Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11/781/40/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 190 (83, 86-1, 143) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.09.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

захисника ОСОБА_14 ,

засуджених ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та засудженого ОСОБА_16 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не маючого судимості,
визнано винним та засуджено:

- за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину) до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч. 1 ст. 263 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією всього належного майна.

На підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році» звільнено від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, як особу, яка відбула на день набрання чинності цим Законом не менше однієї чверті призначеного основного покарання.

За ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 263 КК України, ОСОБА_15 виправдано, за відсутністю в його діях складу вказаних злочинів.

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новоіванівка, Оріхівського району, Запорізької області, мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винним та засуджено:

- за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину) до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього належного майна.

За ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_21 виправдано, за відсутністю в його діях складу злочину.

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
визнано винним та засуджено:

- за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців;

- за ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину) до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

На підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році» звільнено від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, як особу, яка відбула на день набрання чинності цим Законом не менше однієї чверті призначеного основного покарання.

За ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_17 виправдано, за відсутністю в його діях складу злочину.

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Яришівка, Томашпільського району, Вінницької області, мешканця АДРЕСА_4 , раніше судимого:
?12.03.1993 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 140 КК України на 3 роки позбавлення волі, згідно ст. 46-1 КК України відстрочка виконання на 2 роки;
?19.01.1994 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 81, 43 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнений 21.10.1996 року по відбуттю покарання;
?27.03.1997 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 81 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнений 27.12.1999 року повідбуттю покарання;
?17.11.2000 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 81 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнений 06.10.2003 року по відбуттю покарання;
?29.01.2004 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнений 16.12.2006 року по відбуттю покарання,
визнано винним та засуджено:

- за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці;

- за ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину) до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

На підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році» звільнено від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, як особу, яка відбула на день набрання чинності цим Законом не менше однієї чверті призначеного основного покарання.

За ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_18 виправдано, за відсутністю в його діях складу злочину.

ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Свердловськ, РФ та мешканця АДРЕСА_5 , раніше не судимого,
визнано винним та засуджено:

- за ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину) до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

На підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році» звільнено від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, як особу, яка відбула на день набрання чинності цим Законом не менше однієї чверті призначеного основного покарання.

За ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_22 виправдано, за відсутністю в його діях складу злочину.

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженку та мешканку АДРЕСА_6 , раніше не судиму,
визнано винною та засуджено:

- за ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину) до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_19 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладення відповідно до ст. 76 КК України певних обов`язків.

За ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_19 виправдано, за відсутністю в її діях складу злочину.

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця та мешканця АДРЕСА_7 , раніше не судимого,
визнано винним та засуджено:

- за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці;

- за ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину) до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

На підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році» звільнено від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, як особу, яка відбула на день набрання чинності цим Законом не менше однієї чверті призначеного основного покарання.

За ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_20 виправдано, за відсутністю в його діях складу злочину.

ВСТАНОВИЛА:
В період часу, з жовтня 2008 р. по травень 2009 р., ОСОБА_16 , за попередньою змовою з ОСОБА_23 , відносно якого провадження у справі закрито, згідно постанови від 29.10.2009 року, в зв`язку зі смертю на підставі п. 8 ст. 6 КПК України (1960 р.), ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , заволоділи шляхом шахрайства із використанням підроблених документів нерухомим майном - квартирою АДРЕСА_8 , вартістю 100 491 грн., належну Кіровоградській міській раді, яку в подальшому реалізували «добросовісному покупцю» ОСОБА_24 , згідно договору купівлі-продажу від 21.05.2009 року за суму 5000 грн.
Крім того, ОСОБА_16 за попередньою змовою з ОСОБА_23 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 в період часу з грудня 2008 р. по квітень 2009 р., шляхом шахрайських дій із використанням підроблених документів заволоділи нерухомим майном, квартирою АДРЕСА_9 , вартістю 162 594 грн., яку в подальшому реалізували «добросовісному покупцю» ОСОБА_25 , згідно договору купівлі-проджу від 01.04.2009 року за суму 18446 грн.
Крім того, в період часу з березня 2009 р. по квітень 2009 р. ОСОБА_16 , за попередньою змовою з ОСОБА_23 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , шляхом шахрайських дій із використанням підроблених документів заволоділи нерухомим майном, квартирою АДРЕСА_10 , вартістю 161 342 грн., яку в подальшому обміняли «добросовісному набувачу» ОСОБА_26 , заволодівши її квартирою АДРЕСА_11 , вартістю на момент заволодіння 172 827 грн., яку 29.04.2009 р. реалізували «добросовісному набувачу» ОСОБА_27 , за договором купівлі-продажу за суму 5639, 00 грн.
Крім того, в період часу з лютого 2009 р. по липень 2009 р., ОСОБА_16 за попередньою змовою з ОСОБА_23 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 та ОСОБА_19 , шляхом шахрайських дій із використанням підроблених документів заволоділи нерухомим майном, квартирою АДРЕСА_12 , вартістю 239 925 грн, яку в подальшому продали «добросовісному покупцю» ОСОБА_28 , згідно договору купівлі-продіжу від 06.07.2009 року за 8140 грн.
В цей же період часу з березня 2009 р. по серпень 2009 р. ОСОБА_16 за попередньою змовою з ОСОБА_23 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 та ОСОБА_19 , шляхом шахрайських дій із використанням підроблених документів заволоділи нерухомим майном - квартирою АДРЕСА_13 , вартістю 130 377 грн., яку в подальшому продали «добросовісному покупцю» ОСОБА_29 , за договором купівлі - продажу за суму 29 415 грн.
Крім того, ОСОБА_16 , з метою заволодіння об`єктами нерухомості та їх реалізацію у шахрайський спосіб, діючи за невстановлених слідством обставин, заволодів паспортами громадян України: серії НОМЕР_1 , виданого Кіровським ВМ Кіровоградського МВ УМВС України, 21.12.2005 р., на ім`я ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в який замість фото ОСОБА_31 , було вклеєне фото ОСОБА_15 , а також серії ЕА 392936, виданого Ленінським РВ УМВС України в області 06.01.1998 р., на ім`я ОСОБА_32 ІНФОРМАЦІЯ_9 , в який замість фото ОСОБА_33 було вклеїно фото ОСОБА_17 , тим самим виготовивши підроблені документи для подальшого використання в шахрайських діях.
Крім того, в червні 2010 р., за невстановлених слідством обставин, ОСОБА_15 , не маючи, передбаченого законом дозволу, придбав вогнепальну зброю пістолет іноземного виробництва «Зоракі 925» з номером на затворі НОМЕР_2 , та зберігав його для самозахисту в автомобілі марки ВАЗ 21140 державний номер НОМЕР_3 , що належить його матері ОСОБА_14 , та яким він керував за дорученням.
27.08.2010 р. в ході проведення операції «Зброя вибухівка» на території Кіровоградської області співробітниками УБОЗ в Кіровоградській області УМВС України в області спільно з інспектором розшуку УДАІ УМВС України в Кіровоградській області при виїзді з гаражного кооперативу «Мрія», що розташований за адресою: м. Кіровоград пр. Комсомольський, 21-а, був зупинений вищевказаний автомобіль.
З письмового дозволу ОСОБА_15 , співробітниками міліції було проведено огляд вказаного автомобіля, в ході якого виявлено та вилучено пістолет іноземного виробництва «Зоракі 925», калібру 9 мм, з номером на затворі НОМЕР_2 .
Відповідно до висновку судовобалістичної експертизи № 169 від 01.10.2010 р. вказаний пістолет є короткоствольною вогнепальною зброєю пістолетом калібру 9 мм, турецького виробництва, який не має технічного забезпечення для стрільби виключно газовими та шумовими патронами калібру 9 мм, а також придатний для стрільби картечиними діаметром 6 мм, які володіють достатньою пробивною силою для ураження людини.
Крім того, ОСОБА_15 , переслідуючи в квітні 2008 року, злочинну мету, направлену на отримання шляхом шахрайських дій, коштів у вигляді кредиту на покупку мопеду, маючи при собі паспорт громадянина ОСОБА_34 , 1983 року народження, серії НОМЕР_4 , виданий Кіровським РВ УМВС 28.01.2000 р., втрачений останнім, для реалізації своїх злочинних намірів вклеїв до нього замість фото ОСОБА_35 своє фото, виготовивши тим самим підроблений документ для подальшого його використання під час скоєння шахрайських дій.
13.04.2008 р. ОСОБА_15 , використовуючи вищевказаний підроблений паспорт на ім`я ОСОБА_35 , надав його разом з ідентифікаційним кодом до представника ПАТ КБ «Приват Банк», дочірнім підприємством якого є закрите акціонерного товариства «Акцент Банк», за для отримання кредиту на придбання мопеду.
Введеним в оману, та не обізнаним про злочинні наміри вказаної особи, представником ЗАТ «А Банк», ОСОБА_15 , який діяв від імені ОСОБА_35 , були надані відповідні документи, а саме, заява позичальника, довідка про стандартні умови кредитування, яки були підписані ОСОБА_15 від імені ОСОБА_35 , та ОСОБА_15 надані кредитні кошти у сумі 5241,10 грн., що були витрачені ним на власний розсуд.

В своїй апеляції, прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2014 скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та постановити новий вирок, яким:

ОСОБА_16 визнати винним в скоєнні злочинів передбачених, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України та призначити наступне покарання:

- за ч. 4 ст. 190 КК України 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна на праві власності;

- за ч. 2 ст. 358 КК України 2 роки позбавлення волі, але на підставі ст.ст. 49, 74 КК України ОСОБА_16 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності;

- за ч. 3 ст. 358 КК України 1 рік обмеження волі, але на підставі ст.ст. 49, 74 КК України ОСОБА_16 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності;

- за ч. 1 ст. 255 КК України 5 років і 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна на праві власності;

- за ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 358 КК України 3 роки позбавлення волі, але на підставі ст.ст. 49, 74 КК України ОСОБА_16 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності;

- за ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі, але на підставі ст.ст. 49, 74 КК України ОСОБА_16 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_16 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна на праві власності;

ОСОБА_15 визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190; ч. 2, ч. 3 ст. 358, ч. 1, ч. 2 ст. 263 КК України та призначити наступне покарання:

- за ч. 1 ст. 255 КК України 5 років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна на праві власності;

- за ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 358 КК України 3 роки позбавлення волі, але на підставі ст.ст. 49,74 КК України ОСОБА_15 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності;

- за ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі, але на підставі ст.ст. 49, 74 КК України ОСОБА_15 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності;

- за ч. 2 ст. 190 КК України 2 роки і 6 місяці позбавлення волі, але на підставі ст.ст. 49, 74 КК України ОСОБА_15 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності;

- за ч. 1 ст. 263 КК України 3 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 263 КК України 4 роки обмеження волі, але на підставі ст.ст. 49,74 КК України ОСОБА_15 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності;

- за ч. 2 ст. 358 КК України 2 роки позбавлення волі, але на підставі ст.ст. 49,74 КК України ОСОБА_15 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності;

- за. 3 ст. 358 КК України 1 обмеження волі, але на підставі ст.ст. 49,74 КК України ОСОБА_15 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_15 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна на праві власності;

ОСОБА_17 визнати винним в скоєнні злочинів передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України та призначити наступне покарання:

- за ч. 1 ст. 255 КК України 5 років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна на праві власності;

- за ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 358 КК України 3 роки позбавлення волі, але на підставі ст.ст. 49,74 КК України ОСОБА_17 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності;

- за ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі, але на підставі ст.ст 49,74 КК України ОСОБА_17 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_17 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна на праві власності;

ОСОБА_18 визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України та призначити наступне покарання:

- за ч. 1 ст. 255 КК України 5 років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна на праві власності;

- за ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 358 КК України 3 роки позбавлення волі, але на підставі ст.ст. 49,74 КК України ОСОБА_18 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності;

- за ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі, але на підставі ст.ст. 49,74 КК України ОСОБА_18 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_18 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна на праві власності;

ОСОБА_22 визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України та призначити наступне покарання:

- за ч. 1 ст. 255 КК України 5 років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна на праві власності;

- за ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 358 КК України 3 роки позбавлення волі, але на підставі ст.ст. 49,74 КК України ОСОБА_22 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності;

- за ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі, але на підставі ст.ст. 49,74 КК України ОСОБА_22 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_22 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна на праві власності;

ОСОБА_20 визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч.2 ст.358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України та призначити наступне покарання:

- за ч.1 ст.255 КК України 5 років позбавлення волі;

- за ч.4 ст.28 ч.4 ст.190 КК України 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна на праві власності;

- за ч.4 ст.28 ч.2 ст.358 КК України 3 роки позбавлення волі, але на підставі ст.ст. 49,74 КК України ОСОБА_20 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності;

- за ч.4 ст.28 ч.3 ст.358 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі, але на підставі ст.ст. 49,74 КК України ОСОБА_20 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_20 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна на праві власності;

ОСОБА_19 визнати винною в скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України та призначити наступне покарання:

- за ч.1 ст.255 КК України 5 років позбавлення волі;

- за ч.4 ст.28 ч.4 ст.190 КК України 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна на праві власності;

- за ч.4 ст.28 ч.2 ст.358 КК України 3 роки позбавлення волі, але на підставі ст.ст. 49,74 КК України ОСОБА_19 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності;

- за ч.4 ст.28 ч.3 ст.358 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі, але на підставі ст.ст. 49,74 КК України ОСОБА_19 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_19 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна на праві власності.

В ході апеляційного розгляду справи прокурор змінив вимоги своєї апеляційної скарги в частині, що стосується засудженого ОСОБА_22 та просив вирок стосовно нього скасувати і закрити провадження у справі у зв`язку зі смертю засудженого.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції без наявності обґрунтованих підстав, незаконно виправдав ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 за ч. 1 ст. 255 КК України, а також безпідставно перекваліфікував їх дії з ч. 4 ст. 28 КК України на ч. 2 ст. 28 КК України і застосував до ОСОБА_19 закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню.

Так, судом першої інстанції в основу доводів з приводу необхідності виправдання засуджених покладено те, що із наявних у матеріалах кримінальної справи доказів встановлено, що засуджені між собою знайомі не були. Вказані доводи районного суду в повному обсязі спростовуються показаннями засуджених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_15 , які були надані ними під час досудового розслідування, в яких засуджені вину у вчиненні інкримінованих їм злочинів визнали повністю та вказували, що злочини вчиняли під безпосереднім керівництвом ОСОБА_16 . Окрім цього, потерпілі та свідки по справі, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду вказували на те, що знали засуджених ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 та саме вони вчиняли злочини. Вказаним доказам судом першої інстанції не було надано належної оцінки, через що вирок в частині виправдання засуджених за ч. 1 ст. 255 КК України, на думку апелянта, є незаконним.

Також на переконання апелянта, виправдання засуджених за ч. 1 ст. 255 КК України, не може бути підставою для перекваліфікації їх дій з ч. 4 ст. 28 КК України на ч. 2 ст. 28 КК України. Окрім цього, у вироку районного суду відсутня мотивація того, чому дії засуджених не слід перекваліфіковувати на ч. 3 ст. 28 КК України.

Разом з цим, апелянт звертає увагу, що судом першої інстанції всупереч вимогам ст. 77 КК України, безпідставно звільнено ОСОБА_19 на підставі ст. 75 КК України від додаткового покарання у виді конфіскації майна, тоді як звільнення особи від відбування зазначеного додаткового покарання, законодавцем прямо заборонено.

На вказаний вирок суду засудженим ОСОБА_16 було подано апеляційну скаргу, однак до початку апеляційного розгляду справи по суті, засуджений її відкликав. При цьому засуджений подав клопотання в якому просить застосувати до нього положення ЗУ «Про амністію у 2014 році» та звільнити від подальшого відбування призначеного судом першої інстанції покарання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свою змінену апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 , які залишили питання щодо апеляційної скарги прокурора на розсуд суду, засуджених та їх захисників адвокатів, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, а засуджений ОСОБА_16 та його захисник адвокат ОСОБА_9 просили застосувати до ОСОБА_16 положення ЗУ «Про амністію у 2014 році» і звільнити його від подальшого відбування покарання, дослідивши матеріали кримінальної справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 376 КПК України (1960 р.), апеляційний суд встановивши обставини, передбачені, зокрема ст. 6 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває справу.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 6 КПК України (1960 р.), кримінальну справу не може бути порушено, а порушена справа підлягає закриттю, щодо померлого, за винятком випадків, коли провадження в справі є необхідним для реабілітації померлого або відновлення справи щодо інших осіб за ново виявленими обставинами.

Із наданих до суду апеляційної інстанції актового запису про смерть № 338 від 04.02.3015 року та витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (т. 43 а.с. 104, 105-106) слідує, що ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , помер ІНФОРМАЦІЯ_11 .

З огляду на викладене, а також у зв`язку із тим, що судовою колегією не було встановлено випадків необхідності реабілітації ОСОБА_22 , а також відновлення справи щодо інших осіб за нововиявленими обставинами, вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2014 року у відношенні ОСОБА_22 за ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 190, частинами 2, 3 ст. 358 КК України підлягає безумовному скасуванню, а провадження по справі слід закрити, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 6 КПК України (1960 р.).

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_36 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 у вчиненні злочинів, за які їх засуджено судом першої інстанції ґрунтується на сукупності достовірних та узгоджуваних між собою доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку. При цьому, оскільки прокурором вирок суду оскаржується виключно в частині кваліфікації дій обвинувачених та безпідставного виправдання засуджених за ч. 1 ст. 255 КК України, а фактичні обставини не оспорюються жодним учасником судового розгляду, колегія суддів не входить в обговорення вказаного питання.

Судова колегія погоджується з кваліфікацією дій засуджених:

- ОСОБА_16 за за ч.2 ст. 28, ч.4 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, групою осіб, що завдало шкоди в особливо великих розмірах; за ч.2 ст. 28 ч.3 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, групою осіб, що завдало шкоди у великому розмірі; за ч.2 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину), як підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб; за ч.3 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину), як використання завідомо підробленого документа.

- ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК як заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, групою осіб, що завдало шкоди в особливо великих розмірах; за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК як заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, групою осіб, що завдало шкоди у великому розмірі; за ч. 2 ст. 190 КК як заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, що завдало значної шкоди у значному розмірі; за ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину), як підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб; за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину), як використання завідомо підробленого документа; за ч. 1 ст. 263 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину), як носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

- ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК як заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, групою осіб що завдало шкоду у значному розмірі; за ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину), як підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб; за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину), як використання завідомо підробленого документа.

- ОСОБА_19 за ч.2 ст. 28, ч.4 ст. 190 КК як заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене групою осіб в особливо великих розмірах; за ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину), як підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб; за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції діючої на момент вчинення злочину), як використання завідомо підробленого документа.

При цьому, не можна погодитись з апеляційними доводами прокурора з приводу того, що судом першої інстанції необґрунтовано виправдано засуджених за ч. 1 ст. 255 КК України, з таких підстав.

Так, органом досудового розслідування засудженим ставилось в провину те, що ОСОБА_16 створив злочинну організацію, до якої залучив інших засуджених з метою вчинення особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконними заволодіннями чужим майном шляхом шахрайства, підроблення та використанні завідомо підроблених документів.

Приймаючи рішення з приводу необхідності виправдання засуджених за ч. 1 ст. 255 КК України, суд першої інстанції зазначив, що зібрані по справі докази, в тому числі і показання підсудних, потерпілих, свідків, з яких вбачається, що деякі з підсудних навіть не були знайомі, обставини вчинення ними злочину, а також час, протягом якого вчинявся злочин, а тому слід вважати, що злочини засудженими вчинено не в складі злочинної організації, а за попередньою змовою групою осіб, окремо по кожному епізоду.

Із таким висновком погоджується і судова колегія, так як матеріалами справи з достовірністю встановлено, що засудженими було вчинено 5 епізодів шахрайських дій із використанням підроблених документів, при цьому ОСОБА_20 приймав участь лише у незаконному заволодінні квартири АДРЕСА_14 ; ОСОБА_18 у незаконному заволодінні квартири АДРЕСА_9 ; ОСОБА_19 та ОСОБА_22 у незаконному заволодінні квартир АДРЕСА_12 та квартири АДРЕСА_13 .

Крім того, слід також зазначити, що органом досудового розслідування було встановлено, що злочини ОСОБА_16 вчинював із жовтня 2008 року, тобто до цього часу останній створив злочинну організацію, до якої залучив інших засуджених з метою вчинення особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконними заволодіннями чужим майном шляхом шахрайства, підроблення та використанні завідомо підроблених документів. Однак, засуджена ОСОБА_19 суду першої інстанції показала, що з ОСОБА_16 познайомилась лише у 2009 році, тобто вже після вчинення останнім злочинних дій, без участі ОСОБА_19 . Дані показання засудженої не були спростовані стороною обвинувачення, вони є логічними та узгоджуються із іншими доказами по справі, а тому слід вважати їх правдивими.

Зазначені вище факти, на переконання колегії суддів, доводять висновок суду з приводу того, що злочини засудженими вчинялись за попередньою змовою групою осіб, так як дійсно було встановлено, що не всі засуджені були знайомі між собою, злочини вчинювались ОСОБА_20 та ОСОБА_18 лише по одному із епізодів, а ОСОБА_19 та ОСОБА_22 по двох епізодах із п`яти, які були доведені органом досудового розслідування, а тому в діях засуджених відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України.

Також слід зазначити, що органом досудового слідства, всупереч вимогам п. 1 ст. 64 КПК України (1960 р.) не доведено та не закріплено доказами обставини вчинення засудженими злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, зокрема обставини, на які у вироку послався суд першої інстанції, а саме: причетності чи рольової участі кожного із членів злочинної організації, внутрішньої стійкості, ієрархічності та тривалості зазначеного злочинного об`єднання, а також, що зазначена організація була попередньо утворена з метою вчинення ряду злочинів або тільки одного, який потребує ретельної довготривалої підготовки.

За наведених вище підстав, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції правильно зроблено висновок, про необхідність перекваліфікації дій засуджених із ч. 4 ст. 28 КК України, саме на ч. 2 ст. 28 КК України, так як стороною обвинувачення не було доведено, що засуджені вчиняли злочини, як в складі злочинної організації, так і організованою групою. При цьому, під час судового розгляду справи із достовірністю було встановлено, що злочини були вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Також слід зазначити, що мотивувальна частина апеляційної скарги прокурора взагалі не містить мотивації того, в чому полягає незаконність виправдання засудженого ОСОБА_20 за ч. 1 ст. 255 КК України та перекваліфікації його дій із ч. 4 ст. 28 КК України на ч. 2 зазначеної статті, що вказує на те, що прокурор згоден із таким рішенням суду.

Окрім цього, прокурор в апеляційній скарзі не погоджується із висновком суду з приводу необхідності виправдання ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 263 КК України, однак знову ж таки, апеляційна скарга взагалі не містить мотивації незаконності прийнятого судом рішення. Зазначений висновок суду з приводу необхідності виправдання засудженого ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України є правильним, ґрунтується на зібраних доказах, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

За наведених обставин, апеляційна скарга прокурора в частині незаконного виправдання засуджених за ч. 1 ст. 255 КК України, а ОСОБА_15 і за ч. 2 ст. 263 КК України, а також неправильної перекваліфікації дій засуджених із ч. 4 на ч. 2 ст. 28 КК України, задоволенню не підлягає, як необґрунтована.

Призначаючи засудженим покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався загальних засад, які визначені у ст. 65 КК України, належним чином врахувавши тяжкість вчинених злочинів, особи засуджених, відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання засудженим та наявність обставини, яка пом`якшує покарання засудженій ОСОБА_19 , у зв`язку із чим прийшов до правильного висновку з приводу необхідності призначення засудженим покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що з урахуванням всіх обставин справи, виправлення та перевиховання засудженої ОСОБА_19 можливе без ізоляції її від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України. Також, судом першої інстанції зроблено правильний висновок з приводу необхідності звільнення ОСОБА_19 не тільки від основного покарання, а й додаткового, у виді конфіскації майна.

Колегія суддів знаходить безпідставними доводи апеляційної карги прокурора з приводу неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незаконному звільненні засудженої ОСОБА_19 на підставі ст. 75 КК України від додаткового покарання у виді конфіскації майна, оскільки відповідно до ст. 77 КК України, звільнення особи від відбування зазначеного додаткового покарання, законодавцем прямо заборонено.

Так, відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при звільненні підсудного від відбування покарання з випробуванням, конфіскація майна, як додаткове покарання не може бути призначена.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду щодо необхідності звільнення засуджених від відбування покарання за частинами 2, 3 ст. 358 КК України, а ОСОБА_15 і за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України на підставі ст.ст. 49, 74 КК України, так як на момент винесення вироку судом першої інстанції закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Окрім цього, є правильним висновок суду з приводу необхідності звільнення засуджених ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році», як осіб, які відбули на день набрання чинності цим Законом не менше однієї чверті призначеного основного покарання.

Колегія суддів також вважає, що заявлене засудженим ОСОБА_16 клопотання щодо звільнення від подальшого відбування основного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році» підлягає задоволенню, так як останній на момент вступу в силу даного Закону відбув не менше однієї чверті призначеного покарання.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_22 скасувати, а провадження по справі в цій частині закрити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 6 КПК України (1960 р.), клопотання засудженого ОСОБА_16 про застосування щодо нього положень ЗУ «Про амністію у 2014 році», задовольнити, звільнивши його від подальшого відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, а в решті вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 6, 365, 366, 376, 377 КПК України (1960 р.), п.п 11, 15 розділу ХI Перехідних положень КПК України, ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році»

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , скасувати в частині засудження ОСОБА_22 , а провадження стосовно нього закрити, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 6 КПК України (1960 р.), у зв`язку із його смертю.

В решті вирок суду залишити без змін.

Клопотання засудженого ОСОБА_16 про застосування до нього положень ЗУ «Про амністію у 2014 році», задовольнити.

На підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році» звільнити ОСОБА_16 від подальшого відбування основного покарання у виді позбавлення волі, як особу, яка на день набрання чинності цим Законом відбула не менше однієї чверті призначеного основного покарання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання законної сили судового рішення.

Судді: підписи

Згідно оригіналу:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2