Справа №: 398/2322/14-к
ВИРОК
Іменем України
"07" грудня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії кримінальне провадження № 0000577 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрії Кіровоградської області, громадянина України, з базовою вищою освітою, який не одружений, не працює, проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1. 30 жовтня 2000 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього індивідуального майна з відстрочкою виконання покарання на 2 роки та сплатою штрафу в розмірі 700 грн.,

2. 13 серпня 2001 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 229-6, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього йому особисто належного майна,

3. 17 квітня 2009 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.09.2012 року звільненого умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 29 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_8 в м. Олександрії Кіровоградської області вчинив злочин проти власності за таких обставин.

22 березня 2014 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи на центральному ринку на перехресті вулиць Фрунзе і Карла Лібкнехта, помітив припаркований до узбіччя автомобіль марки «Мерседес Бенц», державний номер НОМЕР_1 , в якому були трохи відкриті пасажирські дверцята і в салоні на передньому сидінні перебував малолітній син потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З метою крадіжки ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені ст.ст. 185, 186 КК України, підійшов до автомобіля і, діючи повторно, через відкриті дверцята таємно викрав з поверхні пасажирського сидіння жіночу сумку, що належить потерпілій ОСОБА_9 , вартістю 59 грн. 28 коп., а також майно потерпілої, що знаходилось в сумці мобільний телефон «Samsung GT5260» вартістю 575 грн., жіночий гаманець вартістю 58 грн. 98 коп., в якому знаходились банківська картка на ім`я потерпілої та грошові кошти в сумі 100 грн., а всього викрав майна на загальну суму 793 грн. 26 коп.

Своїми діями ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винним в крадіжці чужого майна, підтвердив встановлені судом обставини вчинення злочину і пояснив, що 22 березня 2014 року в денний час побачив автомобіль «Мерседес Бенц», в якому були трохи відкриті пасажирські дверці. Він вирішив вчинити крадіжку, оскільки був наркозалежним і йому потрібні були кошти, підійшов ближче до дверцят і побачив на пасажирському сидінні жіночу сумку, яку викрав. При цьому бачив на пасажирському сидінні якусь людину, повернуту до нього спиною. Після крадіжки він залишив місце події і не чув, щоб хтось кричав «Стій!». Він був впевнений, що його ніхто не бачив, коли він вчинив крадіжку. В той же день він продав викрадений мобільний телефон «Samsung», що знаходився в жіночій сумці, своїй знайомій ОСОБА_11 . Свої показання ОСОБА_8 підтвердив в ході слідчого експерименту.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що вина обвинуваченого в крадіжці доведена і підтверджується такими даними.

Потерпіла ОСОБА_9 пояснила суду, що 22 березня 2014 року вона разом з чоловіком ОСОБА_12 та малолітнім сином ОСОБА_10 на автомобілі «Мерседес Бенц» приїхали на центральний ринок за товаром. Вона з чоловіком вийшли з машини, а в салоні залишився її син, який чекав їх і користувався планшетом. Через деякий час син прибіг до неї з чоловіком і сказав, що невідомий чоловік викрав її жіночу сумку.

Свої показання ОСОБА_9 підтвердила в ході слідчого експерименту з її участю.

Свідок ОСОБА_12 дав суду показання, аналогічні з показаннями ОСОБА_9 .

Малолітній свідок ОСОБА_10 , допитаний в судовому засіданні з участю педагога і законного представника, пояснив, що 22 березня 2014 року він разом з батьками мамою ОСОБА_9 і вітчимом ОСОБА_12 приїхали на автомобілі на центральний ринок. Батьки пішли за товаром, а він залишався в салоні. Його мама залишила на пасажирському сидінні свою жіночу сумку. Пасажирські дверцята були трохи відкриті. Через деякий час він помітив, як через відкриті дверцята якийсь чоловік схопив жіночу сумку. Він відразу подумав, що це його батько, але, коли побачив, що чоловік побіг, він вийшов з машини і крикнув «Стій!», але чоловік побіг далі. Про цю подію він відразу повідомив своїх батьків.

Свої показання ОСОБА_10 підтвердив в ході проведення слідчого експерименту.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що 22 березня 2014 року до неї на пл. Леніна підійшов раніше їй знайомий ОСОБА_8 і запропонував купити мобільний телефон «Samsung» за 300 грн., на що вона погодилася. Про те, що телефон крадений, вона не знала. В ході розслідування вона повернула телефон слідчому.

Постановою слідчого від 27 березня 2014 року належний потерпілій ОСОБА_9 мобільний телефон «Samsung GT5260», вилучений у свідка ОСОБА_11 , визнаний речовим доказом, долучений до кримінального провадження і повернутий власнику.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що 22 березня 2014 року знаходилась на ринку і бачила, як стурбований хлопчик біг до батьків, а потім повернувся з батьками і їй стало відомо про вчинений злочин, за 5-10 хв. до події вона бачила невідомого чоловіка, що стояв на перехресті біля місця події і розмовляв з кимось по телефону. В подальшому, при проведенні впізнання за фотознімками, вона впізнала ОСОБА_8 як особу, що знаходилась на центральному ринку на перехресті вулиць Карла Лібкнехта та Фрунзе перед крадіжкою.

Висновком судово-товарознавчої експертизи про вартість викраденого майна потерпілої ОСОБА_9 .

Органом досудового слідства дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

На думку суду, вказана кваліфікація за ч. 2 ст. 186 КК України є помилковою, оскільки належних і достатніх доказів того, що викрадення майна було відкритим, сторона обвинувачення суду не надала. Доводи ОСОБА_8 , що він не усвідомлював, що відкрито викрадає жіночу сумку з пасажирського сидіння автомобіля, стороною обвинувачення не спростовані. Відсутні докази і того, що викрадення починалося як таємне, а потім переросло у відкрите. Суперечливих показань малолітнього свідка ОСОБА_10 щодо обставин викрадення майна не достатньо для беззаперечного висновку про вчинення обвинуваченим грабежу, а не крадіжки.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який не є тяжким, особу винного і обставини, які пом`якшують покарання.

Обвинувачений щиро кається в скоєному, має незадовільний стан здоров`я, дані негативного характеру за місцем проживання відсутні, що в сукупності суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено, однак суд приймає до уваги, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став і в період непогашеної судимості повторно вчинив умисний корисливий злочин, згідно висновку судово-наркологічної експертизи страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, потребує протинаркологічного лікування.

З наведених підстав суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання з ізоляцією від суспільства у виді позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлявся.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винним за ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід залишити тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обчислювати з 02 листопада 2015 року.

Речовий доказ мобільний телефон «Samsung GT5260» залишити за належністю потерпілій ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Кіровоградської області протягом 30 днів засудженим з моменту отримання копії вироку, іншими учасниками провадження з моменту проголошення.

Суддя Олександрійського

міськрайонного суду ОСОБА_1