Справа № 11-1027/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 13.10.2010
УХВАЛА

Іменем України

13 жовтня 2010 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Авраменка М.Г.,

суддів Габрієля В.О., Ященко І.Ю.

з участю прокурора Нечепоренко С.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_1 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 серпня 2010 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, українка, уродженка та жителька АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружена, не працююча, раніше судима:

-24.04.2000 року Залізничним районним судом м. Києва за ч.1 ст.229-6 КК України (в ред.1960 року) до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

-16.12.2003 року Соломянським районним судом м. Києва за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненої 17.06.2005 року умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 5 місяців 3 дні;

-15.06.2007 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст.309 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,

засуджена за ч.1 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, з урахуванням покарання, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч.2 ст.309 КК України від 15.06.2007 року у виді позбавлення волі на строк 5 років, остаточне покарання визначено за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком і призначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1 постановлено рахувати з 19.05.2010 року.

Доля речових доказів визначена відповідно до вимог ст.81 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винною в тому, що вона 17 жовтня 2009 року, перебуваючи в магазині «ОСОБА_2 з Європи все по 15», який розташований по вул.Вокзальній в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись неуважністю потерпілого ОСОБА_2, який на той час підміняв продавця вказаного магазину, діючи непомітно для нього, заволоділа його особистим майном, а саме: мобільним телефоном марки «SAMSUNG Е1100Т», вартістю 450 гривень, який лежав на столі, після чого з місця вчинення злочину зникла, отримавши можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

В апеляції засуджена, не оспорюючи правильність кваліфікації своїх дій, просить вирок змінити у звязку з невідповідністю покарання, призначеного судом, тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок суворості та призначити більш мяке покарання. В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд при призначенні покарання належним чином не врахував помякшуючі покарання обставини, зокрема, те, що вона повністю визнала свою вину та щиро розкаюється у скоєному, активно сприяла розкриттю злочину, що злочин вчинила внаслідок збігу тяжких особистих обставин. Зазначає, що потребує тривалого лікування, позитивно характеризується та стала на шлях виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженої на підтримку своєї апеляції з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Винність ОСОБА_1 у скоєнні крадіжки за обставин, викладених у вироку суду, доведена в сукупності наявними у справі та дослідженими в судовому засіданні доказами. Судом їм дана належна оцінка та вірно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що апелянтом не оспорюється.

Суд, згідно положень п.1 ч.1 ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7 ( із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №11), при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості; дані про особу засудженої ОСОБА_1, яка, будучи раніше судимою за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та звільненою від відбування покарання з іспитовим строком, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та знову під час іспитового строку вчинила умисний корисливий злочин, за місцем реєстрації та проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Покарання ОСОБА_1 визначене з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, її особи, відповідає вимогам ст.ст.50, 65, 71, 72, 78 КК України і є домірним скоєному, а тому доводи апеляції засудженої колегія суддів визнає безпідставними.

У звязку з наведеним, колегія суддів вважає вирок законним та обґрунтованим, постановленим згідно вимог ст.ст.323, 334 КПК України, підстав для його зміни з мотивів суворості покарання не вбачає.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію засудженої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 серпня 2010 року щодо неї - без змін.

Головуючий

Судді: