№ 1-268/2010 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2010 р.

Білопільський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Кліщ О.В.

при секретарі: Подибайло Л.М.

за участю Прокурора: Топоркової О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Білопіллі кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, учня ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно ст. 89 КК України не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

13.12.2008 року, ОСОБА_1 звернувся до Білопільського районного центру зайнятості із заявою про виплату йому допомоги по безробіттю.

Під час прийому у спеціаліста центру зайнятості, згідно «Порядку реєстрації громадян, які шукають роботу», затвердженого Постановою КМУ від 14.02.2007 року, ОСОБА_1 за допомогою працівника центру зайнятості населення заповнив персональну картку та ознайомився з памяткою «Ваші права - Ваші обовязки».

20.12.2008 року наказом директора центру зайнятості ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю. За час пербування на обліку, ОСОБА_1, ознайомившись з правами та обовязками безробітного, у тому числі про обовязковість своєчасно повідомити працівників центру зайнятості при вступу до навчального закладу, оскільки виплата матеріальної допомоги у такому випадку припиняється.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1М знав про те, що він зобовязаний подавати відомості про обставини, що вливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг, попереджений про обовязок повідомити до Білопільського районного центру зайнятості населення у разі працевлаштування чи вступу до навчального закладу,

01.09.2009 року ОСОБА_1 був зарахований та навчався у ДПТНЗ «Білопільський ПЛЗТ», отримуючи з цього часу стипендію.

З цього часу у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме державними грошовими коштами у вигляді допомоги по безробіттю, шляхом обману, тобто шляхом приховування від

Білопільського районного центру зайнятості факту вступу до навчального закладу.

Будучи учнем ДПТНЗ «Білопільський ПЛЗТ» та отримуючи стипендію з 01.09.2009 року, ОСОБА_1, продовжуючи протиправні дії, не звернувся та не повідомив до Білопільського районного центру зайнятості про вступ на навчання та отримання відповідних доходів у вигляді стипендії, будучи усвідомленим у тому, що таке повідомлення стало б наслідком припинення нарахування та виплати йому грошових коштів як державної допомоги по безробіттю. Більш того, ОСОБА_1 продовжував відвідувати семінари центру зайнятості, присвячені пошуку роботи з метою створення вигляду безробітної особи, замовчуючи своє навчання.

При цьому, Білопільським районним центром зайнятості як робочим органом виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття було призначено нарахування коштів на рахунок у ВАТ «Державний Ощадний банк України», вважаючи, що ОСОБА_1 має право їх отримувати як допомогу по безробіттю.

Керуючись єдиним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном у вигляді державних коштів та обманним шляхом, ОСОБА_1 у філії - Білопільське відділення № НОМЕР_1 «Державний ощадний банк України» безпідставно отримав грошові кошти за період перебування на обліку в Білопільському районному центрі зайнятості, як робочого органу Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України з 01.09.2009 року по 29.10. 2009 року в загальній сумі - 293 грн. 95 коп.

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями, що виразилися у заволодінні шляхом обману чужим майном у вигляді державних грошових коштів Білопільського районного центру зайнятості як робочого органу Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в сумі 293 грн. 95 коп., - ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом обману /шахрайство/.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в скоєнні злочину визнав повністю за предявленим обвинуваченням, щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що він 20.12.2008 року був зарахований в Білопільський центр зайнятості і йому було надано статус безробітного, по безробіттю він отримував допомогу.

Коли він оформлявся в центр зайнятості, то йому було розяснено, що в разі працевлаштування чи будь-яких інших джерел отримання прибутків він повинен буде про це повідомити спеціалісту центру зайнятості і він буде позбавлений статусу безробітного, отже йому припинять виплачувати допомогу по безробіттю. Під розясненям йому прав він ставив свої підписи, а також ходив на реєстрацію, де ставив підписи про явку. Отримував допомогу в сумі близько 600 грн., - 55 % від заробітку, який у нього був на попередній роботі на Білопільському машинобудівному заводі.

В липні 2009 року він подав заяву до Білопільського ПЛЗТ про навчання на електрогазозварювальника. А 1 вересня 2009 року він був зачислений до Білопільського ПЛЗТ в групу на спецдисципліни. При цьому йому була призначена стипендія в сумі 234 грн., яку він почав отримувати кожного

місяця.

А в дні - 03.09.2009 року, 09.09.2009 року, 15.09.2009 року він відвідував центр зайнятості, де проходив реєстрацію та відвідав один семінар. При цьому він ні разу не повідомив спеціаліста центру зайнятості про вступ на навчання, так як спочатку не знав чи зарахований він на навчання, потім легковажно себе поводив, не сповіщаючи про вступ на навчання, а пізніше - перестав ходити в центр зайнятості на реєстрацію і був знятий з обліку. Розкаюється у скоєному, повернув центру занятості безпідставно отримані кошти.

Учасники судового розгляду не заперечили проти недоцільності дослідження доказів тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що органами досудового слідства дії підсудного за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману /шахрайство/, - вірно кваліфіковані, а його вина у вчиненому доведена, як визнанням підсудним своєї вини, так і матеріалами справи.

Призначаючи підсудному вид та міру покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного, який характеризується позитивно, має на утриманні малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_5, продовжує навчання, помякшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Так, суд визнає помякшуючими покарання обставинами: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання підсудним своєї вини, повне відшкодування шкоди.

Суд вважає, що для виправлення підсудного і попередження скоєння ним нових злочинів необхідним і достатнім буде покарання у виді штрафу на користь держави.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, - ЗАСУДИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і призначити йому за цим законом покарання у виді штрафу в доход держави у розмірі 510 /пятсот десять/ грн.

Міру запобіжного заходу засудженому до вступу вироку в законну силу залишити попередню.

Речові докази - персональну справу безробітного /а.с. 47-65/ - залишити в матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя -