АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/320/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №623/941/14-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
1 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Харківської області апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника адвоката ОСОБА_7 та прокурора на вирок Ізюмського районного суду Харківської області від 3 грудня 2014 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миргород, Полтавської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, розлучений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше, в силу ст.89 КК України, не судимого;
засуджений за ч.1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі.
Задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , на її користь з обвинуваченого стягнуто 1500 грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Вироком встановлено, що 24 січня 2014 року, близько 16 години, знаходячись по АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних стосунків з колишньою дружиною ОСОБА_10 , маючи намір на навмисне спричинення смерті останній, наніс потерпілій чисельні удари обухом сокири по різним частинам тіла, чим завдав ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синців на правому та лівому плечах, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, переломів 6-8 ребер з права по біляхребтовій лінії, які кваліфікуються як середнього ступеню тілесні ушкодження та перелом хребтового стовбуру на рівні 8-9 грудних хребтів, що супроводжувалось повним розривом спинного мозку та зв`язочного апарату хребта, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя.
Госпіталізована до реанімаційного відділення ОСОБА_10 , незважаючи на надану медичну допомогу, від отриманих тілесних ушкоджень померла. Смерть потерпілої настала від спинального шоку, викликаного повним розривом спинного мозку в результаті перелому хребтового стовбура та має прямий причинно-наслідковий зв`язок з отриманими тілесними ушкодженнями спричиненими ОСОБА_10 .
На вирок обвинуваченим, захисником та прокурором подано апеляційні скарги.
Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляції, доповненнях та змінених доводах до неї просив вирок змінити і перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.122 КК України і пом`якшити призначене покарання.
Обґрунтовуючи свої вимоги, він зазначив що смерть потерпілої настала не через його дії, а в зв`язку з падінням на сходах, та через неналежне надання останній медичної допомоги.
Він наносив потерпілій удари не сокирою, а дошкою в районі плечей останньої.
Захисник в апеляційній скарзі просив вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, в судовому засіданні апеляційного суду, узгодивши позицію з підзахисним, також просив вирок змінити і перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.122 КК України, в зв`язку з чим пом`якшити призначене покарання.
Обґрунтовуючи свою апеляцію, захисник послався на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, на його думку, під час судового розгляду в суді першої інстанції, що полягало у відхиленні клопотань захисту про визнання недопустимими доказів: показань свідків, які були допитані з порушенням права на перехресний допит, та висновків експертів, та під час досудового слідства, що виразилося, в порушенні порядку огляду місця, вилучення речових доказів.
Прокурор в апеляційній скарзі не оспорює висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 в інкримінованому злочині, однак вважає вирок незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
З цих підстав він просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за вчинення злочину, передбаченому ч.1 ст.115 КК України - 13 років позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та вважав що відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги з наведених доводів та заперечували проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого та захисника не підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 умисного вбивства ОСОБА_10 судом і викладені у вироку на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Суд першої інстанції дослідив усі обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, повно й усебічно перевірив зібрані докази: показання свідків, висновки експертів, протоколи слідчих дій і дав їм у сукупності належну оцінку, на що вказує наведений у вироку розгорнутий аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.
Так, свідок ОСОБА_11 показав суду, що 24 січня 2014 року в домі по вул.Суворова в місті Ізюмі Харківської області обвинувачений, під час вживання алкогольних напоїв, вчинив сварку, а близько 16-ї години того ж дня він бачив як ОСОБА_8 бив обухом сокири по спині ОСОБА_10 , від чого та впала і не рухалась.
Показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 встановлено, що в зазначені час і місці ОСОБА_8 вживав алкогольні напої, вчинив скандал, бив вікна будинку, рубав сокирою вхідні двері, погрожував оточуючим.
Із протоколу огляду місця події убачається, що в будинку за місцем вчинення злочину виявлено та вилучено сокиру із слідами речовини бурого кольору.
Висновками експертів встановлено, що на сокирі виявлені сліди крові людини, походження якої від ОСОБА_8 не виключається.
Сокиру визнано речовим доказом знаряддям злочину.
На місці пригоди виявлені також сліди крові, походження якої від ОСОБА_10 не виключається.
Висновком судово-медичного експерту встановлено, що смерть потерпілої настала від спинального шоку, викликаного повним розривом спинного мозку в результаті перелому хребтового стовбуру. Це тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.
Оскільки локалізація, час і спосіб заподіяння тілесних ушкоджень узгоджуються з показаннями свідків, з наведеними протоколами слідчих дій, речовими доказами, суд обґрунтовано прийшов до висновку що саме ОСОБА_8 умисно вбив ОСОБА_10 , а позицію обвинуваченого розцінив як захисну.
Про умисел обвинуваченого на вбивство ОСОБА_10 свідчить характер його дій, кількість тілесних ушкоджень, спосіб їх заподіяння, знаряддя злочину, а тому його дії кваліфіковані судом правильно.
Доводи захисника про недопустимість доказів, якими суд обґрунтував вирок, не знаходять свого підтвердження.
Так висновки експертів виконані в державних експертних установах, уповноваженими фахівцями. Їх висновки науково обґрунтовані і відповідають вимогам ст.101 КПК України.
Безпідставними є доводи апеляції захисника про те, що він, начебто був, позбавлений права на перехресний допит свідків обвинувачення, оскільки із журналу судового засідання та звукозапису кримінального провадження в суді вбачається, що захисник в судовому засіданні в повній мірі скористався наданими йому правами. Клопотання захисника і обвинуваченого були належним чином розглянути і судом по ним були прийняти відповідні рішення.
Протоколи слідчих дій складені у порядку, передбаченому ст. 104 КПК України.
Необґрунтованими є і доводи обвинуваченого про те, що потерпіла отримала тілесні ушкодження при падінні, а смерть її наступила у зв`язку з неправильною медичною допомогою.
Висновком судово-медичного експерта встановлено, що потерпіла не могла отримати встановлені у неї тілесні ушкодження при падінні з висоти власного росту. Її смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17 годині 30 хвилин, тобто через незначний проміжок часу після отримання тілесних ушкоджень. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 став спинальний шок викликаний повним розривом спинного мозку в результаті перелому хребтового стовбура та має прямий причинно-наслідковий зв`язок з отриманими тілесними ушкодженнями спричиненими ОСОБА_10 .
Вищезазначені тілесні ушкодження могли бути нанесені обухом сокири, в область спини було нанесено три удари.
Отже, слід прийти до висновку, що смерть потерпілої настала внаслідок дій обвинуваченого, а не в зв`язку з неправильною, на думку обвинуваченого, медичною допомогою, та падінням.
Його ж ствердження про нанесення потерпілій тілесних ушкоджень дошкою також спростовуються зазначеним висновком експерта.
Що ж стосується призначеного ОСОБА_8 покарання, то суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого його відношення до вчиненого, обставини, які обтяжують покарання у тому числі і ті, на які посилається в апеляції прокурор.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що покарання яке призначено обвинуваченому є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і не вважає, що воно за своїм видом і розміром є явно несправедливим через м`якість, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ізюмського районного суду Харківської області від 3 грудня 2014 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3