У х в а л а

іменем україни

15 жовтня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_10
суддів: ОСОБА_11 ОСОБА_12

розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 06 липня 2015 року у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1,

засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК,

ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_3,

уродженця смт. Соснівка Тамбовської області

Російської Федерації, жителя АДРЕСА_2

засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ст. 395 КК,

у с т а н о в и в :

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 травня 2015 року засуджено:

ОСОБА_4 до покарання у виді позбавлення волі:

за ч. 2 ст. 307 КК - на строк 6 років 9 місяців з конфіскацією Ѕ частини належного йому майна (крім належної йому ј частини квартири);

за ч. 1 ст. 317 КК - на строк 3 роки 6 місяців.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 9 місяців з конфіскацією Ѕ частини належного йому майна (крім належної йому ј частини квартири).

ОСОБА_5 до покарання:

за ч. 2 ст. 307 КК - у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місяці з конфіскацією всього належного йому майна;

за ч. 2 ст. 309 КК - у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

за ст. 395 КК - у виді арешту на строк 5 місяців.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місяці з конфіскацією всього належного йому майна.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6, судові рішення щодо якого у касаційному порядку не оскаржуються.

Ухвалою апеляційного суду зазначений вирок змінено, пом'якшено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання.

ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі:

за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК - на строк 4 роки 6 місяців з конфіскацією Ѕ частини належного йому майна (крім належної йому ј частини квартири);

за ч. 1 ст. 317 КК - на строк 3 роки 6 місяців.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з конфіскацією Ѕ частини належного йому майна (крім належної йому ј частини квартири).

ОСОБА_5 призначено покарання:

за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК - у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією всього належного йому майна;

за ч. 2 ст. 309 КК - у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

за ст. 395 КК - у виді арешту на строк 5 місяців.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією всього належного йому майна.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним і засуджено за те, що він за невстановлених органами досудового слідства обставин незаконно придбав та зберігав психотропну та наркотичну речовини, які в період з 01 жовтня по 26 листопада 2014 року неодноразово збував ОСОБА_7 в АДРЕСА_3, а саме:

01 жовтня приблизно о 19.22 год. у групі з невстановленою особою - за 80 грн психотропну речовину АКВ-48, обіг якої заборонено;

02 листопада приблизно о 16.08 год. повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 - за 50 грн 0,627 г (в перерахунку на суху речовину) наркотичної речовини канабісу;

20 листопада приблизно о 10.25 год. повторно - за 40 грн 0,611 г (в перерахунку на суху речовину) наркотичної речовини канабісу;

26 листопада приблизно о 17.55 год. повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 - за 60 грн. 0,146 г (в перерахунку на суху речовину) наркотичної речовини канабісу.

Крім того, 26 листопада 2014 року приблизно о 17.40 год. ОСОБА_4 безоплатно надав ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 приміщення гаража для вживання наркотичного засобу.

Цього ж дня під час проведення обшуку у квартирі та гаражі ОСОБА_4 було виявлено та вилучено 6,255 г (в перерахунку на суху речовину) наркотичної речовини канабісу, та 0,03755 г особливо небезпечної психотропної речовини JWH-210-F, які він зберігав з метою збуту.

Крім того, ОСОБА_5 повторно, будучи особою, яка раніше вчиняла кримінальні правопорушення, передбачені ст. 307 КК, за невстановлених обставин придбав та зберігав за місцем свого проживання без мети збуту 7,91 г (в перерахунку на суху речовину) наркотичного засобу канабісу та 1,515 г. смоли канабісу, які були вилучені у нього 26 листопада 2014 року при проведенні обшуку.

Також постановою Бердичівського міжрайонного суду Житомирської області від 12 червня 2014 року щодо ОСОБА_5 було встановлено адміністративний нагляд, проте він самовільно, без попередження працівників Ріпкинського РВУ МВС України в Чернігівській області 14 жовтня, 1 та 12 листопада 2014 року залишав місце свого проживання, чим порушив заборону на вихід з місця проживання з 23.00 год. до 06.00 год. у вказаний період.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених через м'якість. Зазначає, що апеляційний суд безпідставно застосував положення ст. 69 КК при призначенні засудженим покарання за ч. 2 ст. 307 КК.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї судові рішення суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та доданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Доведеність винуватості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їм злочинів та кримінально-правова оцінка їх діянь у касаційній скарзі не оспорюється.

Стосовно ж доводів прокурора про порушення щодо засуджених загальних засад призначення покарання, то такі, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а ч. 2 ст. 50 КК передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Як убачається з долученої до касаційної скарги копії ухвали апеляційного суду, змінюючи вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання за ч. 2 ст. 307 КК, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 65 КК урахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 злочинів. Також за відсутності обтяжуючих суд визнав пом'якшуючими покарання обставинами визнання вини, щире каяття засуджених, невеликий розмір збутих наркотичних засобів, відсутність реальної значної шкоди та збитків. Крім того, суд зважив на позитивні характеристики засуджених, а також наявність на утриманні ОСОБА_4 малолітньої дитини та другорядну роль ОСОБА_5 у вчиненні злочину.

Врахувавши наявність декількох обставин, що пом'якшують покарання й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а також дані про засуджених, виходячи з конкретних обставин вчинення злочинів, суд, дотримуючись принципу індивідуалізації відповідальності, належним чином умотивувавши своє рішення, дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора і вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 06 липня 2015 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

С у д д і:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12