КП№ 278/595/14-к
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
13 листопада 2015 року м.Житомир
Колегія суддів Житомирського районного суду Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю: секретаря с/з ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15
потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, монтажника СП «Житомир-Агробудсервіс», розлученого, раніше не судимого в порядку ст.89 КК України.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Токмак Запорізької області, громадянина України, не працюючого, одруженого, має дитину 2013 року народження, мешканця АДРЕСА_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 , не судимого,-
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, не працюючого, неодруженого, має дитину 2012 року народження, мешканця АДРЕСА_4 , судимого:
- 17.05.2001 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч.3 ст.142, ч. 3 ст.140 КК України на 6 років позбавлення волі;
- 25.07.2007 року Корольовським районним судом м. Житомира за ч.2 ст.187, 71 КК України на 7 років 6 місяців 10 днів позбавлення волі. 16.07.2012 року постановою Бердичівського районного суду Житомирської області звільненого з місць позбавлення волі з заміною не відбутої частини покарання на 240 годин громадських робіт,-
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, не працюючого, неодруженого, мешканця АДРЕСА_4 , судимого:
- 17.05.2001 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч.3 ст.142, ч.3 ст.140 КК України на 7 років позбавлення волі;
- 02.04.2007 року Обухівським районним судом Київської області за ч.2 ст.153, 71 КК України на 6 років 5 місяців позбавлення волі, 21.11.2012 року звільненого з місць позбавлення волі умовно-достроково на 4 місяці 12 днів,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,
В С Т А Н О В И ЛА:
Обвинувачений ОСОБА_7 надав ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 інформацію про наявність у подружжя ОСОБА_18 значних грошових коштів. У подальшому ОСОБА_19 з метою вчинення розбійного нападу, спрямованого на заволодіння грошима в особливо великому розмірі, з проникненням до житлового будинку потерпілих по АДРЕСА_5 , організували та попередньо домовилися групою осіб про розподілення ролей, згідно з яким: брати ОСОБА_19 виконують розбійний напад з проникненням до житла та заволодівають грошима. ОСОБА_7 детально встановлює місце розташування будинку, кімнат в ньому, розпорядок життя подружжя. На виконання своєї ролі ОСОБА_7 одного разу сам, а потім із ОСОБА_20 та ОСОБА_9 протягом квітні початку травня 2013 прибували до вказаного будинку під надуманим приводом. Отриману інформацію ОСОБА_7 передав братам ОСОБА_19 . З метою подолання можливого опору потерпілих під час розбійного нападу ОСОБА_7 також повинен був забезпечити ОСОБА_8 і ОСОБА_9 револьвером і самому не знаходитись на місці злочину. За для цього ОСОБА_7 02.05.2013 у денний час у невстановленому місці передав ОСОБА_8 револьвер «МЕ-38 Magnum» та залишився в м. Бердичеві. Обвинувачений ОСОБА_20 за відведеною йому роллю забезпечував мобільність пересування, тобто перевезення до місця злочину та після вчинення розбійного нападу з метою уникнення викриття та затримання братів ОСОБА_19 , адже вчинив пособництво у розбійному нападі на потерпілих ОСОБА_18 з проникненням в житло та заволодіння грошима в особливо великому розмірі.
02.05.2013 близько 23-00 год., реалізуючи спільно розроблений з іншими обвинуваченими план заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 на неустановленому у ході розслідування легковому автомобілі марки «Опель» сірого кольору під керуванням ОСОБА_6 виїхали до с. Дідківці Чуднівського району Житомирської області. Де ОСОБА_6 висадив останніх на перехресті доріг до цього села, та повинен був чекати їх, щоб виконати свою роль те забрати ОСОБА_19 після вчиненого злочину.
Для реалізації умислу, направленого на вчинення розбійного нападу, брати ОСОБА_19 виконуючи відведену їм роль виконавців розбою, закривши обличчя масками, проникли через вхідні двері в середину будинку АДРЕСА_5 . При цьому останні мали заздалегідь заготовлений для вчинення цього злочину револьвер, якого надав ОСОБА_7 . Перебуваючи в будинку, діючи в рамках спільного умислу із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , з метою подолання волі потерпілих ОСОБА_18 до опору, ОСОБА_19 зв`язали останніх та нанесли їм декілька ударів, в область голови та тулубу. Внаслідок цього нападу ОСОБА_16 спричинили легкі тілесні ушкодження та фізичного болю ОСОБА_21 .
Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 винними себе у вчиненні злочину не визнали, стверджували, що цей злочин вчинили колишні працівники міліції ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які за своїми службовими обов`язками, ще у 2011 році достовірно дізналися про наявність у потерпілих значної суми доларів США. У подальшому саме ці працівники міліції планували заволодіти грошима ОСОБА_18 , про що розповідали ОСОБА_7 . Наполягали, що з метою уникнення відповідальності ОСОБА_6 обмовляє їх. ОСОБА_7 примусили до свідчень проти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а показання потерпілих є сумнівними. Втім на місці злочину їх не було, вони мають алібі на час вчинення інкримінованого їм злочину, зокрема, із ОСОБА_7 брати ОСОБА_19 познайомилися після злочину, під час святкування дня міста Бердичева 29.06.2013. ОСОБА_25 на місці злочину виявлений відбиток сліду від взуття, але слідством не було доведено, що він залишений саме обвинуваченими ОСОБА_19 . Вказували на незаконність проведення стосовно них негласних слідчих дій, недопустимість доказів, упередженість слідчих, просили виправдати за недоведеністю їх участі у вчиненні злочину.
Захисники обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_26 також зазначили, що винуватість їх підзахисних ОСОБА_19 та ОСОБА_7 в інкримінованому злочині не доведена, вказують на невідповідність висновків органу розслідування фактичним обставинам справи, неповноту і необ`єктивність досудового і судового слідств, істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, відсутності жодного належного та допустимого доказу у світлі рішень Європейського Суду з прав людини та процесуального закону. Просили суд ухвалити виправдувальний вирок стосовно братів ОСОБА_19 та ОСОБА_7 , повернути арештований в ході слідства автомобіль Volkswagen Т4, що належить на праві власності ОСОБА_27 , яким ОСОБА_8 керував за довіреністю (т.3 а.с.94-134).
За показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 він не має жодного відношення до вчинення цього злочину. Хоча і не заперечував, що від працівників ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 і ОСОБА_31 , він дізнався про наявність значних коштів у подружжя ОСОБА_18 , мешканців с. Дідківці. При цьому ОСОБА_32 і ОСОБА_33 розповідали, що вони під виглядом соціальних працівників побували в домі у ОСОБА_18 , та сказали, щоб ОСОБА_7 запропонував «провернути» цю справу ОСОБА_6 . Проте, пізніше ОСОБА_34 йому розповів, що діда ОСОБА_18 вже пограбували. Вказував, що визнавав свою винуватість у злочині в ході досудового розслідування під тиском працівників міліції. ОСОБА_7 також відмовився від своїх дій під час проведення з ним слідчого експерименту. Втім на запитання суду, чому він відшкодував потерпілим ОСОБА_18 частково заподіяну останнім 02.05.2013 року шкоду саме за розбійним нападом на них у розмірі 5 000 грн., ОСОБА_7 не зміг чітко відповісти, зазначивши, що хтось з працівників міліції йому порадив таке зробити.
Проте таки показання ОСОБА_7 суд розцінює критично. Так, ОСОБА_7 під час досудового слідства, маючи захисника, зі скаргами з приводу тиску з боку працівників міліції не звертався, після ознайомлення з матеріалами справи будь яких зауважень не висловлював, конкретизувати в суді в чому полягав психологічний тиск на нього не міг, до того ж змінені показання ОСОБА_7 спростовуються іншими дослідженими судом доказами.
Обвинувачений ОСОБА_6 пояснив суду, що з ОСОБА_19 він познайомився під час зборки меблів. За тиждень-два до скоєння злочину ОСОБА_7 попросив надати йому заправлене авто на 1 день, а також розповів, що є родина пенсіонерів з великими грошима. Потім наказав йому приїхати у м. Бердичів 02 травня 2013 року. В цей день він приїхав у м. Бердичів, але замість ОСОБА_7 його зустріли брати ОСОБА_35 та ОСОБА_36 . Він підвозив останніх до будинку (адресу не пам`ятає), де було взято чорний пакет з написом «БОСС». Зі слів ОСОБА_19 він зрозумів, що їм потрібно проїхати до с. Дідківці Чуднівського району, вони заправлять його автомобіль і за це добре заплатять. До цього він також одного дня приїздив у с. Дідківці з ОСОБА_7 , оглядали будинок потерпілих ОСОБА_18 . Він здогадувався, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 будуть викрадати гроші. Зокрема, він чув, як ОСОБА_37 в дорозі засипав, а інший дивувався його міцним нервам та спокійному стану перед справою, що будуть робити. Про розбій ОСОБА_20 не знав як і не знав про наявність у ОСОБА_19 револьвера. 2 травня 2013 у нічній час він разом із обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , приїхали в Чуднівський район, де біля лісосмуги на перехресті в напрямку с. Дідківці, брати сказали зупинитися і чекати на них на автовокзалі, надали мобільний телефонн, а самі з повним пакетом в руках пішли до будинку пішки. ОСОБА_6 чекав на останніх близько півтори години, але почувши звук сирені міліцейської машини, злякався та уїхав. Наступного дня ОСОБА_19 по телефону наказали, щоб він приїхав у м. Бердичів. При зустрічі останні сварилися на ОСОБА_6 за те, що він їх кинув, та сказали, що більше не хочуть мати з ним ніяких справ і дали 5000 доларів США за мовчання і ще 400 грн. на заправку автомобіля. Потерпілим він добровільно повернув усі гроші, що дали йому ОСОБА_19 . Він бажав заволодіти грошима ОСОБА_18 , але не шляхом розбійного нападу. У скоєному кається, вибачився перед потерпілими, просив його суворо не карати, та не позбавляти волі.
Захисник ОСОБА_15 зауважив про правдивість свідчень ОСОБА_6 та наявність у нього умислу на заволодіння грошима потерпілих, але шляхом крадіжки з проникненням до житлового будинку потерпілих, про що був попередній зговір. Проте подальші дії обвинувачених ОСОБА_19 , їх погрози та напад на потерпілих із застосуванням револьверу, що складають об`єктивну сторону розбійного нападу, вийшли за межі домовленості з ОСОБА_6 , а тому останній, як співучасник злочину не може нести відповідальність за вчинення виконавцем більш тяжкого злочину, про який вони не домовлялися. А тому просив дії обвинувачених ОСОБА_19 , як виконавців розбійного нападу на потерпілих розцінити як ексцес виконавця, а дії ОСОБА_6 кваліфікувати за ст.27, ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.75 КК України та врахувати ставлення ОСОБА_6 до свого злочину, щире каяття, добровільне відшкодування ним шкоди потерпілим, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій до нього з боку потерпілих, позитивну характеристику, наявність постійного місця роботи.
За свідченнями потерпілої ОСОБА_17 до їх будинку неодноразово приходили особи під виглядом соцпрацівників. Вказувала, що ОСОБА_38 вона бачила 2 рази, коли він приходив до їх будинку. Він більший з них і весь час відвертався. 18.04.2015 у них в будинку побили вікна, вона викликала міліцію. В ночі 03.05.2015 двоє увірвалися в будинок, були в масках. Питали де гроші, при цьому декілька разів наполегливо твердили, що у них дуже «хороша наводка» на потерпілих. При цьому ОСОБА_19 старший вистрілив із пістолета в стіну біля її голови. Потерпілим зв`язали руки і ноги. Почали наносити їй удари по різних частинах тіла, вона відчувала сильний біль. А менший ОСОБА_19 в цей час бив її чоловіка. Більший ОСОБА_19 із пляшки залив їй в рот невідому рідину, від чого потерпілій стало погано. Шукали гроші, викидали речі з шафи. Під час нападу вони забрали 85 000 доларів США, що зберігалися у них з продажу квартири в Росії і 30 000 грн. Після вчинення злочину обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_6 частково повернули забрані у них гроші. Цивільний позов підтримала, погодилася із покаранням для обвинувачених, яке запропонував прокурор.
Потерпілий ОСОБА_16 надав аналогічні показання, вказуючи, що в ночі 2- є в масках зламали вхідні двері та вскочили в будинок. Його били, вимагали грошові кошти, вдарили пістолетом по голові, вистрелили у стіну, їм з дружиною зв`язали руки, ноги. Залили в рот щось дуже неприємне, забрали усі грошові кошти, що вони мали. Після нападу викрадені гроші частково повернули лише обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . До останнього він претензій не має. Цивільний позов також підтримав повністю.
З аналізу наведених доказів вбачається, що показання потерпілих збігаються із поясненнями обвинуваченого ОСОБА_20 , безпосереднього очевидця та учасника подій, що відбувалися вночі 02.05.2013. Так він протягом всього досудового і судового слідств, у присутності захисників, обізнаний у своєму праві не давати показання проти себе, вказував, на обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як на безпосередніх виконавців проникнення до житлового будинку потерпілих ОСОБА_18 у с.Дідковці та яких він особисто підвозив до цього села і яких він повинен був забрати після злочину, а також про те, що за це він 03.05.2013 отримав 5000 доларів США від ОСОБА_19 . Потерпіла ОСОБА_17 також серед нападаючих впізнала ОСОБА_39 . ОСОБА_6 також вказував на ОСОБА_7 , з яким вони вдвох напередодні приїздили в с. Дідковці та оглядали будинок ОСОБА_18 .
Свідок ОСОБА_40 пояснив, що його односелець ОСОБА_33 взяв у нього револьвер «МЕ-38 Magnum» на продаж, але не продав та повернув його. Про те, що за допомогою цього револьверу скоєний злочин, він не знав.
Свідок ОСОБА_41 пояснила, що обвинувачений ОСОБА_42 приїжджав до неї додому в м. Київ і як столяр, контролював роботу по демонтажу балкону, потім повернувся до м. Бердичів. Також стверджувало, що ОСОБА_43 приїздив до неї у гості до Пасхи і після, гостював тиждень.
ОСОБА_44 , ОСОБА_45 свідчили, що з 2 на 3 травня 2013 року вони були в гостях в м. Бердичеві у ОСОБА_46 , і близько 3-ої годині ночі поїхали додому на таксі. Зазначили, що запам`ятали дату, оскільки це був «Чистий четвер» перед ОСОБА_47 .
ОСОБА_48 , показала, що з ОСОБА_49 вони зустрічаються на протязі п`яти останніх років. 1 Травня 2013року вони разом працювали в городі, 2 Травня після 20-00 год. до них в гості приходила родина ОСОБА_50 , розійшлися усі після 1 - ої год. ночі. Наступного дня після 12-00 год. вони допомагали перевозити речі брату ОСОБА_51 - ОСОБА_52 . У квітні-травні ОСОБА_43 приїздив до неї в м. Київ, де допомагав робити ремонт. Також зазначила, що ОСОБА_6 не знає, а з ОСОБА_7 познайомилась на дні міста в червні 2013 року.
Свідок ОСОБА_53 мати обвинувачених, стверджувала, що з 1 по 4 травня 2013 року її сини знаходились вдома біля батька, якому зробили операцію. 1 - го Травня вони разом садили город, син ОСОБА_37 сказав, що буде переїжджати на ОСОБА_54 , цього ж дня син ОСОБА_36 з ОСОБА_55 поїхали до себе додому, а вона з чоловіком залишились самі. 3-го травня ОСОБА_37 перевозив речі з самого ранку до нової оселі і вони усі йому допомагали.
Аналіз показаній свідків захисту доводить, що вони не збігаються в деталях. Зокрема, за свідченням ОСОБА_53 та ОСОБА_56 . ОСОБА_43 одночасно до Пасхи був в м. Бердичеві та в м. Києві; різними є часи перебування родини ОСОБА_50 у гостях у ОСОБА_46 в показаннях наведених свідків, а також не збігається і час, коли усі 3.05.2013 допомагали ОСОБА_57 з переїздом з самого ранку чи після 12-ої год. У той же час за даними дослідженого протоколу зняття інформації з транспортних комунікаційних мереж ОСОБА_58 у розмові із ОСОБА_59 вказував про необхідність заплутати показання свідків « ОСОБА_60 » та «Вови» проти них і знайти таких свідків, які б вказувати, що 03.05.2013 він переїжджав. (т.3 а.с.247-248). За таких обставин суд вважає, що показання цих свідків не доводять алібі братів ОСОБА_19 .
За свідченнями ОСОБА_61 вона знайома з ОСОБА_62 і ОСОБА_63 17 грудня 2014 року зранку їй зателефонував незнайомий і сказав, що ОСОБА_33 прийде до неї на роботу. Останній приїхав з двома незнайомими чоловіками сказав, щоб вона заплатила 20 000 доларів США і вони заберуть свої показання. На її запитання кому підуть ці кошти, почула що двом « ОСОБА_64 ». Ця розмова відбулася в готельному комплексі в м. Бердичеві. Вважає, що до неї звернулися тому, що вона близька подруга ОСОБА_65 . Таки свідчення на думку суду не впливають на кваліфікацію дій обвинувачених.
Вина обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, підтверджується іншими дослідженими доказами:
Протоколом огляду місця події від 03.05.2013 домоволодіння АДРЕСА_5 з якого вбачається, що замок на правій частині вхідних дверей містить сліди пошкодження з відломом частини деревини ( т.1 а.с. 11-13, т.2 а.с.185-186); Наведене узгоджується з даними експертизи №1/759 від 18.06.2013 року що відображає наявність на зворотній поверхні фрагмента дерев`яної планки з вхідних дверей будинку АДРЕСА_5 слідів застосування знарядь зламу, які утворились внаслідок віджиму ( т.1 а.с. 57-59).
Протоколом додаткового огляду місця події від 10.10.2013 року будинку потерпілих, а саме кімнати, де зі слів ОСОБА_16 на нього був вчинений розбійний напад, виявлено пошкодження в стіні кімнати та вилучено металевий деформований предмет сірого кольору під шаром пилу на підлозі у куті пошкодженої стіни (т.2 а.с. 185-193). Якого у подальшому разом із револьвером було направлено на експертизу.
Відповідно до результатів криміналістичної експертизи від 27.12.2013 за №1/1733 вилучений предмет з будинку потерпілих є деформованою кулею від патрона ОСОБА_66 кільцевого запалення кал. 4 мм. В процесі цього ж дослідження було також визначено, що вилучений револьвер є револьвером «МЕ-38 Magnum» № НОМЕР_1 кал. 4мм. під патроном Флобера кільцевого запалення кал. 4 мм., який не відноситься до вогнепальної зброї, є справним та призначений для тренувальної стрільби (т.3 а.с. 73-78).
Актом застосування службового собаки з фото таблицями до нього, на предмет виявлення слідів злочину, за яким прослідковується напрям руху від вікна будинку потерпілих АДРЕСА_5 , де виявлені та вилучені сліди відбитку взуття, від яких службова собака пройшла до паркану, де відбувалось проникнення у будинок та повернула до розбитого вікна, а згодом до паркану, звідки вивела до вул. Колгоспної та звернула на вул. Лесі Українки, довівши до кладовища та провівши до лісосмуги с. Дубище, с. Дідківці (т.1 а.с.14-23). Наведене не суперечить показанням ОСОБА_6 про місце, куди він підвозив обвинувачених ОСОБА_19 перед їх нападом на будинок потерпілих.
За висновком судово-медичної експертизи № 96 від 09.05.2013 року у ОСОБА_16 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: саден лівої біля вушної ділянки, 1-го пальця лівої кисті, правого плеча, синців правої потиличної ділянки, садна грудної клітки. Потерпілому було нанесено не менш 11 ударів майже одразу, час їх спричинення відповідає дню розбійного нападу на них. Потерпіла ОСОБА_17 за станом здоров`я на експертизу не з`явилася ( т.1 а.с.39,41);
Таким чином показання потерпілих щодо незаконного проникнення в їх будинок через вхідні двері, нападу на них, спричинення тілесних ушкоджень, здійснення при цьому пострілу з револьверу у стіну знайшло своє об`єктивне підтвердження в суді.
Протоколом обшуку помешкання ОСОБА_9 від 11.10.2013 по АДРЕСА_4 , в ході якого було виявлено картонні упаковки стартових пакетів «Київстар» до мобільних номерів: « НОМЕР_2 », « НОМЕР_3 » та пластикову картку від стартового пакету «Київстар» за номером « НОМЕР_4 », а також два гарантійні талони на телефони «ІМЕІ» заповнені на ім`я ОСОБА_8 (т.1 а.с. 251-256).
Протоколом обшуку помешкання ОСОБА_8 від 12.10.2013 у АДРЕСА_6 за яким були також виявлені мобільні телефони з сім картками за номерами « НОМЕР_5 » та « НОМЕР_6 », паспорт для виїзду закордон на ім`я ОСОБА_8 , ноутбук та предмети одягу останнього (т.1 а.с. 259-265).
Протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій на підставі ухвали Апеляційного суду Житомирської області № 4-541 від 15.11.2013 року з яких судом достовірно встановлено, що ОСОБА_8 , перебуваючи під вартою, давав інструкції своїм близьким та знайомим щодо здійснення погроз і розправи з ОСОБА_67 і ОСОБА_68 і примушення їх до відмови від показів, які вони давали на досудовому слідстві. При цьому детальний аналіз розмов у взаємозв`язку з іншими доказами дає підстави для висновку суду, що саме обвинувачені брати ОСОБА_8 . ОСОБА_9 вчинили вказаний злочин.( т.3 а.с. 233-285).
Протоколом пред`явлення особи до впізнання з фототаблицями, в ході проведення якого потерпілий ОСОБА_16 упізнав особу, яка напередодні розбійного нападу приходила до нього додому під виглядом соціального працівника. Цією особою виявився обвинувачений ОСОБА_7 (т.2 а.с. 165-170).
Протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицями від 10.10.2013 року в с. Дідківці Чуднівського району за участю обвинуваченого ОСОБА_69 , в ході проведення якого останній на місці вчинення злочину добровільно показав і розказав, як приходив до будинку потерпілих спочатку разом з ОСОБА_23 для його огляду, у якому збирались вчинити розбійний напад, де останній, стоячи на веранді будинку, представився працівником міліції та вів бесіду з потерпілими. Згодом учасники слідчої дії направились до містка, неподалік річки Тетерів у с. Дідківці, де ОСОБА_7 вказав на ділянку місцевості на краю проїжджої частини, де за поясненнями останнього він приїжджав разом з іншими обвинуваченими приблизно за два тижня до вчинення злочину аби показати ОСОБА_8 будинок для подальшого вчинення розбійного нападу у ньому (т.2 а.с. 172-179). Дані слідчого експерименту збігаються із свідченнями потерпілих та показаннями ОСОБА_6 та іншими доказами.
Протоколом зняття інформації з транспортних комунікаційних мереж на підставі ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 15.11.2013 № 4-541, з якого вбачається, що в розмові між братами ОСОБА_19 явно прослідковуються відомості про інших обвинувачених та часткові дані про вчинений ними злочин. Так ОСОБА_19 стало відомо, що у ході розслідування «Жора» і «Вова» якими є ОСОБА_70 та ОСОБА_71 розказали органам розслідування про обставини вчинення розбійного нападу на ОСОБА_18 . При цьому вони обговорюють конкретні факти саме по даному кримінальному провадженню, зокрема, показання ОСОБА_72 у ході розслідування, які йому надав прочитати слідчий, що ОСОБА_72 бачив револьвер у ОСОБА_19 перед нападом, їх зустрічі, його перевезення до лісосмуги с. Дідківці, що останні 03.05. 2013 в ранці дали йому долари США після нападу, а він, нібито образившись, кинув ці грошові кошти обратно тощо. Розмовляють і про показання ОСОБА_7 , де він також викриває злочин. При цьому ОСОБА_8 говорить братові про те, що «…він бачить картину реальніше, і проти таких залізних показів , не попреш до тих пір, поки вони їх не змінять». З їх розмов також вбачається, що з ОСОБА_7 товарищують з дитинства. Далі ОСОБА_9 говорив, що давно потрібно було закінчувати усі справи з «Жорою». А також брати домовляються про те,що слід також розповісти про злочини, які вчиняли «Жора» коли був працівником міліції разом і «Вовою» та про які їм відомо, намагаються найти грошові кошти у знайомих для внесення застави тощо. Також обвинувачені обговорювали, що судити їх будуть у м. Бердичеві, оскільки у м. Чуднові, де був вчинений злочин, нема складу суду. Також ОСОБА_9 запевняв, що «куплять суддю» (т.3 а.с. 233-272).
Твердження захисту про незаконність проведення стосовно обвинувачених негласних слідчих дій, що за принципом «отруєного дерева» тягне недопустимість, недостовірність та неналежність інших доказів не ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві. Так у відповідності до вимог ст.246 КПК наведені негласні слідчі дії проведені у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину. Згідно із вимогами ст.ст.247, 248 КПК України дозвіл на проведення негласних дій надано за ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 15.11.2013 № 4-541, у межах територіальної юрисдикції органу досудового розслідування. Вид негласної слідчої дії, на який наданий, її строк відповідають положенням ч.ч.3,4 ст.248 КПК України. Під час судового слідства на запит суду в.о. голови Апеляційного суду Житомирської області підтвердила факт ухвалення слідчими суддями судових рішень про надання дозволів на проведення негласних слідчих дій стосовно обвинувачених ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_7 а ОСОБА_6 (т.2 а.с. 178, 184,194). А тому суд визнав досліджені судом дані проведених негласних дій у даному провадженні такими , що відповідають положенням ст.94 КПК України і позволяють унікально ідентифікувати абонентів спостереження.
Посилання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та їх захисників про причетність до цього злочину колишніх працівників міліції ОСОБА_29 , ОСОБА_31 , ОСОБА_73 , від яких ОСОБА_7 дізнався про наявність значних грошових заощаджень у потерпілих, а також те, що вони планували вчинення злочину, не заперечується стороною обвинувачення. Водночас це, на думку суду, не впливає на кваліфікацію дій обвинувачених, які скористалися наявною у ОСОБА_7 інформацією та самі вчинили даний злочин.
Не можуть бути підставою для виправдання обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 доводи останніх та захисту про відсутність у обвинувачених належного їм взуття, яке ідентифікувалося би з відбитками низу взуття, вилученого на місці злочину. Відповідно до ст.94 КПК жодний доказ не має наперед встановленої сили, до того ж час вилучення відбитку сліду та обшуків не збігається.
Суд також не погоджується із доводами захисника ОСОБА_15 , про наявність ексцесу виконавця, оскільки системний аналіз усіх доказів в сукупності та взаємоз`язку беззаперечно доводить, що обвинувачені заздалегідь домовилися вчинити розбійний напад на потерпілих ОСОБА_18 , із застосуванням насильства, з проникненням в житло останніх. Вони разом розробили детальний план спільного вчинення зазначеного злочину, узгодили місце, час та спосіб їх вчинення, розподілили між собою ролі. При реалізації свого злочинного плану обвинувачені діяли як співвиконавці відповідно до відведених їм ролей, виконуючи кожен покладені на нього функції. Обвинувачені ОСОБА_19 при виконанні своєї ролі не вийшли за межі узгодженого плану, а ОСОБА_20 повинен був забезпечувати їх мобільну доставку до місця злочину та після його вчинення. Окрім цього вчинення злочину в ночі, на потерпілих похилого віку, відсутність достовірної інформації в якому саме місце свого домоволодіння потерпілі зберігають грошові кошти спростовує доводи захисника ОСОБА_15 .
Поряд з цим суд погоджується з доводами ОСОБА_15 , що ОСОБА_6 не є організатором цього злочину.
Перевірка показань обвинувачених, їх аналіз і порівнювання з показаннями потерпілих, свідків та висновками експертиз, даними негласних слідчих дій надає суду підстави вважати вину ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 саме у чиненні розбійного нападу доведеною.
Зважаючи на судову практику, дії особи, яка безпосередньо не брала участі у вчиненні злочину, але порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню злочину іншими співучасниками, належить кваліфікувати як співучасть у скоєному за ч.ч.4,5 ст.27 КК України. Такими співучасниками на думку суду є ОСОБА_7 як підбурювач (щодо надання ним інформації про грошові кошти, схиляння до злочину) та пособника ( щодо надання ОСОБА_19 зброї) і ОСОБА_20 , як пособник ( щодо надання транспорту).
Суд кваліфікує дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.4 ст.187 КК України, як вчинення розбою, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, спрямованому на заволодіння майном потерпілих в особливо великих розмірах.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.ч. 4,5 ст.27, ч.4 ст.187 КК України, як підбурювача та пособника у вчиненні розбою, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, спрямованому на заволодіння майном потерпілих в особливо великих розмірах.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.5 ст.27, ч.4 ст.187 КК України, як пособника у вчиненні розбою, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, спрямованому на заволодіння майном потерпілих в особливо великих розмірах.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння його розкриттю, добровільне часткове відшкодування збитку, завданого злочином.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 є часткове відшкодування збитку, заподіяного злочином.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не встановлено.
Обставини, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є рецидив злочинів.
Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 судом не встановлено.
Призначаючи покарання, суд враховує тяжкість злочину, який є злочином особливо тяжким, особу обвинувачених, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання. А також положення ст. 50 КК України за якою, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами. При призначенні покарання суд ураховує також роз`яснення, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Суд призначає покарання, зважаючи на наявні обтяжуючі та пом`якшуючі обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, при вчиненні злочину виконував роль підбурювача та пособника; ОСОБА_6 , який не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, працевлаштований, має постійну роботу, виконував роль пособника; обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які раніше судимі, у тому числі за аналогічні злочини та мають рецидив злочину. Суд враховує, роль останніх, як безпосередніх організаторів та виконавців, які не дивлячись на відбуте ними покарання не стали на шлях виправлення. За місцем проживання характеризуються позитивно.
Суд також враховує, ставлення ОСОБА_6 до скоєного, який частково визнав свою вину, розкаявся, просив вибачення у потерпілих. Він активно сприяв розкриттю злочину та допомагав органу слідства в з`ясуванні саме тих обставин вчинення злочину (час, місце, співучасників), що мали істотне значення для його повного розкриття. ОСОБА_6 також добровільно повернув потерпілим усі грошові кошти, здобуті внаслідок даного кримінального злочину, а отже частково відшкодував останнім спричинені збитки. Таким чином у ОСОБА_6 наявні кілька пом`якшуючих обставин, що є підставою для застосування ст.69 КК України, з призначенням йому основного покарання нижче від нижчої межі, встановленої санкцією ч.4 ст.187 КК України.
Поряд з цим усі обвинувачені вчинили кримінальне правопорушення, яке класифікується як особливо тяжкий злочин (ч. 4 ст. 12 КК України), та є таким, яке спрямоване проти власності, життя чи здоров`я особи, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку особи обвинувачених при цьому у процесі розбійного нападу заволоділи грошовими коштами потерпілих похилого віку. Суд також враховує міркування прокурора щодо призначення лише реального покарання всім обвинуваченим, думку потерпілих, які погодилися з позицією прокурора Таким чином, на переконання колегії суддів, викладені обставини свідчать про неможливість виправлення усіх обвинувачених та попередження нових злочинів без реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі.
Витрати, пов`язані з проведенням експертиз у даному кримінальному провадженні в сумі 635 грн. 70 коп. суд покладає на обвинувачених, як на співучасників у дольовому порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369,370, 373-376 КПК України, колегія суддів , -
У Х В А Л И Л А :
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді 12(дванадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді 12(дванадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.187 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України до основного покарання у виді 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.ч.4,5 ст.27, ч.4 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді 10 (десять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна , яке є його власністю.
Запобіжний захід ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з часу затримання з 10.10.2013
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з часу затримання з 18.12.2013
Запобіжний захід ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили змінити з особистого забов`язання на тримання під вартою, взявши їх під варту негайно із зали суду.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 рахувати з часу взяття під варту в суді - з 13.11.2015 року.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 664 405 грн. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз в сумі 158 грн. 90 коп. з кожного.

Речові докази: сліди низу взуття, частину декоративної планки дверної коробки, мікроволокна, які перебувають в камері зберігання речових доказів СУ УМВС України в Житомирській області, револьвер, гільзу, 6 патронів, деформовану кулю, які перебувають на зберіганні в УМЗ УМВС України в Житомирській області - знищити.
Документи та диски - залишити в матеріалах кримінального провадження. Три мобільні телефони, стартові пакети, паспорт, ноутбук, бінокль, блокноти, одяг, гарантійні талони, коробки від стартових пакетів, які зберігаються в СУ УМВС України в Житомирській області - повернути власникам. Речі вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_9 , які перебувають в камері зберігання речових доказів СУ УМВС України в Житомирській області слід повернути власнику.
Арешт, накладений на речі ОСОБА_8 зняти.
Речі, а саме: гаманець чорного кольору, кредитну картку «Приват банку» № НОМЕР_7 , пластикові картки «Прайд», «Окко», «Стоп транзит», грошові кошти у сумі 8 грн., флеш-карту «Transend 8GB», флеш-карту «SP 16 GB», гарнітуру «блютуз», наручний годинник «Orient» в металі жовтого кольору з ремінцем чорного кольору, каблучка з металу жовтого кольору з каменем чорного кольору, запальничку жовтого кольору, чохол для запальнички «Zippo» повернути ОСОБА_8 .
Автомобіль «Volkswagen Т4» д.р.н. НОМЕР_8 , технічний паспорт № НОМЕР_9 на цей автомобіль ім`я ОСОБА_27 , договір добровільного страхування, довіреність ВТІ №029728, поліс страхування №АС/3631459, ключ запалювання до автомобіля «Volkswagen», дистанційний пульт до сигналізації «Sheriff» повернути ОСОБА_27 .
Візитні картки в кількості 5-ти штук, товарні чеки АЗС «Окко» в кількості 6-ти штук та один товарний чек «Полісся продукт», рулетку «Енергомаш», GPS-навігатор «Prology», мобільний телефон марки «Nokia» імеі-1 НОМЕР_10 та імеі-2 НОМЕР_11 , сім карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» серійний № НОМЕР_12 , сім карту оператора мобільного зв`язку «Ателіт» серійний № НОМЕР_13 , пару рукавичок сіро-червоного кольору, пару шнурівок чорного кольору, хомут металевий повернути їх законному власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: