АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарях судового засідання: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8
на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року відносно
ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Києві, зареєстрований та проживав за
адресою: АДРЕСА_1 ,
у кримінальному провадженні № 0009298 від 21.10.2014 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_10 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.

Не погоджуючись з вироком, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу зі змінами, в якій просила вирок суду першої інстанції скасувати та закрити відносно ОСОБА_7 кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

На обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на неповноту судового слідства, бо, на думку апелянта, допит потерпілого був не повним, не змістовним і не були з`ясовані обставини, які стосуються наявності у потерпілого предмету, яким незаконно заволодів обвинувачений, та спроможності потерпілого цей предмет придбати; був наявний свідок дій потерпілого та його знайомого, які передували конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, але цей свідок не був встановлений та допитаний в ході досудового розслідування та під час судового розгляду.
Апелянт уважає, що вирок має бути скасований і у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, бо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а також в зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, бо судове рішення, на думку апелянта, ухвалено незаконним складом суду, оскільки в матеріалах судового провадження відсутні будь-які дані щодо розподілу даного провадження відповідно до положень ст. 35 КПК України саме судді-головуючому ОСОБА_11 ; висновки про винуватість обвинуваченого обґрунтовуються доказами, які отримані з порушенням норм процесуального права.

Згідно з вироком суду 12.10.2014 року приблизно о 20 год. 10 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи біля виходу з приміщення супермаркету «АТБ», по вул. Прирічна, 11 у м. Києві, під час конфлікту з раніше невідомим йому ОСОБА_10 , що виник між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, побачив на підлозі біля ОСОБА_10 золотий хрестик, який належав останньому. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його дії помічені потерпілим ОСОБА_10 та оцінюються, як викрадення, підняв з підлоги правою рукою хрестик із золота 585 проби, вагою 2, 5 грама, вартістю 605 грн., який належав потерпілому ОСОБА_10 , показав його останньому та, утримуючи при собі, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном, покинув місце вчинення кримінального правопорушення. В подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, ОСОБА_7 завдав ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 605 грн.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи та показання потерпілого, який заперечував проти апеляційних вимог, доводи прокурора, який посилався на законність та обґрунтованість судового рішення і просив залишити його без зміни, допитавши свідка за клопотанням сторони захисту, вивчивши матеріали судового провадження, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами, зокрема, показаннями самого обвинуваченого; показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , даними, відтвореного у судовому засіданні відеозапису з камер відеоспостереження супермаркету «АТБ», що містяться на DVD-R диску, згідно до яких 12.10.2014 о 20 год. 10 хв. біля виходу з приміщення «АТБ», розташованого по вул. Прирічній, 11 у м. Києві, відбувся конфлікт між чоловіком, якого під час судового розгляду ідентифіковано як обвинуваченого ОСОБА_7 , та чоловіком, якого під час судового розгляду ідентифіковано як потерпілого ОСОБА_10 ; даними про вартість викраденого майна з наданого потерпілим цінника ПП «АРТ золото».
Суд першої інстанції кожен із наданих доказів оцінив з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_10 підтвердив свої показання та спростував твердження обвинуваченого про те, що останній не був обізнаний про належність золотого хрестика потерпілому.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції повно, всебічно і неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 повторно відкрито заволодів чужим майном, та вірно кваліфікував такі його дії за ч.2 ст. 186 КК України.

Висловлені захисником у апеляційній скарзі сумніви щодо належності золотого хрестика потерпілому та твердження про неповноту судового розгляду в зв`язку з тим, що не було з`ясовано обставин щодо дійсної наявності цього предмета у потерпілого та його матеріальних можливостей на його придбання, колегія суддів уважає надуманими, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілого, які він давав у судовому засіданні в суді першої інстанції та підтвердив у суді апеляційної інстанції, а також показаннями, допитаних у суді першої інстанції свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з яких слідує, що потерпілий звертався до обвинуваченого з вимогою повернути належний йому хрестик, але ОСОБА_7 це прохання проігнорував і, забравши хрестик, вийшов з магазину.

За клопотанням захисника в судовому засіданні апеляційної інстанції була допитана свідок ОСОБА_14 знайома дружини обвинуваченого, яка повідомила, що бачила обвинуваченого та потерпілого 12.10.2014 року біля магазину «АТБ» по вул. Прирічній, 11 в м. Києві у вечірній час і стверджувала, що потерпілий знаходився біля велосипеда, який належав обвинуваченому, і щось біля цього велосипеда робив, але які саме дії вчиняв потерпілий вона пояснити не змогла. Свідок підтвердила, що бачила як потерпілий попрямував до магазину, а за ним пішов і обвинувачений, проте свідком подій, які відбулися в приміщенні магазину, вона не була.

Показання цього свідка стосуються обставин, які передували діям обвинуваченого по заволодінню чужим майном в приміщенні магазину, і не спростовують висновків суду про винуватість ОСОБА_7 у відкритому викраденні майна потерпілого, а тому колегія суддів уважає безпідставними твердження захисника у апеляційній скарзі про неповноту дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Твердження апелянта про обґрунтування судом першої інстанції своїх висновків про винуватість ОСОБА_7 недопустимим доказом, а саме: даними відеозапису з камер відеоспостереження супермаркету «АТБ», бо цей доказ одержаний незаконним, на думку апелянта, способом, колегія суддів уважає безпідставними та надуманими, бо згідно до позиції, викладеної у абзаці 2 п. 3.4 рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20.10.2011 року, фактичні дані про скоєння злочину чи підготовку до нього можуть бути одержані не тільки в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноважених на це осіб, а й випадково зафіксовані відеокамерами спостереження, розташованими як у приміщеннях, так і зовні.

Не підтверджуються також і посилання апелянта про те, що дане судове рішення ухвалено незаконним складом суду.
Згідно до повідомлення голови Оболонського районного суду м. Києва від 08.09.2015 та долученої до нього довідки про автоматичний розподіл справи між суддями кримінальне провадження, якому було присвоєно єдиний унікальний номер справи № 756/427/15-к , було призначено головуючому ОСОБА_15 .
Таким чином, справа розглядалася суддею, визначеним для конкретного судового провадження в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів не убачає підстав для скасування вироку суду першої інстанції та закриття провадження щодо ОСОБА_7 в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, як про це просить у своїй апеляційній скарзі захисник, бо вирок суду відповідає вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України і інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке за класифікацією відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який має не зняті та не погашені судимості, в тому числі за корисливі злочини, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на час розгляду справи був працевлаштований. Судом також враховано сімейний стан обвинуваченого.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочину.
Таким чином, судом першої інстанції дотримані вимоги ст. 65 КК України, ОСОБА_7 покарання призначено в мінімальних межах санкції ч.2 ст. 186 КК України і колегія суддів уважає, що саме таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І:

_________________ _________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/909/2015, Категорія КК: ч. 2 ст. 186
Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_11
Доповідач ОСОБА_1