печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

25 грудня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника обвинувачених ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно вчинення
ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України та ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України та ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України перебуває в провадженні суду.
У відповідності з вимогами ст.331 КПК України судом в судовому засіданні на обговорення поставлено питання про можливість зміни запобіжного заходу у вигляді тримання обвинувачених під вартою.
Прокурор зазначив, що відсутні підстави для зміни міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинувачених.
Захисник обвинувачених просив змінити запобіжний захід на більш м`який, обвинувачені підтримали думку захисників.
Представник потерпілого поклався на розсуд суду.
Суд, заслухавши думку вказаних осіб, приходить до наступних висновків.
Так, згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
На даний час у кримінальному провадженні виникли та стали достатніми підстави для висновку про можливість зміни запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що тримається під вартою на більш м`який.
Згідно п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у п.1 ст. 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).
Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).
Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості підсудного.
Суд вважає, що подальше перебування обвинувачених під вартою буде суперечити п.п. «c» п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини та принципу правової держави, оскільки час, який особа знаходиться під вартою, вже не є співмірним з тяжкістю обвинувачення, яке на даний час не є доведеним.
Такий висновок суду сприятиме гуманізації та підвищенню гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.
У відповідності до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Таким чином, враховуючи стадію розгляду кримінального провадження, тривалість знаходження обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою, особи обвинувачених, наявність постійного місця проживання, надання стороною захисту суду доказів, спрямованих на формування алібі обвинувачених, допит свідків обвинувачення, який унеможливлює подальший вплив на них з боку обвинувачених з метою зміни показань, позицію представника потерпілої особи, який у вирішенні питання щодо запобіжного заходу поклався на розсуд суду, суд вважає неможливим збереження застосованого запобіжного заходу та вважає за необхідне змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Наявність однієї лише обґрунтованої підозри за відсутності інших достатніх ризиків для продовження найбільш суворого запобіжного заходу, з урахуванням часу знаходження обвинувачених під вартою не є співмірним з застосованим запобіжним заходом.
Разом з тим, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю унеможливить неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та сприятиме меті кримінального судочинства в частині заборони застосування необґрунтованого процесуального примусу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 331 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, строком на два місяці, а саме до 22.02.2016 року.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; носити електронний засіб контролю.
Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 22 лютого 2016 року включно.

Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, строком на два місяці, а саме до 22.02.2016 року.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченим, що в разі невиконання покладеного на них обов`язків, до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Роз`яснити підозрюваним, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за їх поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебувають, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням обвинуваченими обов`язків покласти на прокурора.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді ОСОБА_1

ОСОБА_3
ОСОБА_2