Справа № 487/4157/15-к
Провадження №1-кп/487/399/15
УХВАЛА
Іменем України
30.09.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законних представників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у кримінальному провадженню за за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 186 і с. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського району м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 186 і ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження на 60 днів строку запобіжного заходу у виді тримання обвинувачених під вартою з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, посилаючись на те, що судовий розгляд по справі триває, вчинення обвинуваченими злочинів, які законом віднесені до категорії тяжких злочинів, відсутність у обвинувачених постійного місяця роботи та іншого джерела прибутку, які не одружені, не мають утриманців, неповнолітній ОСОБА_5 останній час не проживає з родичами, тобто не мають стійких соціальних зв`язків, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 раніше не судимі, але відносно ОСОБА_4 на теперішній час розглядається кримінальна справа в Ленінському районному суді м. Миколаєва у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, ОСОБА_6 засуджений 20.04.2015 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 і ч. 2 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі, тобто схильний до вчинення корисливих злочинів, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення, тому більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної поведінки обвинувачених та виконання ними процесуальних рішень по справі, при цьому, вік та стан здоров`я не перешкоджають їхньому триманню в СІЗО.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_10 проти клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував з посиланням на те, що не існують ризики вказані прокурором та вважав можливим змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашні арешт, оскільки останній має постійне місце проживання та його належну процесуальну поведінку зможуть забезпечити його мати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечував та погодився з думкою захисника щодо зміни йому запобіжного заходу на домашній арешт.

В судовому засіданні законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_7 проти клопотання прокурора заперечувала, вважала, що достатнім є запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки вона та вітчим зможуть належним чином контролювати поведінку сина, який розкаявся у скоєному.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_9 проти клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував з посиланням на те, що не існують ризики вказані прокурором, так обвинувачений не давав ще покази, свою вину визнає частково, раніше не судимий тому безпідставно зазначений ризик щодо вчинення ним іншого правопорушення, та він ніяким чином не зможе вплинути на потерпілого або свідків, вважав можливим змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки останній має постійне місце проживання, проживає разом зі своєю сім`єю, має стійки соціальні зв`язки, є інвалідом з дитинства, позитивно характеризується за місцем проживання, відшкодував потерпілому шкоду, батьки обвинуваченого зможуть контролювати його належну процесуальну поведінку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання прокурора заперечував, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_11 просила вирішити клопотання прокурора на розсуд суду, але просила врахувати, що за станом свого здоров`я ОСОБА_12 не зможе знаходиться в СІЗО, оскільки має кулеві поранення та раніше йому були нанесені тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 просив вирішити клопотання прокурора на розсуду суду.

В судовому засіданні законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 просила вирішити клопотання прокурора на розсуду суду.

Судом встановлено, що обвинувальний акт відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 надійшов до Заводського районного суду м. Миколаєва 04.06.2015 року.

Ухвалою слідчого судді від 10.04.2015 року обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обрано запобіжних захід у виді тримання під вартою до 08.06.2015 року.

Під час підготовчого судового засідання ухвалою суду від 05.06.2015 року обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 04.08.2015 року.

В подальшому судом обвинуваченим було продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01.10.2015 року.

Судовий розгляд по справі продовжується, але закінчується строк тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Отже, оцінюючи всі обставини у їх сукупності, у тому числі беручи до уваги особу обвинувачених, які: ОСОБА_5 і ОСОБА_4 раніше судимі, але відносно ОСОБА_4 Ленінським районним судом м. Миколаєва розглядається кримінальна справа за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, ОСОБА_6 засуджений 20.04.2015 року вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 і ч. 2 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі, вчинили злочини, які віднесені законом до категорії тяжких злочинів, не працюють, офіційного доходу не мають, не одружені, не мають утриманців, тобто не мають стійких соціальних зв`язків, а також з врахуванням того, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінилися, а ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та можливість вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення, суд приходить до переконання, що прокурором відносно обвинувачених доведено існування ризиків, зазначених у клопотанні, та більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної поведінки обвинувачених та виконання ним процесуальних рішень по справі, а вік та стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає їх триманню в СІЗО.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.
Доводи захисників обвинувачених та їхніх законних представників суд не приймає до уваги.
Керуючись ст.ст. 177, 314-316, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів до 29 листопада 2015 року до 17-00 годин.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів до 29 листопада 2015 року до 17-00 годин.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів до 29 листопада 2015 року до 17-00 годин.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Копію ухвали надіслати начальнику СІЗО м. Миколаєва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1