Справа № 455/1300/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/990/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу № 455/1300/14-к про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого, проживаючого у АДРЕСА_1 за ч.2 ст. 240 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, проживаючого у АДРЕСА_2 за ч.2 ст. 240 КК України,

з участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

виправданих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Старосамбірського району Львівської області ОСОБА_9 на вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано невинуватими за ч.2 ст.240 КК України та виправдано. Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку органом досудового розслідування ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачувались у тому, що 16 липня 2014 року близько 12 години, приїхавши на транспорті, а саме ОСОБА_6 на тракторі марки «ЮМЗ» д.н.з. НОМЕР_1 ; ОСОБА_7 на автомобілі марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 , жителю с. Солянуватка Старосамбірського району Львівської області, на прибережну смугу річки Вигор, навпроти фермерського приміщення, яке знаходиться у с. Підмостичі Старосамбірського району Львівської області, умисно, за попередньою змовою, з метою добування корисних копалин загальнодержавного значення, в порушення встановленого законом порядку, без отримання спеціального дозволу на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, в порушення ст. 19 Кодексу України «Про надра», здійснили забір та погрузку корисної копалини загальнодержавного значення сировини піщано-гравійної (гравію) на загальну кубомасу - 6 м3, яка згідно постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994 року «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, видобування якої, без відповідних на це документів, заборонено, чим спричинили згідно Методики визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами, затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 29.08.2011 року № 303, шкоду державі в розмірі 1227 гривень 74 копійки.

Таким чином органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було кваліфіковано за ч.2 ст. 240 КК України, а саме як незаконне видобування сировини піщано-гравійної (гравію), яка відноситься до корисливих копалин загальнодержавного значення.

Виправдовуючи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 суд, як це видно із вироку, оцінивши представлені докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що в діях обвинувачених є склад інкримінованого кримінального правопорушення. Вказав, що прокурором не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів.

На даний вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає цей вирок незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповноти судового розгляду та з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому не погоджується із висновком суду, що прокурором не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів щодо скоєння обвинуваченими інкримінованого їм кримінального правопорушення. Звертає увагу, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на досудовому слідстві свою вину визнали повністю а в судовому засіданні вину визнали частково. При цьому не заперечували факту події, місця та часу вчинення кримінального правопорушення. Не погоджується із тим, що суд визнав недопустимим доказом протокол огляду місця події від 16.07.2014 року, схему та фототаблиці до нього, в той час як при складанні протоколу не були порушені вимоги, передбачені ст. 87 КПК України, і у цьому протоколі зафіксовані фактичні обставини, які підтверджені в ході судового засідання. Вказує, що судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, при наявності суперечливих доказів суд не зазначив чому взяв до уваги одні докази та відкинув інші. Вважає, що вина ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у інкримінованому їм кримінальному правопорушенні є доведеною. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 . ОСОБА_7 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України, та призначити їм покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, та відповідно до ст. 75 КК України звільнити їх від відбування покарання з випробування та з іспитовим строком два роки, з покладенням на них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Заслухавши доповідь судді, виступи прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу, однак в судових дебатах просили призначити новий розгляд в суді першої інстанції із-за допущених судом істотних порушень КПК України, виступи виправданих та їх захисника, які заперечили проти апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без зміни, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а вирок до скасування, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону.

Згідно із ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінально- процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 367 КПК України під час постановлення вироку ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті, крім складу суду, який здійснює судовий розгляд. Згідно положень цієї статті перебування в нарадчій кімнаті осіб, які не входять до складу суду, будь-яке їх спілкування із суддями, навіть якщо воно не пов`язане з цим судовим провадженням, незалежно від тривалості їх перебування, є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Як видно із матеріалів справи № 455/1300/14-к щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 головуючим суддею був визначений суддя ОСОБА_1 , який і постановив оскаржуваний вирок. Проте, згідно наявного у матеріалах справи оригіналу вироку такий був внесений в автоматизовану систему документообігу особою на прізвище Поручник, який в свою чергу не входив до складу суду, що здійснював судовий розгляд кримінального провадження. Судове рішення, яке б давало колегії суддів підстави вважати, що внесений Поручником в автоматизовану систему документообігу суду вирок є копією, у матеріалах справи відсутнє.

Згідно вимог ч.3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право і повинен встановити, чи відповідає вимогам КПК обвинувальний акт (ст.291 КПК). Якщо в обвинувальному акті виявлені недоліки, без усунення яких кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду, суд повертає його прокурору для виправлення та оформлення згідно з вимогами закону.

Проте, суд при підготовчому судовому засіданні не звернув уваги, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не відповідає вимогам КПК України. Зокрема, як видно із матеріалів справи ( т.1 а.с.2-4) обвинувальний акт не містить підпису прокурора, який його затвердив, а підписаний лише слідчим, що суперечить вимогам ч.3 ст. 291 КПК України, та не зважаючи на це, призначив кримінальне провадження до судового розгляду.

Згідно із п.6 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 необхідно скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції кримінального провадження № 0000012 зі стадії прийняття його судом до провадження і проведення підготовчого судового засідання.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Старосамбірського району Львівської області ОСОБА_9 задоволити частково.

Вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд Старосамбірським районним судом Львівської області кримінального провадження № 0000012 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4