Справа № 206/528/16-к
Провадження № 1-в/206/180/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" лютого 2016 р. м.Дніпропетровськ

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий-суддя ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника-адвоката ОСОБА_4

представника заявника, лікаря-психіатра ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську, письмову заяву Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради відносно

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, про продовження примусових заходів медичного характеру в умовах відділення із посиленим наглядом, -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2016 року заявник звернувся до Самарського районного суду м.Дніпропетровська з письмовою заявою про продовження примусових заходів медичного характеру в психіатричній лікарні у відділенні із посиленим наглядом відносно ОСОБА_6 який знаходиться на примусовому лікуванні на підставі постанови Юрьєвського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2008 року.

13.02.2015 року ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська примусові заходи медичного характеру були змінені на примусові заходи медичного характеру в умовах відділення із посиленим наглядом.

Представник заявника письмову заяву підтримав.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення письмової заяви.

ОСОБА_6 у судовому засідані пояснив, що вважає необгрунтованим висновок лікарів-психіатрів про прдовження відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді перебування у відділенні із посиленим наглядом, так як до цього він майже півтора роки перебував у відділені з звичайним наглядом і тоді йому лікар психіатр неодноразово казав що він не є хворим, вважає що справа відносно нього сфальсифікована та його тримають у лікарні незаконно.

Захисник-адвокат поклався на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за письмовою заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно вимог ст. 514 КПК України, продовження зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.
Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст.95 КК ( 2341-14 ) введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. Судам слід розглядати такі справи в порядку, передбаченому статтями 419, 422, 424 КПК ( 1003-05 ). При цьому необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців.
У судовому засіданні встановлено що ОСОБА_6 дійсно перебував у відділені із звичайним наглядом під час того, як відносно нього проводилась судоово-психіатрична експертиза.
В письмовій заяві та акті №20 від 21.01.2016 року психіатричного освідування хворого вказано, що у ОСОБА_6 відмічається нестійкість та труднощі концентрації уваги, низькі показники пам"яті, нерівність психічного темпу; аморфність, паралогічність розумової діяльності; егоцентричний, має схильність до реакцій роздратування, критичні здібності залишаються порушеними. ОСОБА_6 має діагноз: шизофренія параноїдальної форми непреривної течії, паранаїдальний синдром становлення ремісії "С" помірно-змішаний тип дефекту. Перебуваючи у стаціонарі стан хворого декілька поліпшився, але останній потребує подальшого лікування та проведення соціально-реабілітаційних заходів. Як пояснив в судовому засіданні лікар-психіатр стан хворого на теперішній час нестабільний, має прояви агресії, аперечує факкт скоєння ним суспільно-небезпечного діяння, яке йому було інкриміновано, тому вважав за доцільне продовжити примусові заходи медичного характеру в умовах відділенні із посиленим наглядом.

Комісія лікарів зробила висновок, що ОСОБА_6 рекомендовано продовжити примусові заходи медичного характеру в умовах відділення із посиленим наглядом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне письмову заяву Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради задовольнити та продовжити ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру в умовах відділення із посиленим наглядом.

Керуючись ст.ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 94, 95 Кримінального кодексу України, ст.ст. 372, 503,512-514 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд
УХВАЛИВ:

Письмову заяву Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради відносно ОСОБА_6 про продовження примусових заходів медичного характеру - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді перебування в умовах відділення із посиленим наглядом, строком до 6 (шести) місяців.

Ухвала може бути оскаржена в судову палату з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 7 (семи) днів.
Суддя ОСОБА_1