Справа №488/2683/15-к 28.10.2015 28.10.2015 28.10.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
28 жовтня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, учня 9-го класу ЗОШ №43, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
законний представник ОСОБА_8
захисник обвинуваченого ОСОБА_9 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та виключити з вироку рішення про призначення ОСОБА_6 покарання у виді 1 року позбавлення волі. Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.185 КК України та звільненим, на підставі ст.105 КК України, від покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_8 , строком на 1 рік.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду неповнолітнього ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні

_________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/784/732/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_10

Категорія: ч.1 ст.185 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1

кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.105 КК України звільнено неповнолітнього ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього ОСОБА_6 під нагляд його матері - ОСОБА_8 , строком на 1 рік.

Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що суд застосовуючи стосовно неповнолітнього ОСОБА_6 ст.105 КК України не повинен був призначати покарання, оскільки замість нього суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 25.05.2015 року о 17 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 знаходячись на території пляжу "Чайка" у м. Миколаєві, таємно, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку мобільного телефону "Nokia X2 Dual Slim" вартістю 2 688 грн. та мобільного телефону "Samsung C5212", вартістю 240 гривень, а також грошових коштів в сумі 500 грн., належних потерпілій ОСОБА_11 .

З викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення втік та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 3 428 гривень.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне заволодіння чужим майном.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, законного представника та його захисника, які погодились з вимогами апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині ніким з учасників процесу не оскаржується.

Що стосується доводів прокурора про те, що суд застосовуючи стосовно неповнолітнього ОСОБА_6 ст.105 КК України не повинен був призначати йому покарання, то вони, на думку суду апеляційної інстанції, є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ч.1 ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Як вбачається з вироку, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд обґрунтовано врахував ступень тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, скоїв злочин в неповнолітньому віці, позитивно характеризується за місцем проживання, умови життя та виховання обвинуваченого, рівень його розвитку, а також відсутність тяжких наслідків та повне відшкодування матеріальної шкоди потерпілій.

В якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд врахував повне визнання вини, каяття у скоєному, відсутність тяжких наслідків від злочинних дій обвинуваченого, повне відшкодування потерпілій матеріальної шкоди, відсутність з її боку до обвинуваченого жодних претензій, активне сприяння обвинуваченого у розкритті злочину та його неповнолітній вік.

Зважив суд й на відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Разом з тим, врахувавши наведені обставини та встановивши, що на момент ухвалення вироку внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки, неповнолітній ОСОБА_6 не потребує застосування покарання і може бути звільнений від покарання, суд першої інстанції не дотримався вимог чинного законодавства при застосуванні стосовно нього положень ст. 105 КК України, та помилково призначив неповнолітньому обвинуваченому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначення неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі, з виключенням із мотивувальної та резолютивної частини вироку рішення про призначення останньому покарання у виді позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 532 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області - задовольнити.
Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.08.2015 року стосовно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частини вказаного вироку рішення про призначення ОСОБА_6 покарання у виді 1 року позбавлення волі.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України та звільненим на підставі ч.1 ст.105 КК України від покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру у виді передачі під нагляд матері - ОСОБА_8 , строком на 1 рік.

В іншій частині вище зазначений вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: