Номер провадження: 11-кп/785/93/16
Номер справи місцевого суду: 496/779/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляцію ТОВ «Торгівельно-транспортна компанія» на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 17.11.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Саки АР Крим, громадянин України, з середньою освітою, водій ТОВ «Торгівельно-транспортна компанія», одружений, житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн без додаткового покарання.

В рахунок відшкодування завданої шкоди стягнено з ТОВ «Торгівельно-транспортна компанія» на користь ТОВ «Інтегра Логістік» 511205.53 грн і на користь потерпілого ОСОБА_8 - 20000 грн моральної шкоди. Також стягнено з ОСОБА_9 2570.70 грн судових витрат на користь держави.

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 біля 1 години ночі 10.09.2014 року, керуючи технічно справним автопоїздом у складі автомобіля «Сканія» держномер НОМЕР_1 з напівпричепом «Велтон» держномер НОМЕР_2 і рухаючись по крайній правій смузі автодороги Київ Одеса в напрямку м. Одеси, на 464км+4.2 м, на порушення вимог п.п. 1.5;2.3(б);10.1;10.7;12.1;12.3 Правил дорожнього руху, маючи намір на здійснення забороненого маневру розвороту, не переконався у безпеці виконуваного маневру, почав перетин проїжджої частини зправа наліво, не надав перевагу у русі автопоїзду у складі автомобіля ДАФ держномер НОМЕР_3 з напівпричепом «LTD» держномер С366RС під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у попутному напрямку в середній смузі, в результаті чого сталося зіткнення транспортних засобів, внаслідок якого потерпілому ОСОБА_8 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому лівого надколінника.

В апеляції ТОВ «Торгівельно-транспортна компанія» просить змінити вирок суду в частині вирішення цивільного позову і зменшити суми стягнення на користь ТОВ «Інтегра Логістік» і потерпілого ОСОБА_8 . При цьому в апеляції зазначено, що суд, на думку апелянта, необґрунтовано витлумачив намір водія ОСОБА_7 здійснити розворот у забороненому місці відповідно до п.10.7 Правил дорожнього руху, адже цей маневр він виконував не на мостах, шляхопроводах, естакадах чи під ними, де такий маневр дійсно заборонено зазначеною нормою закону. Суд фактично підмінив поняття «забороненого місця» для здійснення розвороту і на цій підставі дійшов помилкового висновку про неможливість покладення цивільної відповідальності на страхову компанію, пославшись при цьому не на закон, а на п. 2.1.10 договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності (т.1 а.п. 185-189) і необґрунтовано звільнив страхову компанію від страхових виплат по договору. Оскільки суду були надані договори страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів: автомобіля «Сканія» і напівпричепа «Велтон», якими передбачено ліміт відповідальності страховика 50000 грн за шкоду майну і 100000 грн за ушкодження здоров`я потерпілого, суд мав відповідно до п. 16 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» притягнути страхову компанію до розгляду справи і стягнути шкоду з неї, а в частині, що не покривається страховими виплатами, - з особи, відповідальної за шкоду. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, який не містить підстави, на яку послався при відмові у страховому відшкодуванні суд, чим фактично поставив під сумнів необхідність і доцільність такого страхування. Виходячи з того, що висновком судово-товарознавчої експертизи передбачено суми завданої шкоди для ринку України і для ринку Молдови, суд, на думку апелянта, не мотивував свого рішення про стягнення шкоди за цінами ринку України, які є вищими. Також не згоден апелянт із стягненням суми моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_8 , зазначаючи, що останній не надав суду доказів завдання йому кримінальним правопорушенням моральної шкоди, а суд не врахував, що страхова компанія також зобов`язана відшкодувати потерпілому моральну шкоду.

Вислухавши доповідача, обвинуваченого про задоволення апеляції, прокурора про залишення вироку суду без змін, вивчивши доводи апеляції та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Апеляція на вирок суду першої інстанції подана цивільним відповідачем в частині вирішення судом цивільного позову.

Разом з тим, апелянт зазначає, що суд необґрунтовано витлумачив намір водія ОСОБА_7 здійснити розворот у забороненому місці відповідно до п.10.7 Правил дорожнього руху, оскільки цей маневр він виконував не на мостах, шляхопроводах, естакадах чи під ними. При цьому апелянтом залишено без уваги ту обставину, що відповідно до п.п. «д» п.10.7 Правил дорожнього руху на дорогах для автомобілів, якою є автодорога Київ Одеса, розворот заборонено, окрім перехресть та місць, позначених дорожніми знаками 5.26 або 5.27. Водій ОСОБА_7 намагався здійснити розворот на порушення і вищезазначених вимог Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим з такими доводами апеляції погодитись не можливо.

Також безпідставними є твердження апеляції про те, що суд безпідставно звільнив страхову компанію від страхових виплат, адже у п. 2.1.10 договору страхування між ТОВ «Торгівельно-транспортна компанія» і ПрАТ «СК «Альфа страхування» від 24.02.2014 року (т.1 а.п. 185-189) були передбачені конкретні виключення зі страхових випадків і обмеження страхування, серед яких зазначено, що здійснення розвороту у забороненому місці не визнається страховим випадком, про що правильно зазначено у вироку. Посилання апелянта на те, що ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено вичерпний перелік підстав відмови у виплаті страхового відшкодування неспроможні, адже договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладається за добровільним волевиявленням сторін, при цьому сторони договору страхування вправі передбачити додаткові умови страхування, в тому числі і виключення із страхових випадків, що і було зроблено у вищезазначеному договорі страхування від 24.02.2014 року.

Доводи апеляції про те, що суд мав визначати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням ТОВ «Інтегра Логістік» пошкодженням автомобіля ДАФ, за цінами Республіки Молдова суперечать вимогам ст. 6 КК України, оскільки дане правопорушення було скоєно на території України, у зв`язку з чим відповідальність винної особи наступає за законодавством України. При визначенні розміру матеріальної шкоди суд дав належну оцінку експертним дослідженням і прийняв рішення у відповідності до закону.

Також необґрунтованими є доводи апеляції і твердження обвинуваченого під час її розгляду про те, що потерпілий ОСОБА_8 не надав суду доказів завдання йому моральної шкоди, адже ці доводи спростовуються висновком судово-медичної експертизи про завдання злочином потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень у вигляді відкритого перелому лівого наколінника (т. 2 а.п.38-40), у зв`язку з чим він проходив курс лікування і зазнав моральних страждань, йому дійсно завдано моральної шкоди, розмір якої суд оцінив у 20000 грн і порушень закону не допустив.

За таких обставин підстави для задоволення апеляції, зміни або скасування вироку відсутні.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 419 КПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ «Торгівельно-транспортна компанія» - залишити без задоволення, а вирок Біляївського районного суду Одеської області від 17.11.2015 року відносно ОСОБА_7 за ст. 286 ч. 1 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення.

Судді апеляційного суду ОСОБА_2

Одеської області

ОСОБА_3

ОСОБА_4