11-кп/775/23/2016(м)
264/2725/15-к

Єдиний унікальний номер 264/2725/15к
Номер провадження 11кп/775/23/2016(м) Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.263 КК України
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2016 року колегія судців судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:
головуючого ОСОБА_2 1.
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м.Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 травня 2015 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жадівка, Баришського району Ульяновської області Російської Федерації, громадянина України, українця, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на два роки. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язаний не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально- виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції,-
За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він 18 квітня 2015 року приблизно о 08 годині, перебуваючи біля сміттєвих баків поблизу футбольного стадіону ЗОШ №43, розташованої по вул. Сеченова, 73-А в Іллічівському районі м.Маіруполя, умисно, переслідуючи мету незаконного носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, знайшов гранатомет, який він залишив собі
та незаконно, зберігаючи при собі, переніс його до гаражу який знаходиться біля будинку №73-А розташованого по вул. Сеченова в Іллічівському районі Маріуполя, після чого сховав його у отворі в стіні вказаного гаражу, де став незаконно зберігати його, без передбаченого законом дозволу.
21 квітня 2015 року приблизно о 21 годині 20 хвилині, працівниками міліції, біля вищевказаного гаражу затримали ОСОБА_7 , під час того, як останній діставав з вищевказаного отвору в стіні гаражу гранатомет, після чого в присутності двох понятих, працівниками міліції було проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості, розташованої біля вищевказаного гаражу, в ході якого було виявлено та вилучено гранатомет, який є боєприпасам - реактивною протитанковою гранатою РПГ-18, придатною до пострілу (вибуху).
На вказаний вирок суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. Іст.263 КК України та призначити покарання у виді З років позбавлення волі. Вказує, що суд невірно дійшов висновку про вчинення обвинуваченим злочину середньої тяжкості, оскільки згідно ст. 12 КК України вчинений ОСОБА_7 злочин віднесено до категорії тяжких, за який передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Крім того, судом не враховано обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено факт вчинення злочину останнім у стані алкогольного сп`яніння.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, промову прокурора, який підтримав апеляцію, вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який вважає вирок суду справедливим, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції повинен розглянути судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі не ставиться під сумнів доведеність обвинувачення та його кваліфікація. На підставі ст. 349 КПК України за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, крім допиту обвинуваченого інші докази у кримінальному провадженні не досліджувалися.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.І ст.263 КК України не оспорюється.
У відповідності зі ст.ст. 50,65 КК України особі, що вчинила кримінальне правопорушення, покарання повинне бути призначене необхідне й достатнє для виправлення і попередження нових злочинів.
Покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також попередження здійснення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про невідповідність призначеного м`якого покарання, обвинуваченому із застосуванням ст. 75 КК України. Тому вважає за необхідне вирок скасувати й ухвалити новий, згідно до ст. 407 КПК України.
До такого висновку колегія прийшла виходячи з того, що судом першої інстанції невірно зроблений висновок про вчинення обвинуваченим злочину середньої тяжкості, оскільки санкція ч.І ст. 263 КК України передбачає позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Так, згідно зі статтею 12 КК України, тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше десяти років.
При таких обставинах, висновок суду про те, що виправлення обвинуваченого можливо без відбуття покарання, є помилковим і зроблений без належного обліку конкретних обставин справи, тяжкості скоєного й даних про особу винного.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу останнього, те що він раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує покарання апеляційний суд визнає те, що ОСОБА_7 у скоєному ним кримінальному правопорушенні щиросердно покаявся.
Обставиною яка обтяжує покарання, колегія суддів визнає вчинення правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Така сукупність даних про обвинуваченого приводить колегію судців до висновку про неможливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання та неможливості застосування вимог ст. 75 КК України, у зв`язку з чим апеляція прокурора підлягає задоволенню.
У зв`язку з викладеним, на підставі ст.420 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного йому покарання та ухвалити свій вирок.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404,407,409,413,418,420 КПК України, колегія судців,-
ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.
Вирок Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.І ст.263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з часу його затримання, з метою виконання вироку суду апеляційної інстанції.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, касаційна скарга на нього може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення вироку.

Судді: