№ 5 552 ск 16
Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула в судовому засіданні 8 лютого 2016 року в м. Києві касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року.

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2015 року

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2013 року за ч. 1 ст. 164 КК України до штрафу в розмірі 1700 гривень, який сплачено 7 липня 2015 року,

засуджено за ч. 2 ст. 164 КК України на 2 роки обмеження волі.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

За вироком суду, ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він в період часу з 2 липня 2013 року по 1 лютого 2015 року, будучи раніше судимим за аналогічний злочин, злісно ухилявся від сплати встановлених аліментів за рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2011 року на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 .

У касаційній скарзі та доповненнях до скарги засуджений порушує питання про скасування судових рішень у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок суворості. При цьому посилається на те, що суди не врахували у повній мірі його особу та всі обставини, які суттєво знижують суспільну небезпеку вчиненого злочину, в результаті чого йому призначено занадто суворе покарання.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та доповнень до неї, дослідивши додані до скарги копії судових рішень, колегія суддів дійшла до висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доводи касаційної скарги засудженого про порушення щодо нього загальних засад призначення покарання, на думку колегії суддів, є непереконливими.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначені засудженому покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та дані про особу засудженого.

Так, обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_4 та призначаючи йому покарання у виді обмеження волі, суд виходив з того, що засуджений вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, ніде не працює, у вчиненому не розкаявся. Таким чином, судом враховано конкретні обставини кримінального провадження. Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання засудженому, в ході судового розгляду не встановлено.

Врахувавши всі зазначені обставини в сукупності, у тому числі на які засуджений посилається у касаційній скарзі, суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення та перевиховання засудженого можливе лише в умовах обмеження його волі та здійснення за ним контрою відповідними органами.

На думку колегії суддів, суд призначаючи засудженому ОСОБА_4 покарання, вимог статей 65-67 КК України не порушив, оскільки призначене йому покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, всім обставинам кримінального провадження і є необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, як це передбачено ст. 65 КК України.

Підстав вважати призначене засудженому ОСОБА_4 покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначає засуджений у касаційній скарзі, не вбачається, як і не вбачається підстав для його пом`якшення.

При розгляді апеляції засудженого ОСОБА_4 , суд апеляційної інстанції перевірив доводи скарги, аналогічні доводам викладеним у касаційній скарзі, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів з яких апеляційну скаргу засудженого залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3