В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011353 від 30.07.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, інваліда третьої групи, на утриманні перебуває малолітня дитина, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 29.07.2015 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, знаходячись біля ресторану «Шервуд», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Курнатовського, 1-А, зустрівся з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділенні в окреме провадження, яка запропонувала йому придбати особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс ,на що останній погодився.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, для власного вживання без мети збуту, ОСОБА_4 передав невстановленій особі, в якості оплати за наркотичний засіб, гроші в сумі 50 гривень, а остання в свою чергу передала йому поліетиленовий пакет прозорого кольору з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом.

В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання без мети збуту, особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, взяв вказаний вище поліетиленовий пакет та поклав в ліву кишеню шортів, в які був одягнений і пішов в напрямку місця свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, а саме 29.07.2015 року приблизно о 15 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Курнатовського, 1-А, був затриманий працівниками міліції та повідомив останнім, що зберігає при собі особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, для власного вжитку без мети збуту, після чого на місце події була викликана слідчо-оперативна група Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві та, в період часу з 15 години 50 хвилин по 16 годину 20 хвилин, під час огляду місця події проведеного за адресою: м. Київ, вул. Курнатовського, 1-А, у ОСОБА_4 з лівої кишені шортів, в які він був одягнений, було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет прозорого кольору, в якому містилася подрібнена речовина зеленого кольору, а саме особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 5,47 г, який ОСОБА_4 придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта № 2245х від 14.08.2015 року: «1, 2 Надана на дослідження подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Маса канабісу ( в перерахунку на суху речовину) дорівнює 5,47 г.».

Канабіс, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (зі змінами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1298 від 02 грудня 2009 року), «Список №1 особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» в «Таблиці 1», є особливо небезпечним наркотичним засобом.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаялися у вчиненому.

Також обвинувачений зазначив, що за період, який пройшов з дня вчинення злочину, повністю переоцінив своє життя, життєві цінності, зрозумів, що нічого важливішого для себе у цьому житті не має, ніж своє самовиховання та виховання дитини у дусі дотримання загальноприйнятних норм поведінки та моралі, матеріального забезпечення своєї родини, та духовного виховання малолітньої дитини, аби остання не повторила гірких помилок його молодості.

Більше того, обвинувачений зауважив, що однозначно зрозумів те, що вчинення таких дій, які були здійснені ним в ході даного злочину, в цивілізованому суспільстві є не прийнятними.

В свою чергу пояснив, що, на даний час, віднайшов не офіційно місце працевлаштування.

Крім повного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, ОСОБА_4 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших, як-то: висновок експерта з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, встановлених судом.

При кваліфікації дій обвинуваченого, суд враховує положення п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26 квітня 2002 року "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів" (зі змінами та доповненнями згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 р. № 16, далі - Постанова) та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини, відносно якої батьківських прав не позбавлений, являється особою з соціальною недостатністю (дезадаптація) внаслідок обмеження життєдіяльності, яка викликана порушенням здоров`я зі стійким помірної важкості функціональним порушенням в організмі та призводить до помірно вираженого обмеження його життєдіяльності, в тому числі працездатності, обумовляє необхідність соціальної допомоги і соціального захисту (інвалід ІІІ групи).

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, виключно позитивну характеристику за місцем проживання, дані, щодо стану здоров`я (інвалід ІІІ групи), невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (не працює, раніше судимий, одружений), наявність на утриманні членів родини, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім (дружина, дитина), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає належні соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення, а саме прокурора про те, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу з виконанням вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року самостійно/окремо; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених них дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 309 КК України у виді штрафу та виходячи зі змісту ч. 4 ст. 70 та ст. 72 КК України та роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судом кримінального покарання» з виконанням вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року окремо/самостійно.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень), адже судом було встановлено, що його поведінка являється дійсно бездоганною, адже останній утримується від вчинення злочинів та інших порушень, цілком і повністю дотримується загальноприйнятих норм поведінки та моралі, як у сімї так і у відносинах з іншими людьми в цілому, через що схвалюється з позицій суспільної моралі.

Зокрема, про можливість належної соціалізації особи та допустиму репутацію обвинуваченого свідчить невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (невстановленість зловживання алкогольними напоями, наявність на утриманні членів родини, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім), характер вчиненого кримінального правопорушення, поведінка під час та після вчинення кримінального правопорушення, відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превелювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні, враховуючи положення ст.ст. 132-132, 177-178 КПК України в сукупності з особою обвинуваченого, у вигляді домашнього арешту слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з 20 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв. наступного дня, - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати за проведення експертизи у сумі 368 гривень 28 копійок (висновок експерта № 2245х від 14.08.2015 р.)

Речові докази у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011353 від 30.07.2015 року знищити.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

С у д д я : ОСОБА_1