Номер провадження: 11-кп/785/1527/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

законного представника обвинуваченого ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Київського району м.Одеси ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м.Одеси від 30 вересня 2015 року.

Вказаним вироком

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Одеси, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше не судимий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 -
Засуджений за

-ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі,

-за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі,

-за ч. З ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України остаточно шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_14 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_15 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_15 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

В задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено з підстав, викладених у мотивувальній частині вироку.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили не обраний.

встановила:

Як вбачається з вироку суду, 03.02.2014 року близько 14.30 години неповнолітній ОСОБА_16 , діючи умисно, з корисних спонукань, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу з гаманця, таємно викрав грошові кошти в сумі 400 гривень, які належать ОСОБА_9 , спричинивши останньому матеріальний збиток на вказану суму.
З викраденим майном ОСОБА_16 зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на свій розсуд.
Крім того, повторно, в період часу 10.02.2014 року по 30.07.2014 року більш точну дату встановити не вбачається можливим, неповнолітній ОСОБА_16 , маючи, єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисних спонукань, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно викрав грошові кошти загальною сумою 700 доларів СІЛА, що згідно курсу НБУ складає 8 374, 31 грн., які належать ОСОБА_9 , чим завдав відповідну шкоду останньому.
З викраденим майном ОСОБА_16 зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на свій розсуд.
Крім того, повторно, 28.07.2014 року, ОСОБА_16 , за допомогою наявних у нього ключів від вхідних дверей, проник в приміщення вказаної квартири, звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 3 500 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 41 871,55 грн. та 400 грн, а всього викрав кошти в розмірі 42 271, 55 грн, які належать потерпілому ОСОБА_9 , розпорядившись викраденим на свій розсуд.

В апеляційних скаргах:

- прокурор прокуратури Київського району м.Одеси ОСОБА_12 вказує, що суд 1 інстанції безпідставно змінив кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_10 по другому епізоду обвинувачення ( в період часу з 10.02.2014 року по 30.07.2014 року) з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України та безпідставно змінив суму збитку по третьому епізоду обвинувачення (28.07.2014 року), що спричинило незаконну відмову в заявленому позивачем ОСОБА_9 цивільного позову в частині суми збитку по другому та третьому епізодів обвинувачення.

Крім того, суд взяв до уваги тільки ту суму збитків, яку визнавав обвинувачений.

Тому вирок в частині стягнення суми збитків по другому та третьому епізоду підлягає зміні.

Просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

- потерпілий ОСОБА_9 вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження

Судом безпідставно лише частково задоволені його позовні заяви про відшкодування матеріальної шкоди та в повному обсязі відмовлено в задоволенні позовної заяви про відшкодування моральної шкоди.

Також вважає, що призначене покарання обвинуваченому не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та його особі через м`якість.

Просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 більш суворе покарання у вигляді 4 років розбавлення волі та задовольнити цивільні позови в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційні скарги законний представник ОСОБА_10 ОСОБА_11 вказує, що апеляційні скарги прокурора та потерпілого являється необґрунтованими та задоволенню не підлягає.

Просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок без змін.

До закінчення апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_6 , яка приймала участь при апеляційному розгляді, надала клопотання в порядку ст..403 КПК України прокурора ОСОБА_12 , який подав апеляційну скаргу про відмову від апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про відмову в задоволенні апеляції потерпілого ОСОБА_9 , думку потерпілого ОСОБА_17 про задоволення його апеляційної скарги, думку обвинуваченого, захисника та законного представника обвинуваченого про відмову в задоволенні апеляції потерпілого, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція потерпілого ОСОБА_9 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні апеляційної інстанції в дебатах та при наданні останнього слова обвинувачений ОСОБА_10 просив апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Висновки суду про винність ОСОБА_10 в скоєні ним вказаних у вироку злочинів, при обставинах, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_9 , про те, що обвинувачений товаришував з його сином та періодично приходив до них у гості. На початку 2014 року, у січні - лютому, він став помічати, що з помешкання зникають належні йому гроші. Він помітив, що зникнення грошей співпадало з візитами обвинуваченого, але не хотів в це вірити, бо той був товаришем його сина, який за станом здоров`я позбавлений можливості вільного спілкування. Він, потерпілий, не в змозі сказати, звідки та яка саме сума в нього зникла. Потерпілий наполягає на тому, що саме обвинувачений назвав викрадену у нього суму 16 000 доларів СІНА після того, як він про це довідався, та подав відповідну заяву у правоохоронні органи. Також пояснив, що 08.08.2014 р. він виявив зникнення 4200 доларів США і 400 грн. В нього також пропадали кошти близько 500 доларів США разів п`ять. Після цього він переховав ключі від сейфа та гроші. Гроші безпосередньо вкрав саме обвинувачений, який якимось чином заволодів ключами від кімнати та сейфа. Він після виявлення зникнення коштів зустрівся з обвинуваченим і той зізнався в крадіжках, але в подальшому і ОСОБА_10 , і його батьки стали ухилятися від спілкування, і він звернувся до міліції. Вважає, що злочинними діями обвинуваченого йому було завдано збиток на загальну суму 191 412 грн., тобто саме цієї суми він не дорахувався у квартирі, де мешкала його родина, бо вона зникла з дому. Наполягає, що її вкрав саме обвинувачений,бо він ходив у гості до сина та сам сказав, скільки вкрав грошей. Крім того, суму викрадених грошей він підраховує з наявності речей, які придбав обвинувачений. Частину викраденої грошової суми у розмірі 52 048 грн. йому повернули батьки обвинуваченого. Залишилась не відшкодованою сума у розмірі 139 364 грн. збитку, яку він просить стягнути солідарно з обвинуваченого та його матері ОСОБА_11 .
Крім того, вважає, що йому було завдано ще моральну шкоду, що виразилось в тому, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого страждав його син, який впізнав життєвого розчарування через цинічну поведінку обвинуваченого, якого він вважав своїм другом і якому довіряв. Також просить обрати обвинуваченому міру покарання, пов`язану з позбавленням волі;
-показами свідка ОСОБА_18 про те, що він мав дружні стосунки з сином потерпілого, бував у нього вдома, однак він не бачив, щоб обвинувачений здійснював крадіжки коштів у потерпілого. Разом з тим, він, свідок ОСОБА_19 , помітив, що у обвинуваченого були речі, які він сам, на його думку, не міг собі купувати, а саме: приставку, телефон, велосипед. На запитання про те, звідки у нього вказані речі, |обвинувачений відповідав, що це син обвинуваченого дає йому ці речі. Крім того, обвинувачений розповідав, що він брав у потерпілого невеликі суми грошей, однак загальну суму не вказував. Показав суду, що допомагав обвинуваченому донести з магазину на роботу матері останнього телевізор;
-показами свідка ОСОБА_20 про те, що обвинувачений - його друг та влітку 2014 року обвинувачений купував йому продукти та дав гроші на телефон Apple, який він придбав за 12000 грн., і який він йому потім повернув, та придбав велосипед, який коштував 4500 грн. Потім матері обвинуваченого він повернув 3000 грн. Сам обвинувачений розповідав, що гроші він заробляє самостійно;
-показами законного представника ОСОБА_11 - матері обвинуваченого, яка показала, що цивільний позов до неї вона не визнає, бо вона повністю відшкодувала потерпілому збитки, які спричинив її син. Сума позову, викладена у позовній заяві, на її думку, нічим крім голослівних заяв потерпілого не вмотивована, явно безпідставна та надумана. Вона вважає, що потерпілий, таким чином, міг назвати суму вкрадених коштів у розмірі мільйону чи більше та звинуватити в крадіжці її неповнолітнього сина, який, до речі, викрав гроші з відома та за пропозицію сина потерпілого. В зв`язку з цим вона просить відмовити в задоволені позову як до неї, так і до її неповнолітнього сина;
- показами свідка ОСОБА_21 про те, що обвинувачений був його другом та часто бував в квартирі, де мешкала його родина. Те, що обвинувачений краде гроші у його, свідка ОСОБА_21 , батька, він не знав. Зі слів свого батька він знає, що останній застав ОСОБА_15 , коли той крав у нього гроші у сумі 17 000 доларів США. Крім того, його батько ОСОБА_9 встановив суму вкрадених у нього коштів по купленим ОСОБА_22 речам та сам обвинувачений йому сказав, що придбав речі за викрадені гроші і просив його, свідка ОСОБА_21 , взяти провину на себе.
Також показав, що дійсно вони з обвинуваченим неодноразово відвідували «Макдональдс», де витрачали кошти. Крім того, на прохання обвинуваченого, він, свідок ОСОБА_21 , надав ОСОБА_10 2500 грн. для придбання останньому ноутбука;
-заявою потерпілого ОСОБА_23 від 13.08.2014 року про те, що обвинуваченийу термін часу «з 01.14 по 08.06.14 року» викрав з його дому 16000 доларів США.

- протоколом огляду добровільно виданих ОСОБА_10 кросівок, які були ним придбані за викрадені гроші.
Згідно зі ст.95 КПК України, суд правильно обґрунтував свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України.
Тому суд приймав до уваги і врахував слушними тільки ті показання обвинуваченого, які він надавав у даному судовому засіданні.
З пояснень обвинуваченого вбачається, що він неодноразово крав гроші потерпілого, які знаходив в квартирі, де останній мешкав, і робив це за пропозицією сина потерпілого, з яким разом витрачали ці кошти, та який знав, що гроші належали його батькам. Всього обвинувачений стверджує, що вклав у потерпілого кошти на загальну суму 51 500 грн., які ним були витрачені на придбання речей, що дійсно підтверджується дослідженими доказами, також обвинувачений витрачав вкрадені кошти разом з сином потерпілого на розваги. В подальшому, як свідчить обвинувачений та його мати, потерпілому було повернуто 4200 доларів СШ та 400 грн.
З урахуванням вищезазначеного, суд прийшов до висновку, що кваліфікація органом досудового розслідування дій обвинуваченого в період часу з 10.02.2014 року за 30.07.2014 року за ч. З ст. 185 КК України за ознаками - таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, що завдала значної шкоди потерпілому, є невірною, бо не доведена ні документально, а ні іншим чином сума викраденого майна в обсязі, викладеному в обвинувальному акті.
Суд кваліфікував вказані дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадання чужого майна, крадіжка, вчинена повторно, виходячи з наступного. Потерпілий вказав суму викраденого майна на свій розсуд. Однак обвинувачений в судовому засіданні заперечував проти стверджень потерпілого. Ніяких інших доказів зникнення з дому потерпілого заявленої потерпілим суми коштів, крім його ствердження, що кошти були та зникли, а винен у цьому обвинувачений, потерпілий суду надати не зміг.
Пояснити суду, чому в заяві про злочин (а.п. 6-7) він вказав, що ОСОБА_16 викрав у нього 16000 доларів СІЛА, а потім вказав зовсім іншу суму коштів, і не тільки у доларах США, а ще й гривні, потерпілий пояснює тим, що точно не може сказати, яка сума була вкрадена, і коли саме, та посилається на суму викраденого зі слів обвинуваченого на досудовому слідстві та наявністю у обвинуваченого нового майна у той час.
Однак, обвинувачений в судовому засіданні пояснив, що назвати на досудовому слідстві та в суді під головуванням судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_24 , суму грошей більше, ніж він вкрав в дійсності, його примусив потерпілий, який на нього тиснув психологічно.
Таким чином, суд обґрунтовано дійшов до висновку, що крім стверджень потерпілого, інших доказів, що у нього було вкрадено 191412 грн. саме обвинуваченим, а не іншими особами, що ходили до Нього у помешкання, немає. Сам потерпілий також не може сказати, скільки та коли в нього було викрадено грошей.
Суд правильно не погодився з кваліфікацією вчиненої крадіжки обвинуваченим, яку він скоїв 28.07.2014 року (згідно з обвинувальним актом крадіжка була вчинена 02.08.2014 року, проте обвинувачений в судовому засіданні уточнив, що саме викрав гроші 28.07.2014 року, а потерпілий про це дізнався 02.08.2014 року) за ст. 185 ч.З КК України за ознаками - таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, що завдала значної шкоди потерпілому, поєднана з проникненням у житло, так як ознака «що завдала значної шкоди» є недоведеною на підставі викладеного вище, і в зв`язку з цим підлягає виключенню з обвинувачення.

При призначенні покарання обвинуваченому суд врахував характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, характеристику особи обвинуваченого, прийняв до уваги як пом`якшуючі обставини те, що злочини ним скоєні в неповнолітньому віці, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнання ним вини, щире каяття у скоєному, відшкодування матеріальних збитків, і вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без відбування покарання, тобто вважає можливим застосувати дію ст.ст. 104, 75, 76 КК України.

Заявлений потерпілим позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відповідачами не визнаний, бо вони вважають, що вкрадені кошти повернуто, що відобразив сам потерпілий у своїй позовній заяві.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України загальним принципом цивільного судочинства є диспозитивність, а саме: суд розглядає цивільний позов не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В зв`язку з тим, що цивільний позивач - потерпілий по справі ОСОБА_9 не довів суду свої позивні вимоги в повному обсязі, суд правильно вважає доведеною тільки ту суму збитків, яку визнає сам обвинувачений, яка знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду при вищевикладених обставинах, і яка відшкодована в повному обсязі цивільними відповідачами, а саме суд врахував доведеним, що обвинувачений викрав: 03.02.2014 року - 400 грн., у період з 10.0.2014 року по 30.07.2014 року - 700 / доларів СІЛА, 28.07.2014 року - 3 500 доларів СІЛА та 400 грн. А всього викрав 4200 / доларів США (що складає 50245,86 гривень згідно курсу НБУ) та 800 гривень, які відшкодовано потерпілому в повному обсязі, згідно його позовної заяви.

Суд правильно визнав, що решта заявлених потерпілим позивних вимог до цивільних відповідачів, обвинуваченого ОСОБА_10 та його матері ОСОБА_11 , не доведена та в зв`язку з цим задоволенню не підлягає.

Заявлений потерпілим позов про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. з обвинуваченого та його матері солідарно , обґрунтовано не задоволений, бо в обґрунтування вимог у цій частині потерпілий посилається на те, що моральну шкоду діями обвинуваченого було заподіяно його сину ОСОБА_21 , який є повнолітньою дієздатною особою і має право на самостійне звернення до суду з відповідним позовом.

Процесуальнихвитрат згідно зі ст. 124 КПК України немає.

Керуючись ст. ст.403, 405,407 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області

ухвалила:
Апеляційне провадження за апеляцією прокурора прокурора прокуратури Київського району м.Одеси ОСОБА_12 закрити у зв`язку з відмовою від апеляції на підставі ст..403 КПК України.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м.Одеси від 30 вересня 2015 року відносно ОСОБА_10 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4