УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №0603/4302/12 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 286 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 , на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 червня 2015 року, -
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
засуджено за ст. 286 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишений попередній підписка про невиїзд.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 вирішено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Згідно із вироком суду, 23.12.2011 року близько 17 год. 20 хв. ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «3ІЛ-431410», державний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_11 , рухався по правій смузі проїзної частини автодороги "Бердичів-Хмільник" в напрямку м. Бердичева та перевозив в кабіні пасажирів ОСОБА_12 і ОСОБА_13 .
Проїжджаючи вказаним транспортним засобом 22 км. зазначеної автодороги, на неосвітленій ділянці поза межами населеного пункту, водій ОСОБА_6 , в порушення вимог п.15.14 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, при вимушеній зупинці заходів до прибирання свого транспортного засобу за межі проїзної частини не вжив та зупинив його на правій смузі руху в напрямку м. Бердичева.
В подальшому, порушуючи вимоги п.1.5, п.9.9 «а», п.9.10 «б», п.9.11 цих же Правил, негайних заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці та всіх можливих заходів до усунення перешкоди для інших учасників руху ОСОБА_6 не вжив, аварійної світлової сигналізації не увімкнув, знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар перед своїм автомобілем не встановив, чим створив небезпеку та перешкоду для руху, яка загрожувала життю та здоров`ю громадян. Зокрема, водію автомобіля «CHEVROLET-Lacetti NF196», державний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_10 , який, рухаючись по цій же смузі у попутному напрямку та, перевозячи на передньому пасажирському сидінні пасажира ОСОБА_14 , будучи позбавленим технічної можливості запобігти наїзду при своєчасному реагуванні на перешкоду, на 21 км. + 19 м. вищевказаної автодороги, поблизу с.Андріяшівка Бердичівського району, передньою правою частиною керованого ним транспортного засобу здійснив наїзд на задню ліву частину неосвітленого автомобіля «ЗІЛ-431410».
Від контактування цих транспортних засобів автомобіль «CHEVROLET-Lacetti NF196» під керуванням водія ОСОБА_10 відкинуло на смугу зустрічного руху, де відбулось дотикове зіткнення його переднього лівого крила з передньою правою кутовою частиною автобуса «MERCEDES-BENZ 312 D», державний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_15 , який рухався в напрямку м. Хмільник Вінницької області.
Внаслідок зіткнення автомобіля «CHEVROLET-Lacetti NF196» з вантажним автомобілем «3IЛ-431410» водій ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому VI ребра справа; забійної рани голови з пошкодженням апоневрозу; струсу головного мозку; підшкірної гематоми в тім`яній ділянці голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1563 від 31.12.2011 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Його пасажир ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток склепіння та основи черепа з пошкодженням тканини головного мозку; множинних саден та крововиливів голови та тулуба, які згідно висновку судово-медичної експертизи №109 від 01.03.2012 року є смертельними.
Порушення водієм ОСОБА_16 вимог п.1.3, п.1.5, п.9.9 «а», п.9.10 «б», п.9.11, п.15.14 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
В апеляції захисник ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 , просить скасувати вирок суду та постановити щодо ОСОБА_6 виправдувальний вирок, в зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_6 у вчиненні ДТП. Вказує на допущені під час досудового слідства порушення кримінально-процесуального законодавства а, також на однобічність та обвинувальний ухил.
Наводить твердження щодо невинуватості ОСОБА_6 , а саме:
- необ`єктивність результатів відтворення обстановки та експертизи, оскільки за показник швидкості з якою рухався автомобіль «CHEVROLET-Lacetti NF196», були взяті покази ОСОБА_10 без будь-якої перевірки їх достовірності; суд не перевірив можливу довжину гальмівного шляху «CHEVROLET-Lacetti NF196» за вказаної швидкості та його можливість зупинитися не допустивши наїзду на вантажний автомобіль «ЗІЛ» або безпечно об`їхати його; крім того, суд не звернув увагу на те, що в момент наїзду «ЗІЛ», загальною вагою понад сім тон, перебував у загальмованому стані та ввімкнутою коробкою передач, але його було зсунуто від удару на 1,5 метра; поза увагою суду залишилась наявність певного кута підйому дороги та ступінь механічних пошкоджень легкового автомобіля;
- суд посилаючись на покази ОСОБА_10 , що він рухався зі швидкістю 80 км/год, залишив поза своєю увагою проігноровані водієм вимоги п.12.2 ПДР «У темну пору доби в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»;
- судом не надано оцінки допущеному ОСОБА_10 порушенню п.п. «в» п. 2.3. Правил дорожнього руху та «Руководства по эксплуатации автомобиля «Шевролет» про заборону перевезення пасажирів у не пристебнутому ременем безпеки стані;
- покази водія ОСОБА_15 є сумнівними, оскільки цей свідок сам був учасником цієї ДТП;
- суд безпідставно відмовляв у задоволенні клопотань захисту про проведення учасниками судового процесу огляду місця події, проханні доручити досудовому слідству провести повторне відтворення обстановки та обставин події, проведення повторної комплексної комісійної експертизи, визначення профілю дороги на місці ДТП, у виклику та додатковому допиті потерпілого ОСОБА_10 ;
- суперечить дійсності обвинувачення ОСОБА_6 у не ввімкненні у автомобілі «ЗІЛ» аварійної сигналізації, оскільки у ньому навіть відсутня відповідна кнопка для ввімкнення сигналізації, що зафіксовано у протоколі огляду «ЗІЛа», а не виставлення ним знаку аварійної зупинки не є у причинному зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_14 .
Також, апелянт зазначає, що розмір грошової компенсації за моральну шкоду потерпілим не відповідає вимогам чинного законодавства.
В запереченні потерпілого ОСОБА_10 на апеляцію захисника ОСОБА_7 йдеться про залишення апеляції без задоволення як безпідставної.
В судове засідання апеляційного суду потерпілий ОСОБА_10 та його представник, потерпіла ОСОБА_9 не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.
Заслухавши доповідача, пояснення захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , думку засудженого ОСОБА_6 в підтримку апеляції захисника, міркування прокурора в заперечення апеляції, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані по справі докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини засудженого ОСОБА_6 , яка виразилась в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_14 та тілесні ушкодження середньої тяжкості ОСОБА_10 . Дії засудженого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України судом кваліфіковані правильно.
Вказані висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.
Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину не визнав та пояснив, що 23 грудня 2011 року близько 15 години він разом зі своїми знайомими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виїхали на придбаному ним вантажному автомобілі "3IЛ" з села Бурківці Чуднівського району. Автомобіль був завантажений дровами і вони рухались у напрямку м. Бердичева. Керував автомобілем він. Опадів не було, видимість була нормальною. Оскільки почало сутиніти, то вони їхали з ввімкненим світлом фар.
В дорозі автомобіль стало трусити і його двигун заглох. Він прийняв вправо і зупинився, автомобіль зупинився на проїзній частині, одним колесом на узбіччі. Він вийшов з автомобіля, заліз на бампер свого транспортного засобу, підняв капот та став підкачувати насосом бензин у двигун. При цьому ОСОБА_13 сів за кермо і стартером намагався завести автомобіль. ОСОБА_12 він дав свого ліхтарика та попросив світити позаду автомобіля для того, щоб попередити транспортні засоби, які рухалися в попутному напрямку.
Впродовж 5-7 хвилин повз автомобіль проїжджали інші транспортні засоби. Автомобіль не заводився. Перебуваючи на бампері під капотом автомобіля він відчув удар у задню частину автомобіля. В результаті цього його вдарило капотом і він впав з автомобіля, при цьому сильно вдарився. Коли прийшов до тями то побачив автомобіль "Шевроле" з пошкодженою передньою частиною та людей, які викликали швидку медичну допомогу та міліцію. Перебуваючи у шоковому стані, він разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 залишили місце транспортної пригоди і на автомобілі таксі поїхали до м. Бердичева додому до ОСОБА_12 . Своїх друзів він попросив казати, що автомобіль він продав і дорожньо-транспортну пригоду вчинив не він. Внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження, однак до травмпункту не звернувся, оскільки був наляканий та хотів проконсультуватись з юристами.
Незважаючи на заперечення своєї вини засудженим ОСОБА_6 , місцевий суд дійшов висновку, що вина останнього в повній мірі доводиться показами потерпілих, свідків та матеріалами кримінальної справи.
Так, потерпілий ОСОБА_10 , будучи допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції, підтвердив покази, які дав слідчому під час допиту 03.04.2012 року про те, що 23.12.2011 року близько 17 год. 20 хв. він, керуючи автомобілем «CHEVROLET - Lacetti NF196», державний номер НОМЕР_3 , рухався по автодорозі «Бердичів Хмільник» в напрямку м. Бердичева. При цьому на передньому пасажирському сидінні перевозив пасажира на ім`я ОСОБА_17 , якого підібрав у с. Кропивна Вінницької області. Його автомобіль перебував у технічно справному стані, він не відволікався від його керування і був тверезий. На той час була темна пора доби без опадів. Проїзна частина була сухою та чистою. Автомобіль рухався по середині правої смуги зі швидкістю 90 км/год. з ввімкненим ближнім світлом фар. У вказаний час він наближався до с. Андріяшівка Бердичівського району. Проїзна частина в даному місці не освітлювалась і дорогу було видно лише в світлі фар автомобіля. При цьому попереду себе він побачив зустрічний транспортний засіб, що рухався з ввімкненим ближнім світлом фар. Позаду і попереду нього поблизу ніякого транспорту не було. Побачивши зустрічний транспорт, він зменшив швидкість до 80 км/год. та продовжував рух таким же чином. Коли відстань між його автомобілем та зустрічним була приблизно 30 - 35 м і незабаром вони мали розминутись, то раптово перед собою на своїй правій смузі руху приблизно за 10 - 12 м він побачив задню частину бортового вантажного автомобіля «ЗІЛ», який повністю розміщувався на його смузі та своїми габаритами перекривав її. При цьому ніякі габаритні ліхтарі на вантажівці не працювали і позаду з людей нікого не було. Ніхто ліхтариком йому не світив та про небезпеку попереду не попереджав. Знаків аварійної зупинки на проїзній частині перед вантажівкою не було. В темряві цей вантажний автомобіль взагалі не був нічим позначений і виділений та був зовсім непомітний і він побачив його в останній момент. Він одразу почав гальмувати, але не встиг зупинитись і на правій смузі ближче до центру проїзної частини передньою правою частиною свого автомобіля зіткнувся з задньою лівою частиною вантажівки. Об`їхати вантажний автомобіль він не міг, бо по зустрічній смузі досить близько їхав зустрічний транспортний засіб. Від контактування його автомобіль відкинуло на зустрічну смугу і розвернуло. В цей же момент він відчув несильний дотиковий удар в передній лівій частині свого автомобіля.
В подальшому виявив, що його пасажир ОСОБА_14 в результаті ДТП загинув. Нікого з людей біля вантажівки, з якою він зіткнувся, не було. При цьому він почував себе дуже погано, з голови йшла кров. В зв`язку з цим через деякий час на попутному автомобілі він поїхав в Бердичівську ЦМЛ, де його госпіталізували ( т.2 а.с.34- 35).
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що працює водієм на маршрутному автобусі "Мерседес" сполученням Бердичів - Безпечне. Вказана подія трапилась взимку 2011 року близько 18 години, коли він на заповненому пасажирами автобусі рухався по трасі, проїхавши с.Андрушівку. Проїзна частина була сухою. Було темно. Так як назустріч йому рухався автомобіль, він переключив світло фар на ближнє освітлення. Наближаючись до зустрічного транспорту на полосі зустрічного руху він помітив ще один автомобіль. Даний автомобіль був вантажним та стояв без будь-якого освітлення посеред дороги. Зустрічний легковий автомобіль узяв трохи лівіше, щоб об`їхати вантажний, однак йому це не вдалося і своєю передньою частиною він зіткнувся із задньою частиною вантажного автомобіля. Від удару легковий автомобіль розвернуло та відкинуло на його смугу руху. Бампером свого мікроавтобусу він також зачепив даний легковий автомобіль та проїхавши трохи далі зупинився. Вийшовши з автомобіля, він підбіг до легкового автомобіля «Шевроле», який потрапив у ДТП. Його водій - потерпілий бігав поряд з автомобілем увесь в крові та просив допомогти його пасажиру. Коли він з ще одним водієм, який зупинився у місці ДТП, підійшли до пасажира автомобіля «Шевроле», то виявилось, що останній вже мертвий. Відійшовши в сторону, він став попереду вантажного автомобіля «ЗІЛ», з яким зіткнувся легковий автомобіль. Там на той момент знаходилось троє чоловіків, одним з яких був підсудний ОСОБА_6 . Вони ні до легкового автомобіля ні до потерпілого не підходили. Чи перебували вони у стані алкогольного сп`яніння йому невідомо. Поки він пересадив своїх пасажирів до іншого маршрутного автобусу, вказані чоловіки з місця ДТП зникли.
Свідок ОСОБА_15 стверджував, що вантажний автомобіль «ЗІЛ» на автошляху був непомітний із-за того, що на ньому не було жодного освітлення та його габаритні вогні не світились. В момент роз`їзду його автомобіля з автомобілем «ЗІЛ» на капоті останнього людей не було та капот автомобіля був закритий. Вважає, що оскільки вантажний автомобіль стояв під уклоном, його можна було прибрати за межі проїзної частини. Позаду вантажного автомобіля людей він не бачив.
Свої покази потерпілий ОСОБА_10 підтвердив в ході очних ставок з ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та заперечив факт надання йому світлових сигналів ОСОБА_12 ( т.1 а.с. 230,231,232 ).
Факт зіткнення транспортних засобів підтверджується наявністю механічних ушкоджень, зафіксованих протоколами огляду транспорту та фототаблицями до них (т.1 а.с. 28-31, 35-41, 19-21).
Факт спричинення потерпілому ОСОБА_14 тілесних ушкоджень в результаті контакту транспортних засобів встановлено згідно протоколу огляду трупа та фототаблиці до нього від 24.12.2011 року, з якого слідує, що в приміщенні моргу Бердичівської ЦМЛ було оглянуто труп ОСОБА_14 та на ньому виявлено тілесні ушкодження, отриманні ним внаслідок ДТП (т. 1 а.с.50-54).
Обстановка та обставини спричинення дорожньо-транспортної пригоди відтворювались в ході досудового слідства по справі за участю водіїв ОСОБА_18 , ОСОБА_15 і ОСОБА_10 .
Так, відповідно до протоколу відтворення обстановки і обставин події та схеми до нього від 10.01.2012 р. за участю водія ОСОБА_19 останній розповів та на місці показав про обставини виникнення ДТП. Також було визначено розташування автомобіля «ЗИЛ 431410», державний номер НОМЕР_1 , під його керуванням, а саме на правій смузі руху в напрямку м. Бердичева перед ДТП, що не суперечить матеріалам справи ( т.1 а.с.233-234). Зазначений протокол підписаний водієм ОСОБА_6 без зауважень.
Відповідно до протоколу відтворення обстановки і обставин події та схеми до нього від 10.01.2012 р. за участю водія ОСОБА_15 , останній розповів та на місці показав про обставини виникнення ДТП. Також було визначено розташування автобуса «MERCEDES-BENZ 312 D», державний номер НОМЕР_4 , під його керуванням на час руху до ДТП, положення автомобіля «3IЛ 431410», державний номер НОМЕР_1 , на зустрічній для нього смузі, а також відстань, на якій на його смугу руху виїхав автомобіль «CHEVROLET - Lacetti NF196», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 , що не суперечить матеріалам справи (т.1 а.с. 235-236).
Відповідно до протоколу відтворення обстановки і обставин події та схеми до нього від 10.01.2012 р. за участю водія ОСОБА_10 останній розповів та на місці показав про обставини виникнення ДТП. За його участю було визначено розташування автомобіля «CHEVROLET - Lacetti NF196», державний номер НОМЕР_3 , під його керуванням, а саме на правій смузі на час руху в напрямку м. Бердичева до ДТП, об`єктивну видимість перешкоди (вантажного автомобіля «ЗИЛ 431410», державний номер НОМЕР_1 , на цій же смузі без ввімкнених габаритних ліхтарів і світлової аварійної сигналізації), яка складає 24.3 м, та видимість елементів проїзної частини, яка складає 54,0 м, що не суперечить матеріалам справи та узгоджується з висновками авто-технічної експертизи №3/58 від 23.02.2012 p. (т.1 а.с.237-238, 245-251).
Наявність і тяжкість тілесних ушкоджень заподіяних потерпілому ОСОБА_10 внаслідок скоєння ДТП, а також причину смерті ОСОБА_14 встановлено згідно висновків судово-медичних експертиз, які містяться в матеріалах кримінальної справи.
Згідно висновку авто-технічної експертизи №3/58 від 23.02.2012 p., в наведених дорожніх умовах швидкість руху автомобіля «CHEVROLET - Lacetti NF196», державний номер НОМЕР_3 , відповідно до вимог п.12.2 Правил дорожнього руху, за видимістю дороги 55,3 м., не повинна була перевищувати 85,1...88,2 км/год.
В наведених дорожніх умовах обрана водієм автомобіля «CHEVROLET - Lacetti NF196», державний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_10 швидкість руху керованого ним автомобіля, яка складала 80 км/год., не перевищувала граничну швидкість руху (85,1...88,2 км/год.), обмежену відповідно до вимог п.12.2 Правил дорожнього руху України.
В умовах даної пригоди, з технічної точки зору, водій автомобіля «CHEVROLET - Lacetti NF196», державний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_10 не мав технічної можливості запобігти наїзду на задню частину неосвітленого автомобіля «3IЛ 431410», державний номер НОМЕР_1 , шляхом своєчасного гальмування з моменту виявлення перешкоди в ближньому світлі фар керованого ним автомобіля.
Враховуючи те, що дана ДТП була скоєна в умовах зустрічного роз`їзду автомобілів «CHEVROLET - Lacetti NF196», державний номер НОМЕР_3 та «MERCEDES-BENZ 312 D», державний номер НОМЕР_4 , технічна можливість для водія ОСОБА_10 запобігти наїзду на перешкоду шляхом застосування маневру її безпечного об`їзду (зміна смуги руху із виїздом на смугу, призначену для руху в зустрічному напрямку) з моменту виникнення небезпеки для руху, в даному випадку не визначалась, оскільки даний маневр не виключав можливість виникнення зіткнення між вказаними автомобілями.
В умовах даної пригоди, з технічної точки зору, водій автомобіля «MERCEDES-BENZ 312 D», державний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_15 не мав технічної можливості запобігти зіткненню із рухаючимся в зустрічно-перехресному напрямку автомобілем «CHEVROLET - Lacetti NF196», державний номер НОМЕР_3 , з моменту виїзду останнього на смугу зустрічного руху (з моменту виникнення небезпеки для руху), шляхом своєчасного застосування термінового гальмування, оскільки в даний момент водій ОСОБА_20 знаходився в аварійній ситуації.
Технічна можливість запобігти зіткненню шляхом застосування маневру безпечного об`їзду з моменту виникнення небезпеки для руху в даному випадку не визначалась, тому що застосувати маневр об`їзду для запобігання дорожньо-транспортної пригоди можна рекомендувати лише для об`їзду нерухомої перешкоди, а якщо виникає небезпека для руху, то у відповідності до п.12.3 Правил дорожнього руху України, необхідно застосовувати лише гальмування.
У даній дорожній обстановці водієві автомобіля «CHEVROLET - Lacetti NF196», державний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_10 необхідно було діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України.
З технічної точки зору, на підставі проведеного дослідження, дії водія автомобіля «CHEVROLET - Lacetti NF196», державний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_10 щодо вказаної вище вимоги п.12.3 не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
У даній дорожній обстановці водієві автомобіля «MERCEDES-BENZ 312 D», державний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_15 необхідно було діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України.
З технічної точки зору, на підставі проведеного дослідження, дії водія автомобіля «MERCEDES-BENZ 312 D», державний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_15 щодо вказаної вище вимоги п.12.3 не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
У даній дорожній обстановці водієві автомобіля «3IЛ 431410», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_21 необхідно було діяти відповідно до вимог п.1.3, п.1.5, п.15.14, п.9.9 «а», п.9.10 «б», п.9.11 Правил дорожнього руху України.
В умовах даної пригоди, з технічної точки зору, в діях водія ОСОБА_19 вбачаються невідповідності вимогам п. 15.14, п.9.9 «а», п.9.10 «б», п.9.11 Правил дорожнього руху України.
З технічної точки зору причина виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди - наявність на проїзній частині дороги в темний час нічим не позначеної (малопомітної) перешкоди (автомобіля «3IЛ 431410», державний номер НОМЕР_1 ), видимість якої значно менше відстані, необхідної для своєчасної і термінової зупинки автомобіля «CHEVROLET - Lacetti NF196», державний номер НОМЕР_3 ( т.1 а.с.245-251).
На підставі вищенаведених та інших досліджених в судовому засіданні доказів місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини засудженого ОСОБА_6 у виникненні даної ДТП.
Покарання призначене ОСОБА_6 відповідає вимогам ст.65 КК України, призначене у межах, установлених у санкції ст.286 ч.2 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, встановлених судом.
З висновками місцевого суду погоджується й колегія апеляційного суду.
Всі докази, викладені у вироку суду є допустимими та узгодженими між собою.
Доводи апелянта захисника ОСОБА_7 про безпідставне відхилення судом першої інстанції клопотань щодо повторного відтворення обстановки і обставин події апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки таке відтворення провадилося за участю як засудженого ОСОБА_6 так і потерпілого ОСОБА_10 , зауваження від жодного учасника слідчої дії не надходило. Посилання захисника на те, що фактично швидкість автомобіля «CHEVROLET - Lacetti NF196», державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_10 не була встановлена, а зазначена лише зі слів самого потерпілого не спростовує висновків авто-технічної експертизи №3/58 від 23.02.2012 pоку щодо визначення винуватості ОСОБА_6 . Посилання захисника на те, що при відтворенні обстановки та обставин події ОСОБА_6 не знаходився в автомобілі потерпілого і не контролював швидкість та відстань, з якої потерпілий міг бачити перешкоду (автомобіль ЗІЛ) також не спростовує висновки суду першої інстанції, оскільки сам ОСОБА_6 на час ДТП також не був присутній в автомобілі потерпілого і не може об`єктивно визначити зазначені виміри.
Крім того, безпідставне посилання апелянта захисника ОСОБА_7 на те, що при відтворенні обстановки і обставин події на ОСОБА_6 чинився тиск з боку працівників правоохоронних органів. Так, вказані обставини були предметом дослідження суду першої та апеляційної інстанції і з цього приводу є постанова про закриття кримінального провадження від 19.08.2014 року відносно працівників міліції ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , якою встановлено, що в їх діях відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України (а.с.60-65 т.3). Зазначена постанова є чинною.
Лист заступника начальника Управління ДСБЕЗ МВС України в Житомирській області від 01.05.2014 року, наданий захисником ОСОБА_7 про те, що капітан міліції ОСОБА_23 заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності жодним чином не спростовує висновки постанови про закриття кримінального провадження від 19.08.2014р., яка є чинною.
Доводи апеляції захисника ОСОБА_7 про те, що судом не перевірено і не встановлено гальмовий шлях автомобіля «CHEVROLET - Lacetti NF196», державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_10 безпідставні, оскільки вказані обставини були предметом дослідження авто-технічної експертизи №3/58 від 23.02.2012 p., якою встановлено, що в умовах даної пригоди, з технічної точки зору, водій автомобіля «CHEVROLET - Lacetti NF196», державний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_10 не мав технічної можливості запобігти наїзду на задню частину неосвітленого автомобіля «3IЛ 431410», державний номер НОМЕР_1 , шляхом своєчасного гальмування з моменту виявлення перешкоди в ближньому світлі фар керованого ним автомобіля. Крім того, експертом було розраховано експериментальним шляхом зупиночний шлях автомобіля «CHEVROLET - Lacetti NF196», державний номер НОМЕР_3 , який склав 66,8-69,7 м, що виключає можливість уникнення ДТП шляхом своєчасного термінового гальмування з моменту виявлення перешкоди (а.с.245-251 т.1).
Крім того, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що обставини, які він зазначає в апеляції, як то непристебнутість паском безпеки потерпілого ОСОБА_14 , не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
Доводи апеляції захисника ОСОБА_7 про те, що висновки судової авто-технічної, транспортно-трасологичної експертиз сумнівні і судом було безпідставно відмовлено у проведенні повторної комплексної комісійної експертизи, визначення профілю дороги на місці ДТП, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_24 підтвердив свій висновок та чітко і категорично заявив, що експертизу було проведено без порушень Методики у відповідності до встановлених даних, які були достатніми для встановлення об`єктивних даних (т.3 а.с.90, 289-292 ).
Отже, відповідно до ст. 75 КПК України 1960 року, повторні експертизи можуть бути призначені у випадку, коли висновок експерта буде визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або інакше викликає сумніви в його правильності.
Оскільки висновки експерта узгоджуються з встановленими судом обставинами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для призначення повторних експертиз.
Доводи апеляції захисника ОСОБА_7 про те, що судом необґрунтовано було відхилено клопотання про огляд складом суду місця події апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки минув значний час з події ДТП і з цього приводу судом першої інстанції було вирішено питання в судовому засіданні з урахуванням думки інших учасників процесу. Надані в судовому засіданні апеляційного суду фрагмент топографічної карти та ксерокопії фото автошляху на 7 аркушах апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки вони є неналежними та недопустимими доказами в розумінні вимог ст.83 КПК України 1960 року.
При цьому, жодного клопотання від сторони захисту щодо призначення експертиз в судовому засіданні апеляційного суду не заявлялося.
Доводи апеляції захисника про те, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено у додатковому допиті потерпілого ОСОБА_10 та те, що відтворення обстановки і обставин події за участю ОСОБА_12 відбувалося з порушенням вимог закону, а саме у денний час (а.с.140-145 т.2) не впливає на правильність висновків суду першої інстанції, тому не є підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що згідно вимог п.9.10 Правил дорожнього руху України знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар встановлюється на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 40 метрів поза межами населеного пункту у разі вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги, а з показів свідка ОСОБА_12 вбачається, що він сигналізував ліхтариком стоячи позаду автомобіля ЗИЛ на краю проїзної частини (а.с.82 т.1), що є грубим порушенням правил дорожнього руху і вводить в оману інших учасників дорожнього руху та не виконує попереджувальної функції щодо безпеки дорожнього руху в темну пору доби.
Отже, з матеріалів кримінальної справи вбачається, що в ході досудового слідства було проведено усі необхідні слідчі дії та судові експертизи, які сприяли всебічному, повному та об`єктивному дослідженні обставин справи. Докази добуті в ході досудового слідства та встановлені судом першої інстанції узгоджуються між собою. Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи.
Доводи апеляції захисника ОСОБА_7 щодо невідповідності розміру моральної шкоди потерпілим, який на його думку не був мотивований, оскільки не проведено жодної експертизи з цього приводу також не ґрунтуються на законі.
Так, відповідно до ч.1 ст.49 КПК України 1960 року потерпілим визнається особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.
Відповідно до ч.5 ст.49 КПК України 1960 року у справах про злочини, внаслідок яких сталася смерть потерпілого, права, передбачені цією статтею, мають його близькі родичі.
Відповідно до п.11 ст.32 КПК України 1960 року у кримінальному процесі близькі родичі - це батьки, дружина, діти, рідні брати і сестри, дід, баба, внуки.
При цьому, відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи наведене та те, що моральну шкоду потерпілому ОСОБА_10 було спричинено у зв`язку із знищенням його майна з вини засудженого ОСОБА_6 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог потерпілого у вказаній частині.
Враховуючи, що ОСОБА_9 є рідною сестрою загиблого при ДТП ОСОБА_14 , то вона має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди у відповідності з наданими доказами ( т.2 а.с.124, т.3 а.с.9).
Моральна шкода потерпілої ОСОБА_9 полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із втратою рідного брата, з яким вона знаходилася у теплих родинних стосунках.
Враховуючи, вимоги розумності та справедливості, те, що ОСОБА_9 втратила близьку людину, а життя людини це найвища цінність відповідно до Конституції України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині в розмірі 100 000 грн. Враховуючи, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_10 втратив своє майно, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відшкодування моральної шкоди в розмірі 8 000 грн. Такий розмір відшкодування моральної шкоди колегія суддів вважає розумним та справедливим.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення цивільних позовів щодо відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілих та Бердичівської ЦМЛ, які підтверджені наданими по справі доказами ( а.с.83, 214 т.1, а.с.40-50, 124, 133-134 т.2, а.с.9 т.3 ).
Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, відсутності істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які б безумовно тягнули за собою скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вироку суду.
На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_6 слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 365, 366, 377 КПК України 1960 року, колегія суддів, -
Апеляцію захисника ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Судді: