвинуваченого про використання ним бензину для заправки особистого автомобіля у зв'язку з виконання ним службових обов'язків органами досудового слідства проігноровані, в обвинувальному висновку не розкритий зміст зібраних доказів та не наведено, які саме обставини вказують на корисливий мотив злочину.

Місцевий суд механічно переніс зміст не конкретного обвинувачення та в порушення вимог ст. 334 КПК України не навів всіх обставин, які мають значення для правильної кваліфікації злочину, не розкрив мотивів його вчинення та не навів обґрунтування своїм висновкам.

Наведені порушення мають істотне значення по справі, оскільки безпосередньо впливають на висновки щодо мотиву злочину і як наслідок на кваліфікацію дій обвинуваченого в частині вчинення корисливого злочину.

Внесення неправдивих відомостей до шляхових листів в частині найменування транспортного засобу не свідчить про корисливий мотив вчинених дій.

Матеріали справи містять достатні дані, що в даний період часу у зв'язку з несправністю автомобіля сільської ради, обвинувачений ОСОБА_2 для належного виконання службових обов'язків сільського голови використовував свій особистий автомобіль, який заправляв бензином сільської ради.

Будь-яких доказів, що бензин використовувався обвинуваченим ОСОБА_2 в своїх особистих інтересах, в матеріалах справи відсутні і можливість їх встановлення вичерпана.

За таких обставин колегія суддів вважає, що корисливий мотив в діях ОСОБА_2 в частині розтрати грошових коштів органами досудового слідства не доведений, як не навів їх і суд у вироку, у зв'язку з чим вирок суду в цій частині підлягає скасуванню, а справа закриттю за недоведеністю вини ОСОБА_2 у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст. 191 КК України.

З норми ст. 6 Закону України « Про амністію в 2011 році» вбачається, що особи, які підпадають під дії ст.1 даного Закону, звільняються від кримінальної відповідальності.

Місцевий суд при розгляді справи правильно встановив факт необхідності застосування стосовно ОСОБА_2 Закону України « Про амністію в 2011 році», але в порушення вимог ст. 6 цього Закону звільнив ОСОБА_2 не від кримінальної відповідальності, а від призначеного покарання, у зв'язку з чим

колегія суддів вважає за необхідне вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБА_2 за ч.1 ст. 366 КК України скасувати та справу

провадженням закрити у зв'язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 задовольнити.

Вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 5 листопада 2012 року стосовно ОСОБА_2 - скасувати.

Провадження по справі в частині засудження ОСОБА_2 за ч.2 ст. 191 КК України закрити за недоведеністю його вини у скоєні даного злочину.

Відповідно до ст.ст. 1,6 Закону України « Про амністію в 2011 році» від 8.07.2011 року ОСОБА_2 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 366 КК України та провадження по справі закрити у зв'язку з актом амністії.

Вирок в частині запобіжного заходу та в частині цивільного позову скасувати, залишивши позов прокурора без розгляду.

С У Д Д І :

В.П. Томилко. К.І. Бурда. О.М. Корсун.