справа № 216/7140/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2015 року року
Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, неодруженого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , старшого механіка-водія 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , старшого солдата,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -
З 14 серпня 2014 року ОСОБА_4 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 (наразі польова пошта НОМЕР_1 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , де займає посаду старшого механіка-водія 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону, у військовому званні «старший солдат».
Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV (далі Статутів) зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути дисциплінованим; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України; дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Разом з тим, старший солдат ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, будучи придатним для проходження військової служби, з метою тимчасового ухилення від військової служби та проведення часу на власний розсуд, 07 жовтня 2014 року вирішив самовільно залишити військову службу без поважних причин.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на тимчасове ухилення від проходження військової служби, солдат ОСОБА_4 о 14.00 год. 07 жовтня 2014 року самовільно залишив службу та тимчасово ухилявся від військової служби без поважних причин до 17.00 год. 25 серпня 2015 року, тобто тривалістю понад один місяць.
Протягом зазначеного періоду нез`явлення на службу старший солдат ОСОБА_4 з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.
Таким чином, старший солдат ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової п/п НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проходячи військову службу на посаді старшого механіка-водія 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону, на порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 № 551-ХІV, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, о 14.00 год. 07 жовтня 2014 року самовільно залишив службу та тимчасово ухилявся від військової служби без поважних причин до 17.00 год. 25 серпня 2015 року, чим вчинив самовільне залишення військової частини або місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць.
В судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав, пояснив, що в кінці вересня 2014 року він звертався з рапортом до капітана ОСОБА_6 командира 2 механізованої роти з проханням відпустити його додому в зв`язку з сімейними обставинними, необхідно було піклуватися за бабусею інвалідом ІІ групи та матір`ю, якої хвороба хребетної грижі. Офіційного дозволу він не отримав, тому 07 жовтня 2014 року вирішив самовільно залишити військову частину. Весь час він знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . до військової частини повернувся 25 серпня 2015 року. У вчиненому злочині розкаявся, просить суд не призначати йому сувору міру покарання.
Винність обвинуваченого крім його показань також підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження:
- заявою про вчинення кримінального правопорушення від 30.10.2015 року - а.с.1;
- наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 10.10.2014 № 1832 про призначення службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини старшим солдатом ОСОБА_4 а.с.2;
- актом службового розслідування за факту невиходу на службу старшим механіком водієм 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військовослужбовців механізованого батальйону, старшим солдатом ОСОБА_4 а.с.4-5;
- наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 04.11.2014 № 2173 про результати службового розслідування по факту самовільного залишення частини старшим солдатом ОСОБА_4 а.с.6-7.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні за ст.407 ч.3 КК України за ознаками самовільного залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
При призначенні покарання обвинуваченому суд керується ст.65 КК України та враховує тяжкість вчиненого злочину, особистість винного і обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання: обвинувачений вину визнав, розкаявся у вчиненому, характеризується задовільно та вважає, можливим призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, із звільненням від відбуття покарання з випробувальним терміном.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за ч.3 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 /трьох/ років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від покарання звільнити з випробувальним терміном на 2 /два/ роки.
В силу ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд через Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення.
СУДДЯ: