Провадження № 1-кп/569/810/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2015 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною загальною середньою освітою, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 04 жовтня 2015 року близько 21 год. 00 хв., знаходячись біля будинку №40, що по вул. Грушевського в м. Рівне, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна з корисливих мотивів, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_4 , яке виразилося у кидку через ліве плече від якого потерпілий впав на землю, відкрито викрав в останнього банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк», з якої в подальшому зняв грошові кошти в сумі 5 000 грн., чим завдав потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_5 в ході судового розгляду вину у вчиненні злочину визнав, дав покази згідно вироку. Вказав, що на початку жовтня 2015 року знаходячись біля будинку №40, що по вул. Грушевського в м. Рівне, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна з корисливих мотивів, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_4 , відкрито викрав в останнього банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки знав пін-код даної картки, з якої в подальшому зняв грошові кошти спочатку на суму 3000 грн., а потім ще на суму 2000 грн., а загалом в сумі 5 000 грн. Гроші витратив на власні потреби. Шкоди не відшкодував, проте має намір її відшкодувати та повернути гроші. Просив суд суворо не карати.

Потерпілий суду показав, що 04 жовтня 2015 року близько 21 год. 00 хв., знаходячись біля будинку №40, що по вул. Грушевського в м. Рівне, недалеко від свого під`їзду, йшов разом з обвинуваченим ОСОБА_5 , який раптово його схопив і кинув, з кишені дістав картку ПАТ КБ «ПриватБанк», з якої в подальшому були зняті грошові кошти в сумі 5 000 грн. З відшкодуванням і вибаченням ОСОБА_5 до нього не звертався. Просив суворо не карати обвинуваченого, а саме не позбавляти його волі.

В силу ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом не досліджувались докази по тих фактичних обставинах справи, які ніким не оспорюються. При цьому учасники судового провадження розуміють наслідки своєї згоди та неможливість в подальшому оспорювати фактичні обставини в апеляційному порядку. Сумнівів у добровільності такої згоди та істотності їх позиції у суду немає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в суді. Злочинні дії обвинуваченого суд кваліфікує згідно чинного законодавства за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого.

Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, характеризуючі дані. Зокрема, що стосується особи обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягувався, злочин вчинив вперше, посередньо характеризується за місцем проживання, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Пом`якшуючими покарання обставинами суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено. Із справи слідує, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому злочині і сприяв його розкриттю на досудовому слідстві та в суді.

Оцінюючи зазначені обставини в сукупності, суд прийшов до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових його злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті обвинувачення, із застосуванням звільнення з випробуванням від відбуття такого покарання, на підставі ст.ст.75,76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого до вступу вироку у законну силу - не обирати.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371,374,376,392-395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винними у скоєні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки на період іспитового строку: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вручити копію вироку після його проголошення обвинуваченому та прокурору, в разі проголошення вироку у відсутність учасників судового провадження, копію вироку направити не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1