Справа № 461/9278/15-к
Провадження № 1-кс/461/5605/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015 року суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про відвід слідчого судді ОСОБА_4 , з підстави обставин, які викликають сумнів в неупередженості даного слідчого судді, зокрема визначених п.4 ч.1 ст.75 КПК України.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримав з мотивів, викладених у ній та просив її задоволити.

Заслухавши доводи заявника, дослідивши матеріали заяви, приходжу до наступного висновку.

Статтею 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Відповідно до положень ч.5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, заява про відвід має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення слідчого судді, судді від участі у судовому провадженні.

Дослідивши заяву та долучені до неї матеріали, заслухавши доводи ОСОБА_3 , судом не встановлено достовірних обставин, підстав, визначених ст.75 КПК України, які б виключали участь слідчої судді ОСОБА_4 в розгляді скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого. Обставини та підстави, на які покликається ОСОБА_3 не є доказами упередженості чи певної зацікавленості судді у наслідках розгляду справи, а свідчать про суб`єктивну думку заявника, яка по суті ґрунтується на його непогодженні з процесуальними рішеннями даної судді(слідчої судді). Більше того, вважаю за необхідне відзначити, що матеріали справи та процесуальна поведінка заявника свідчать про наявність в діях ОСОБА_3 ознак зловживання правом та чинення тиску на суддів з метою прийняття ними необхідного ОСОБА_3 судового рішення.

Практика ЄСПЛ, зокрема та на яку посилається заявник, навпаки спростовує його доводи. Так, згідно цієї практики, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43), а таких належних і допустимих доказів заявником суду не надано.

Крім того, суд враховує, що з огляду на практику Європейського суду з прав людини, як джерело права, встановлюючи, чи було в даному випадку порушення права на неупереджений суд, ЄСПЛ вказав у постанові від 01 жовтня 1982 по справі Пьерсак, що неупередженість «може бути перевірена різними способами»: відмінність має бути проведено між суб`єктивним підходом, тобто спробою встановити особисту упередженість даного судді в даній справі, і об`єктивним підходом, тобто визначенням того, чи були надані гарантії, достатні, щоб виключити розумні сумніви в даному відношенні». Далі ЄСПЛ зазначив, що особиста безсторонність судді презумується, поки не доведено протилежне, і встановив, що в даній справі таких доказів заявник суду не представив, що на думку суду, також має місце у цій справі.

Слід також звернути увагу на недопустимість висловлювань та звинувачень ОСОБА_3 щодо ухвалення суддею завідомо неправосудних рішень, злочинну діяльність, шахрайські та корупційні діяння, тощо, якщо таке не визнано у встановленому законом порядку. Такі висловлювання, на думку суду, можуть розцінюватись не інакше як тиск на правосуддя.

Разом з тим, виходячи із норм п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо гарантій справедливого розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст.ст. 1, 8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», з метою забезпечення об`єктивності розгляду скарги, усунення будь-яких сумнівів щодо прямої чи побічної зацікавленості слідчого судді у результатах її розгляду, а також приймаючи до уваги те, що процесуальна поведінка заявника ОСОБА_3 щодо систематичної подачі практично аналогічних за своїм змістом заяв не дає суду можливості забезпечити реалізацію однієї з основоположних засад здійснення кримінального судочинства, а саме: дотримання розумних строків, приходжу до висновку, що заяву ОСОБА_3 про відвід слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 8, 75, 81 КПК України, ст.6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», суддя,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_4 задоволити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1