Справа №162/1140/15-к
Номер провадження 1-кп/162/56/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2015 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.118 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
13 квітня 2015 року близько 21 години ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого постійного проживання в спальній кімнаті житлового будинку АДРЕСА_1 , під час побутової сварки зі своєю дружиною ОСОБА_4 завдав останній не менше семи ударів руками по голові та тулубу, заподіявши згідно висновку судово-медичної експертизи №28 від 14 квітня 2015 року легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці обличчя, грудної клітки, передньої черевної стінки, правої верхньої кінцівки та саден в ділянці правого надпліччя.
З метою уникнення подальших побоїв з боку ОСОБА_7 , ОСОБА_4 покинула житловий будинок та повернулась лише тоді, коли подумала, що її чоловік заспокоївся. Перебуваючи у приміщенні кухні, ОСОБА_4 взяла ніж для того щоб приготувати собі їсти. У цей час, а саме о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_7 зайшов у кухню вказаного житлового будинку і розмістився таким чином, що перешкоджав вільно вийти ОСОБА_4 з даної кімнати.
Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 почав словесно конфліктувати з ОСОБА_4 , завдавши під час цього один удар кулаком руки в ділянку грудної клітки, від чого остання відчула фізичний біль та присіла на підлогу. ОСОБА_4 , будучи підданою злочинному посяганню, побоюючись за своє життя та здоров`я, з метою відведення від себе другого удару, який намагався завдати ОСОБА_7 , діючи в умовах необхідної оборони, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій у вигляді позбавлення життя, допустивши явну невідповідність способу та знарядь захисту, помилково вважаючи, що крім умисного позбавлення життя інші способи будуть не дієвими, завдала один удар кухонним ножем, який утримувала в правій руці, в область черевної порожнини ОСОБА_7 , заподіявши останньому колото-різане поранення передньої стінки черевної порожнини з пошкодженням сальника, лівого купола діафрагми та лівої долі печінки, що згідно висновку судово-медичної експертизи №14 від 05 червня 2015 року спричинило смерть потерпілого.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.118 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.
06 жовтня 2015 року між обвинуваченою та потерпілими була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.ст.469, 471 КПК України.
Згідно даної угоди обвинувачена ОСОБА_4 та потерпілі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст.118 КК України та покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 76 КК України.
Відповідно до п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно положень ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Розглядаючи в порядку ст.314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення потерпілих з обвинуваченою, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, беззастережно визнала свою винуватість у скоєнні злочину, сторони добровільно уклали угоду про примирення, яка щодо змісту та порядку її укладення відповідає вимогам ст.471 та ст.469 КПК України, а також положенням ч.1 ст.185 КК України щодо міри узгодженого покарання.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім того, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілими угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.5 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.1 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Враховуючи викладене, та те, що умови угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченою відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.
З урахування вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення у кримінальному провадженні.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Судові витрати слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 ..
Речові докази, а саме: куртку із синтетичної тканини червоно-фіолетового кольору, пару зимових черевик з логотипом «AOLONG.COM», футболку з коротким рукавом, спортивні штани «SPORTGROUND» - повернути обвинуваченій ОСОБА_4 ; сорочку чоловічу із логотипом «ADVOKAT», спортивні штани із логотипом „SPORTS, труси із логотипом „VENICE, два відрізки тканини із коричневими та зеленими смужками знищити.
Керуючись ст.ст. 373,374,475 КПК України, суд -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст.118 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 судові витрати за проведення дактилоскопічної експертизи в розмірі 196 (сто девяносто шість) гривень 56 копійок на користь держави.
Речові докази по справі, а саме: куртку із синтетичної тканини червоно-фіолетового кольору, пару зимових черевик з логотипом «AOLONG.COM», футболку з коротким рукавом, спортивні штани «SPORTGROUND» - повернути обвинуваченій ОСОБА_4 ; сорочку чоловічу із логотипом «ADVOKAT», спортивні штани із логотипом „SPORTS, труси із логотипом „VENICE, два відрізки тканини із коричневими та зеленими смужками знищити.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Любешівський районний суд Волинської області з підстав, визначених ст.394 КПК України.
Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1
Суддя Любешівського
районного суду ОСОБА_1