АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1/593/4/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/789/32/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.190, ч.1 ст.366 КК
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі кримінальну справу за апеляцією прокурора Бережанського району Тернопільської області ОСОБА_7 на постанову Бережанського районного суду від 05 жовтня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
Постановою Бережанського районного суду від 05 жовтня 2015 року кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.1 ст.366 КК України повернуто прокурору Тернопільської області, для проведення додаткового розслідування.

Відповідно до постанови ОСОБА_8 органами досудового слідства обвинувачується у тому, що працюючи з 02 липня 2007 року по 19 березня 2008 року на посаді старшого оперуповноваженого оперативного відділення відділу податкової міліції Козівської міжрайонної державної податкової інспекції в Тернопільській області, будучи в званні лейтенанта податкової міліції, являючись в силу цього службовою особою, умисно з корисливих мотивів придбала, склала і внесла до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, а також використала підроблені документи для заволодіння чужим майном, а саме, державними бюджетними коштами, виділених на оплату відряджень, шляхом обману та зловживання довірою, вчиненому повторно.

В період з вересня 2007 року по січень 2008 року ОСОБА_8 шляхом обману та зловживання довірою, внесення у офіційні документи неправдивих відомостей та складання неправдивих документів, які надала в бухгалтерію Козівської міжрайонної державної інспекції Державної податкової адміністрації в Тернопільській області, заволоділа державними бюджетними коштами, що виділені на відрядження, на загальну суму 3043 грн.

Повертаючи дану кримінальну справу на додаткове розслідування суд мотивував своє рішення тим, що у змісті предявленого ОСОБА_8 обвинувачення за ч.2 ст.190 КК України, по кожному з 7-ми епізодів вчинених злочинів, органом досудового слідства:

не зазначено місць придбання нею бланків квитанцій до прибуткових касових ордерів та рахунків на проживання в готелі, де вона внесла у такі документи завідомо неправдиві відомості; де складала звіти про виконання бюджетних коштів наданих на відрядження, в які вона також вносила неправдиві відомості;

не визначено у чому полягає обман з боку ОСОБА_8 , на кого він був спрямований і кого саме вона обманула;

не зазначено, які конкретно дії по кожному складу злочину, передбаченому диспозицією ст.366 КК України, вчинила ОСОБА_8

не вказано місце внесення ОСОБА_8 , як службовою особою, до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів;

не вказано в якій редакції зазначеної статті їй предявлено обвинувачення (редакція ст.366 КК України з часу вчинення ОСОБА_8 інкримінованих їй злочинів неодноразово змінювалася);

не встановлено час та підставу призначення ОСОБА_8 на посаду та яку саме, внаслідок чого вона на момент вчинення злочину визнана службовою особою, обсяг повноважень, які мала ОСОБА_8 у зв`язку із займаною посадою, які характеризували її як службову особу та чим вони були передбачені, в який спосіб та чи ОСОБА_8 використані службові повноваження при вчиненні злочину.

Крім цього, судом у постанові звернуто увагу на те, що обвинувальний висновок по даній справі не відповідає вимогам ст.223 КПК України (в редакції 1960 року), оскільки в ньому не викладено показань свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які зазначені слідчим у списку осіб, які підлягають виклику в судове засідання. Також в обвинувальному висновку зазначено характеризуючі дані замість обвинуваченої ОСОБА_8 , щодо ОСОБА_12 , яка не має жодного відношення до цієї справи та інші невідповідності.

Вказано слідчим, що цивільний позов знаходиться в т.6 а.с.271, в той час, як даний том містить лише 206 аркушів.

На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що таке обвинувачення предявлене ОСОБА_8 є неконкретним і порушує її право на захист, що є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та перешкоджає суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок.

В апеляційній скарзі державний обвинувач прокурор Бережанського району Тернопільської області просить постанову Бережанського районного суду від 05 жовтня 2015 року про направлення кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.1 ст.366 України на додаткове розслідування скасувати, а матеріали надіслати на новий судовий розгляд в іншому складі суду. Вважає, що у своїй постанові від 05 жовтня 2015 року суд зробив неправильний висновок про те, що під час провадження досудового слідства були допущені такі порушення вимог кримінально-процесуального закону України, які перешкоджають суду правильно оцінити обставини справи й встановити істину, оскільки судом не врахувано, що у відповідності до ст.245 КПК України (в редакції Закону 1960 року) під час попереднього розгляду не вирішуються наперед питання про винуватість і не перевіряються докази щодо їх достовірності. Такі питання вирішуються судом за наслідками розгляду справи по суті у нарадчій кімнаті під час складання вироку.

Заслухавши доповідача-суддю апеляційного суду, прокурора, який підтримав подану апеляцію, а також захисника обвинуваченої ОСОБА_13 - ОСОБА_6 , яка просила залишити постанову суду без зміни, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.22 КПК України(в редакції 1960 року) прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобовязані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого.

Цих вимог закону органом досудового слідства по даній справі в повній мірі не виконано.

Обвинувачена ОСОБА_8 під час попереднього судового засідання заявила клопотання, про повернення щодо неї кримінальної справи прокурору для проведення додаткового розслідування, оскільки вважає, що предявленне їй обвинувачення не є конкретним і їй не зрозуміло в чому вона обвинувачується і від чого має захищатися, чим порушено її право на захист.

Згідно із ч.2 ст.43 КПК України обвинувачений має право знати в чому його обвинувачують.

Із змісту ст.132 КПК України вбачається, що предявлене особі обвинувачення має бути конкретним і повинно містити виклад конкретних фактичних обставин події злочину, які обґрунтовують висновок про наявність злочину та його кваліфікацію.

На виконання вказівок колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області викладених в ухвалі від 23 квітня 2014 року про неконкретність предявленого обвинувачення ОСОБА_8 , судом першої інстанції в оскаржуваній постанові детально зазначено в чому полягає його неконкретність і з даними висновками погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч.2 ст.63 Конституції України, підозрюваний, обвинувачений і підсудній мають право на захист, а забезпечення цього права зазначеним особам є однією з основних засад судочинства в Україні (п.6 ч.3 ст.123 Конституції України).

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду, що органами досудового слідства, в порушення вимог ст.ст.64, 132 КПК України ОСОБА_8 предявлено неконкретне обвинувачення, чим порушено її право на захист і у звязку з цим справа не може бути призначена до судового розгляду та підлягає поверненню на додаткове розслідування.

Доводи в апеляції державного обвинувача про те, що суд під час попереднього розгляду вирішив питання про винуватість і перевірив докази щодо їх достовірності є необґрунтованими і надуманими, оскільки, як це видно з постанови суду, в ній зазначено лише упущення та недоліки досудового розслідування, які перешкодили призначенню справи до судового розгляду.

Під час додаткового розслідування необхідно врахувати вищенаведене і вжити заходів для всебічного, повного і обєктивного розслідування та в залежності від його результатів прийняти законне рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.365, 366, КПК України в редакції 1960 року, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляцію державного обвинувача прокурора Бережанського району залишити без задоволення.

Постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2015 року про повернення кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.2 ст.190, ч.1 ст.366 КК України прокурору Тернопільської області для проведення додаткового розслідування залишити без зміни.

СУДДІ:
________________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4