Справа № 461/8456/15-к
В И Р О К
Іменем України
18.12.2015 року Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участі прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000025 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з середньоспеціальною освітою, яка народилася у с. Кологори Жидачівського району Львівської області, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , одружена, раніше не судима,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 , діючи свідомо та достовірно знаючи, що довідка № 312 (без зазначення дати), видана директором ЛКП «Дністер» ОСОБА_10 , про те, що ОСОБА_8 користується приміщенням площею 44.4 кв.м. під індексами 1, 2, 3, 4, які закріплені за нею, є підробленою та вказані у ній дані не відповідають дійсності, зокрема те, що вказані нежитлові приміщення за ОСОБА_8 ніколи закріплені не були, а також те, що вона ними ніколи не користувалась, умисно, використала вказаний підроблений документ, подавши його додатком до позовної заяви, як доказ у цивільній справі №461/10475/13-ц, яка розглядалась Галицьким районним судом м. Львова, яким 16 вересня 2013 року. Відтак, прийнято рішення про визнання за ОСОБА_8 права власності на нежитлові півпідвальні приміщення за адресою АДРЕСА_2 , площею 44.4 кв.м., позначених на поверховому плані під індексами 1, 2, 3, 4.

Крім цього, ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, під час судового розгляду Галицьким районним судом м. Львова цивільної справи № 461/10475/13-ц, ввівши суд в оману, повідомивши неправдиві відомості про те, що вона проживає в будинку по АДРЕСА_2 , а також те, що протягом тривалого часу користується нежитловими півпідвальними приміщеннями в даному будинку площею 44,4 кв.м., та подавши неправдивий документ, а саме довідку №312 (без зазначення дати), видану директором ЛКП «Дністер» ОСОБА_10 , отримала рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 вересня 2013 року, згідно з яким за ОСОБА_8 визнано право власності на нежитлові півпідвальні приміщення за адресою АДРЕСА_2 , площею 44,4 кв.м., котрі позначені на поверховому плані під індексами 1, 2, 3 та 4, що перебували на балансі та є власністю Львівської міської ради, вартість яких становить 260364 грн. На підставі даного рішення суду ОСОБА_8 11 жовтня 2013 року зареєструвала право власності на вказані нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_2 , чим спричинила шкоду територіальній громаді м. Львова у великих розмірах на загальну суму 260364 грн.

Крім цього, ОСОБА_8 , після вчинення шахрайського заволодіння майном територіальної громади м. Львова, нежитловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2 , площею 44,4 кв.м., реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з метою легалізації майна, а саме нежитлових приміщень за вказаною адресою, право власності на які протиправно оформила та зареєструвала внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації, а саме шахрайства, що завдало шкоди у великих розмірах, здійснила дії, спрямовані на приховання та маскування незаконного походження вказаного майна, використала таке під виглядом законно отриманого та вчинила правочин. А саме 14 квітня 2014 року, знаходячись в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу, що за адресою м. Львів, вул. Липова Алея, 1, уклавши, в присутності приватного нотаріуса ОСОБА_11 , договір дарування, згідно істотних умов якого подарувала нежитлові півпідвальні приміщення під індексами 1, 2, 3 та 4 загальною площею 44,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 , вартістю 260 364 грн., на підставі якого право власності набула її донька ОСОБА_12 .

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочинів за наведених вище обставин визнала у повному обсязі, щиро покаялася і дала показання, які відповідають обвинувальному акту.

Крім повного визнання своєї вини у вчинених злочинах, ОСОБА_8 просила суд не допитувати представника потерпілого, свідків, не досліджувати матеріали справи, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні було сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_8 своєї вини в інкримінованих їй органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях, погодженні з кваліфікацією вчинених діянь, підтвердженням фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченої, а також документами, що характеризують особу ОСОБА_8 .

Оцінюючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушеннях доведена повністю, а її умисні дії правильно кваліфіковані за:

- ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу;

- ч. 3 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене у великих розмірах;

- ч. 1 ст. 209 КК України, як легалізація (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Вивчаючи особу винної шляхом з`ясування стану її здоров`я, поведінки до вчинення злочину, судом встановлено наступне.

ОСОБА_8 на момент вчинення нею інкримінованих кримінальних правопорушень на обліку в психіатричній лікарні і наркологічному диспансері не знаходилася, за місцем проживання характеризується позитивно.

В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 , щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої в силу ст. 67 КК України, не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчинених ОСОБА_8 злочинів, які кримінальним законом віднесені до категорій злочинів: невеликої тяжкості (ч. 4 ст. 358 КК України) та тяжких злочинів (ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України), конкретних обставин справи, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, оскільки, таке покарання буде необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. При цьому, доцільним є надати ОСОБА_8 можливість виправлення та перевиховання шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Відповідно до вимог ст. 77 КК України, п. 19 постанови Пленуму ВСУ 24.10.2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у зв`язку зі звільненням обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, суд не призначає ОСОБА_8 додаткове покарання у виді конфіскації майна, що передбачене санкцією ч. 1 ст. 209 КК України.

Також, враховуючи фактичні обставини справи, вчинення обвинуваченою декількох кримінальних правопорушень, що кваліфіковані за різними частинами Особливої частини Кримінального кодексу України, суд застосовує вимоги ч. 1 ст. 70 КК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України, вартість проведеної по справі почеркознавчої експертизи у сумі 859,32 грн. підлягає стягненню з обвинуваченої як процесуальні витрати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України та призначити покарання:

- за частиною 4 статті 358 КК України у виді обмеження волі строком на 01 (один) рік;

- за частиною 3 статті 190 КК України у виді 03 (трьох) років 06 (шести) місяців позбавлення волі;

- за частиною 1 статті 209 КК України у виді 03 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 03 (трьох) років 06 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку 01 (один) рік.

Відповідно до пунктів 2-4 статті 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави вартість проведеної по справі почеркознавчої експертизи у сумі 859 (вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 32 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляції через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1