У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 30 вересня 2015 року,

в с т а н о в и в:
За вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 12 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 30 вересня 2015 року, визнано винуватим та засуджено

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2-4 ст. 76 КК України.

Вирішені питання про долю речових доказів та розподіл судових витрат.

За вироком місцевого суду ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він, 15 січня 2015 року близько 13:00 год. умисно, шляхом злому навісного замка, проник у будинок АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, належне потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 410 грн.

У касаційній скарзі прокурор посилається на незаконність ухвали суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_4 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Вказує на те, що суд апеляційної інстанції, формально розглянувши кримінальне провадження, не перевірив належним чином доводи апеляції прокурора, в якій порушувалося питання про те, що при призначенні ОСОБА_4 покарання місцевим судом не повною мірою врахована тяжкість вчиненого злочину, дані про особу засудженого. Посилається на невідповідність ухвали вимогам ст. 419 КПК України. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та призначити новий розгляд цього кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені копії судових рішень, колегія суддів вважає, що немає підстав для відкриття провадження з мотивів, наведених у касаційній скарзі.

Прокурором не оскаржуються доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненому злочині та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України.

Із наданих копій судових рішень убачається, що судом при призначенні ОСОБА_4 покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України ураховано тяжкість вчиненого ним злочину, дані про його особу, пом`якшуючі покарання обставини.

Зокрема, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке законом віднесено до категорії тяжких злочинів, дані про особу засудженого, який характеризувався негативно, перебував на обліку у лікаря нарколога з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, не судимий в силу вимог ст. 89 КК України. Пом`якшуючими покарання обставинами судом визнано: визнання винуватості та щире каяття ОСОБА_4 у вчиненому злочині.

Доводи касаційної скарги прокурора про те, що суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання не врахував, що останній раніше був засуджений за скоєння тяжких корисливих злочинів, та знову вчинив тяжкий злочин, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, та є необґрунтованими, оскільки на підставі ст. 89 КК України, судимості ОСОБА_4 , на які посилається прокурор, вже погашені, та не можуть враховуватися судом при призначенні покарання.

Також є голослівними твердження прокурора про те, що при призначенні судом ОСОБА_4 покарання безпідставно враховано як обставину, що його пом`якшує - щире каяття, оскільки з наданих копій судових рішень видно, що твердження прокурора не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що всі указані вище обставини у сукупності, а також конкретні обставини вчиненого злочину, свідчать про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства в умовах контролю за поведінкою ОСОБА_4 , звільненого від відбування покарання.

Таким чином, призначене засудженому покарання із застосуванням ст. 75 КК України є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України, оскільки містить обґрунтовані мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. При цьому є голослівними твердження прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону з огляду на формальність розгляду провадження судом апеляційної інстанції, так як цим судом належним чином перевірено і спростовано доводи прокурора, викладені в апеляції, щодо невідповідності призначеного ОСОБА_4 покарання тяжкості вчиненого ним злочину та даним про його особу внаслідок м`якості.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що переконливих доводів про необхідність скасування оскаржуваного судового рішення щодо ОСОБА_4 з мотивів, наведених у касаційній скарзі прокурора, немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України підстав для відкриття провадження немає.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 428 КПК України,

у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 30 вересня 2015 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3