В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2013 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Закаблук О. В. ,

суддів - Шпак Т.С., Протасової О.М.,

при секретарях Селезень Н. В.,Шовкоплясі С.П., Бродацькій А.Г., Солом»яній Л.М.,

за участю прокурора - Шурашкевича В.М.,

захисників підсудних - адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника потерпілої- адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працює, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6,12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_7, одруженого, працюючого вантажником ПП „Макушенко, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_8 40 років Жовтня, 14, раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6,12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 за попереднім зговором з ОСОБА_6, який був знайомим з ОСОБА_8, який займався підприємницькою діяльністю в сфері надання послуг в шоу-бізнесі, з метою заволодіння майном ОСОБА_8, з корисливих мотивів, погодився взяти участь в нападі на ОСОБА_8 за матеріальну винагороду в 500 доларів США, після чого групою осіб, 16.07.2010 року реалізуючи свій злочинний умисел, приготували все необхідне для вчинення злочину, а саме ніж та штучний муляж пневматичного пістолету та ОСОБА_6 викопав в лісопосадці, біля дачних ділянок, яму, після чого зателефонував ОСОБА_9 та, для вирішення вигаданих проблем, запропонував йому зустрітися біля АЗС «Укртатнафта» по вул. Київській, 43-А в м. Біла Церква Київської області. Після того, як ОСОБА_9 на дану пропозицію погодився, ОСОБА_6 близько 23 год. 16.07.2010 року зустрівся за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 біля ТОВ «Білоцерківські будматеріали» (цегельного заводу), звідки вони пройшли до дачних ділянок, які розташовані приблизно в 200 метрах від АЗС «Укртатнафта» за адресою: вул. Київська, 43-А в м. Біла Церква Київської області. При цьому, ОСОБА_6 передав ОСОБА_7 штучний муляж пневматичного пістолету та шапочку з прорізами для очей.

17.07.2010 року близько 00.30год., отримавши у телефонній розмові з ОСОБА_9 повідомлення про час прибуття останнього до м. Біла Церква, ОСОБА_6 вказав місце, де ОСОБА_7 повинен очікувати та наглядати за обстановкою та надати йому фізичну підтримку, а сам направився зустрічати ОСОБА_9 біля АЗС «Укртатнафта», розташованого по вул. Київській, 43-А м. Біла Церква.

Після того, як ОСОБА_8 близько 00.50год. 17.07.2010 року на власному автомобілі «ВМВ Z - 4», реєстраційний номер НОМЕР_1, приїхав до вказаного ОСОБА_6 місця, ОСОБА_6 сів у автомобіль ОСОБА_9 та, з метою реалізації свого злочинного умислу, запропонував від'їхати від АЗС далі, щоб не було свідків злочину, на що ОСОБА_9 погодився, та від'їхавши від АЗС приблизно 200 метрів у бік дачних ділянок, де на них в обумовленому місці очікував ОСОБА_7, ОСОБА_6А та ОСОБА_9 вийшли з автомобіля останнього. Під час спільної розмови ОСОБА_6, користуючись відсутністю сторонніх осіб , розпочав наносити удари в різні частини тіла ОСОБА_9 та повалив його на асфальтоване покриття дороги, а ОСОБА_7 у відповідності до заздалегідь розподілених ролей, приєднався до побиття ОСОБА_9, наніс неодноразові удари ногами та руками в різні частини тіла потерпілого та приблизно чотири удари по його голові штучним муляжем пневматичного пістолету, від чого муляж пістолету розлетівся на декілька частин. Під час побиття потерпілого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за допомогою раніше приготовленого медичного бинта з метою подолання опору, здавлювали шию ОСОБА_9, також ОСОБА_6 наніс приготовленим заздалегідь ножем дев'ять ударів в різні частини тулуба ОСОБА_9, внаслідок чого ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: рани в поперековій області праворуч з раньовим каналом, проникаючим у зачеревний простір з пошкодженням правої нирки; аналогічної рани з відхідним спереду назад раньовим каналом, проникаючим в черевну порожнину без пошкоджень внутрішніх органів, семи ран аналогічного характеру, раньові канали яких сліпо закінчуються в м'яких тканинах; крововиливів м'яких тканин тімяно -потиличної області зліва, по одному крововиливу обличчя та обох ключичних областей, морфологічні ознаки удавлення м'яких тканин шиї, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 29.09.2010 № 132/2323, заподіяні гострим предметом, 4 пошкодження заподіяні тупим предметом. Проникаюче поранення черевної порожнини (№ 9) та поранення зачеревного простору з пошкодженням нирки (№ 4) мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень. Смерть ОСОБА_9 наступила в результаті проникаючих колото-різаних поранень черевної порожнини та зачеревного простору з пошкодженням правої нирки, що призвело до розвитку шоку.

З метою приховання слідів злочину, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перетягнули тіло ОСОБА_9 до напередодні викопаної ями, засипавши його зверху шаром грунту та за попередньою змовою між собою незаконно заволоділи транспортним засобом ОСОБА_9 - автомобілем НОМЕР_2, доїхали до м. Біла Церква, по дорозі викинули у сміттєвий бак поліетиленовий пакет із знаряддям та слідами злочину, зібраними ОСОБА_7 на місці події, після чого ОСОБА_6 доїхав на автомобілі до будинку № 207-а по вул. П.Запорожця в м. Біла Церква, де автомобіль залишив.

Виявивши в автомобілі ОСОБА_9 належне останньому майно, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_7 після нападу та вчинення вбивства ОСОБА_8, з корисливих намірів, заволоділи дорожньою сумкою марки „Louis Vuetton (модель Keepall Ері 45), вартістю 13300 гривень, чоловічим портмоне марки „Louis Vuetton (модель Zippy Coin Purse Ері), вартістю 2990 гривень, обкладинкою до записної книжки марки „Louis Vuetton (модель Couv. AG.FONC/PM LV), вартістю 2560 гривень, 200 доларами США, що відповідно до довідки банківської установи становить 1580 гривень, чим завдалив потерпілій ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 20430 гривень.

Викрадене майно ОСОБА_10 приніс додому, в будинок № 10 по вул. Чайковського в м. Біла Церква, де його в подальшому виявили та вилучили працівники міліції в присутності понятих.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково і суду показав, що про вчинення вбивства ОСОБА_9, заволодіння його майном, в тому числі транспортним засобом, з ОСОБА_7 не домовлявся. Дійсно заподіяв ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, але настання його смерті не бажав.

Так, ОСОБА_10 суду показав, що займався рекламною діяльністю в м.Біла Церква, познайомився з потерпілим ОСОБА_8, коли він зателефонував йому та замовив йому рекламні послуги, працював з ОСОБА_9, який заборгував йому гроші в сумі 40000 гривень за виготовлення реклами та розміщення на бігбордах реклами, а тому він йому неодноразово телефонував, вимагаючи повернення боргу. ОСОБА_8 завжди вчасно розраховувався за надані послуги, чому сталась остання заборгованість пояснити не може. ОСОБА_8 працював в салоні на вул.І.Франка в м.Києві, зустрічався з ОСОБА_9 у м. Києві, останній раз домовився по телефону з ОСОБА_8, що коли останній буде їхати в м.Одеса, то заїде до нього. ОСОБА_7 запросив його кумом, з ним він перебував у дружніх відносинах, а тому запросив ОСОБА_7, щоб він був присутній при розмові з ОСОБА_8, так як ОСОБА_9 мав нетрадиційну орієнтацію та замість повернення боргу пропонував йому статеві відносини. Не бажаючи спілкуватися з ОСОБА_9 наодинці, він зустрівся із своїм другом ОСОБА_7, запропонував останньому бути присутнім під час його зустрічі з ОСОБА_9 з метою допомогти владнати конфлікт, що може виникнути між ним та ОСОБА_9, на що ОСОБА_7 погодився. При цьому грошової винагороди за допомогу ОСОБА_7 не обіцяв.

16 липня 2010 року подзвонив ОСОБА_8 та домовився про зустріч у м. Біла Церква, потім зателефонував ОСОБА_7 та зустрівся з останнім на виїзді з м. Біла Церква біля кафе «Футбол». ОСОБА_7 залишився чекати біля кафе, а він став чекати ОСОБА_8 біля АЗС «Шелл», так як з телефонної розмови зрозумів, що ОСОБА_8 проїхав місце зустрічі, де зустрів ОСОБА_9 Разом з яким поїхав на місце, де повинен був знаходитись ОСОБА_7, але ОСОБА_8 проїхав це місце та звернув на інший поворот, до дачного масиву, де ОСОБА_7 не було. ОСОБА_12 першим, вийшовши з автомобіля, розпочав сварку а потім розпочав бійку з ним, уникаючи розмови про борг, знову запропонував статеві стосунки, дістав з кишені блискучий предмет. Вибив вказаний предмет з руки ОСОБА_12, який повалив його на землю. Відбиваючись, під своєю рукою знайшов на землі якийсь предмет та вказаним предметом наніс не пам»ятає скільки ударів ОСОБА_8 по тулубу. Медичним бинтом, який був у нього на руці, він придушував ОСОБА_8, який перестав подавати признаки життя, він піднявся, в руках у нього нічого не було, а тому вирішив приховати труп, так як був зляканий. На дачній ділянці він випадково знайшов лопату, викопав неподалік яму, в яку поклав труп ОСОБА_8 та прикопав його шаром грунту, після чого позбирав речі в пакет та на автомашині ОСОБА_9 приїхав до м. Біла Церква, залишив машину у місті, пакет з речами, що позбирав на місці події, викинув у смітник. Ключі від автомобіля він залишив на якомусь колесі автомобіля, де саме, не пам»ятає, знайшов в машині дорожню сумку, яку приніс додому. В сумці були 200 доларів та ще якісь речі, що були вилучені працівниками міліції за місцем його проживання.

Де подівся ОСОБА_7 він не знав, а тому на наступний день він приходив до нього, грошей не пропонував. Що трапилось він ОСОБА_7 не встиг розповісти, так як вийшла його дружина. Явку з повинною під час досудового слідства він написав під моральним, психологічним тиском працівників міліції, хоча давав покази в присутності захисника під час допиту як підозрюваного та обвинуваченого. Про тиск з боку працівників міліції під час досудового слідства він не повідомлював, та як боявся. Під час перших допитів на досудовому слідстві, відтворення обстановки та обставин подій він оговорив ОСОБА_7, зазначав, що він приймав участь у вчиненні злочинів, так як вважав, що ОСОБА_7 його «здав», про що йому повідомили працівники міліції, в даний час стверджує, що ОСОБА_7 ніякої участі в убивстві та заволодінні речами ОСОБА_13 не приймав.

Вину визнає частково, так як не бажав смерті ОСОБА_13, під час бійки захищався, не розумів після того, як приховав труп, що протиправно заволодів автомобілем ОСОБА_8, а просто сів в автомобіль та поїхав, після чого з автомобіля забрав сумку потерпілого з грішми та мокасинами, яка кількість грошей та які речі він не пам»ятає, що пов»язане з його станом, так як був сильно схвильований. Визнає цивільний позов потерпілої в частині відшкодування витрат на поховання, придбання пам»ятника, моральну шкоду не визнає.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав і суду показав, що приблизно 14 липня 2010 року під час зустрічі з ОСОБА_10 останній повідомив, що у нього проблеми з людиною по роботі та запропонував прийняти участь під час зустрічі з цією людиною з метою надання допомоги, на що він погодився. Грошової винагороди за допомогу ОСОБА_6 не обіцяв. 16 липня 2010 року приблизно о 22-23 годині зустрілись з ОСОБА_6 біля кафе на окраїні м. Біла Церква, де залишився чекати, а ОСОБА_6 пішов зустрічати людину, з якою мав поговорити. Чекав біля кафе та через деякий час побачив світло фар, звернув у провулок за потребою, побачив дачі, будинки, почув гуркіт дверей, після чого почув крики, погрози, звуки ляпасу, зрозумів, що відбувається бійка, злякався та вибіг на трасу, пройшов до першої зупинки транспорту та на таксі уїхав додому.

На слідуючий день до нього додому приїжджав ОСОБА_6 та обурювався, куди він подівся від нього, однак вийшла його дружина, а тому ОСОБА_6 не встиг розповісти йому все детально про те, що сталось з чоловіком, з яким він зустрічався.

Через декілька днів за ним прийшли працівники міліції з м.Києва, які затримали його та змусили написати явку з повинною, що він приймав участь у вбивстві якоїсь людини разом з ОСОБА_6, заставляли його підписувати якісь документи, перенесли явку з повинною в протокол відібрання явки, який він також підписав з примусу, деталей, які писав, не пам»ятає. Під час допиту як підозрюваного та обвинуваченого під час досудового слідства захисник не був присутній, він не повідомляв свого захисника про те, що його примушували давати такі покази, які не відповідають дійсності. Під час обрання йому запобіжного заходу він казав, що не вчиняв злочинів, точно не пам»ятає, або забув сказати. Вини у вчиненні злочинів він не визнавав, чому змінив покази пояснити не може, підстав його оговорювати ОСОБА_6 не вбачає. Посвідчення водія він не має і ніколи автомобілем не керував, назву БМВ Z-4 почув від працівників міліції.

Цивільний позов потерпілої не визнає повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_11 в суді показала, що 17.07.2010 року її син ОСОБА_8 повинен був зустрітись з якимось чоловіком, якому було щось відомо про обставини крадіжки його сумки з грішми з великою сумою грошей, яка мала місце до цього, а взагалі її сина обкрадали до цього п»ять разів. Цього дня в суботу її син повинен був зустрітись з своєю клієнткою з м.Москва, однак на роботі не з»явився, про що її повідомили по телефону з роботи, а тому вона зразу звернулась до Шевченківського відділення міліції з заявою про викрадення її сина, так як син був дуже відповідальною людиною, завжди телефонував їй.

Оперативними міроприємствами, по телефонам було встановлено, що її син напередодні був на телефонному зв»язку з підсудним ОСОБА_6, а тому працівники міліції зразу ж встановили осіб, які були причетні до зникнення сина. Її син був нормальної сексуальної орієнтації, зустрічався з жінками, а тому вважає показання підсудного ОСОБА_6 щодо цього вигаданими, крім цього зазначає, що її син не міг мати ніяких стосунків по роботі з ОСОБА_6, так як мав своє коло спілкування, через яке міг достатньо забезпечити себе рекламними послугами, боргів ніколи не мав і не міг мати. ОСОБА_8 був дуже забезпеченим, користувався дорогими речами марки „Луі Вітон, мав дуже коштовний браслет, власний автомобіль марки „ВМВ Z 4 та ще один дорогий автомобіль «Хамер», якими користувався, був трудолюбивим та порядним, а тому вважає, що підсудні, які вчинили вбивство сина, заслуговують до найвищої міри покарання.

Цивільний позов підтримує в повному обсязі, просить стягнути з підсудних на свою користь 471755,81 грн. матеріальної шкоди, яка полягає в збитках, спричиненими витратами на поховання, поминальний обід, виготовленню та встановленню пам»ятника, ремонтні роботи по відновленню автомобіля на СТО, витрат на правову допомогу та просить стягнути на свою користь моральну шкоду, яка завдана вбивством сина в сумі 10000000 грн..

Суд, допитавши підсудних, потерпілу, свідків, оглянувши та дослідивши докази у справі, проаналізувавши докази в їх сукупності, прийшов до висновку що вина підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повністю доведена у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_8, умисному вбивстві та вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом , які вчинені за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднані з насильством, небезпечним для життя чи здоров»я потерпілого по таким підставам.

Крім власного визнання вини частково ОСОБА_6, який фактично визнає вину у вчиненні вбивства ОСОБА_8 в судовому засіданні, вина підсудних у вчиненні даних злочинів доведено наступними доказами.

Протоколом усної заяви ОСОБА_14 до органу міліції від 18 липня 2010 року про те, що 16 липня 2010 року о 20 годині її син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9, вийшов з офісу по вул. І.Франка, 24-а в м. Києві та додому не повернувся (т.1 а.с. 13).

Показами свідка ОСОБА_15, який в судовому засіданні зазначив, що був найкращим другом потерпілого ОСОБА_8, з яким мав спільний салон краси в м.Києві та був знайомий близько 12 років. Підсудних він ніколи не бачив та їх прізвищ не чув. Рекламною діяльністю ОСОБА_8 не займався, рекламних буклетів не замовляв, якщо були б борги, він знав би, так як перебував з ним у дружніх відносинах та близько спілкувався, товаришував з ним. Рекламою займався свідок, так як це була його ділянка роботи, а самого ОСОБА_8 друзі використовували як рекламу на своїх бігбордах. Десь за рік до зникнення у ОСОБА_8 з автомобіля, вибивши скло, викрали сумку з грішми, він постійно мав при собі значні суми грошей в гривнях, доларах США, Євро, дорогі речі. В день зникнення ОСОБА_8 все було як завжди, останній раз він спілкувався з ним близько 21 години, це була п»ятниця, ОСОБА_8 лише сказав, що поїхав та буде, тобто приїде назад, а тому свідок не поїхав з ним разом.

Свідок ОСОБА_16 допитаний в судовому засіданні, суду показав, що він займає посаду заступника начальника СВ Шевченківського РВ ГУ МВС України у м. Києві, коли до відділу міліції надійшла заява по факту викрадення ОСОБА_9, було порушено кримінальну справу та розпочато досудове слідство. Оперативно-розшуковими заходами встановили осіб, причетних до вчинення злочину, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7, справу передали до СВ. Слідчий Денисюк провів відтворення обстановки та обставин події з ОСОБА_6, який вказав на місце злочину при вїзді в м. Біла Церква біля АЗС. ОСОБА_6 повідомив, що на цьому місці за участю ОСОБА_7 було вчинено вбивство ОСОБА_9, вказав місце поховання останнього. На місці, вказаному ОСОБА_6, був виявлений труп людини. Потім ОСОБА_6 провів учасників слідчої дії до свого будинку, де вилучили речі потерпілого, в тому числі сумку. Також ОСОБА_6 вказав на місце, де залишив автомобіль потерпілого. Під час відтворення свідок був присутній та бачив, що ОСОБА_6 в присутності захисника та понятих сам, добровільно розповідав та показував на місцевості обставини вчинення вбивства, показав місце поховання трупа, яке до цього відоме не було, на дії слідчих не скаржився. Вся інформація, яка зазначена в протоколі відтворення відповідає дійсності, велась відео зйомка.Перед слідчими діями він спілкувався з ОСОБА_6, щоб володіти інформацією щодо злочину, в якому зізнався підсудний, який під час спілкування також підтверджував свою участь в убивстві ОСОБА_8 та розповідав про участь у вбивстві ОСОБА_7.

Показами свідка ОСОБА_17 , який виконує обов»язки начальника Узинського міського відділення міліції Білоцерківського району, і який суду показав, що розслідуванням кримінальної справи по факту вбивства ОСОБА_9 займалися працівники міліції м. Києва. ОСОБА_6 він взагалі не знає і не спілкувався з ним. Коли йому зателефонували працівники міліції з Києва, так як він в той час працював у відділі по розкриттю злочинів проти особистості, попросили з»ясувати роль ОСОБА_7 у злочині, після чого ОСОБА_7 доставили до Білоцерківського МВ з дому працівники Білоцерківського МВ, де він в службовому кабінеті прийняв явку з повинною від ОСОБА_7 та склав відповідний протокол зі слів ОСОБА_7, який добровільно розповів про обставини вчинення злочину. Потім матеріали щодо ОСОБА_7 забрали працівники міліції Шевченківського РУ м.Києва. До спілкування з ОСОБА_7 йому взагалі нічого не було відомо про вбивство ОСОБА_8, обставини його вчинення. Явку з каяттям ОСОБА_7 писав в його присутності, на ім»я чи прокурора чи начальника міліції, в даний час він вже не пам»ятає подробиць написання явки, дав ручку та аркуш паперу ОСОБА_7, який був спокійний, він надиктував ОСОБА_7 тільки шапку, на ім»я кого писати явку. Пояснення свідок також писав зі слів ОСОБА_7, в протоколі про відібрання явки з повинною задавав уточнюючі питання, так як в протоколі більш детально зазначаються обставини вчинення злочину. Ніякого тиску на ОСОБА_7 ніхто не чинив, а він сам, добровільно писав явку та повідомлював про обставини вчинення злочину.

Показами свідка ОСОБА_18 - старшого експерта Шевченківського РВ, який суду показав, що в липні 2010 року разом з оперативною групою виїжджав до передмістя Білої Церкви для проведення відтворення обстановки та обставин події, безпосередньо застосовував відеозйомку. Слідча дія розпочалася у службовому кабінеті за адресою: м. Київ вул.. Прорізна, 12, ОСОБА_6 в присутності понятих та захисника добровільно та без примусу і підказок, чітко, не плутаючись розповів про обставини вчинення злочину, потім указав на місце знаходження трупу. На місці, вказаному ОСОБА_6, був відкопаний труп, для огляду якого залучали медичного експерта. Потім поїхали до автомобіля БМВ, якого показав ОСОБА_6, автомобіль оглядали, процесуальні документи складав слідчий, сміттєвого баку, вказаного ОСОБА_6, однак він не памятає, чи вилучались будь-які речі у смітнику. Слідча дія фіксувалась за допомогою відеокамери.

Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 19 липня 2010 року за участю підозрюваного ОСОБА_10, який указав на місце вчинення злочину та розповів про обставини його вчинення та участь в убивстві ОСОБА_7 Вказана слідча дія фіксувалась за допомогою відео записуючої апаратури та була переглянута судом. На місце, вказаному ОСОБА_10, було виявлено труп ОСОБА_9, на трупі знаходилась сумка з документами - посвідченням водія на імя ОСОБА_9, посвідченням водія на імя ОСОБА_15, технічним паспортом на автомобіль НОМЕР_3.

З місця події вилучено змив речовини темно-червоного кольору, гвинт, предмет схожий на барабан від пістолета - револьвера та предмети схожі на частини від металевого виробу білого кольору, шматок бинта (т.1 а.с. 151-160).

Показами свідка ОСОБА_19, який був присутній під час перегляду відеозапису відтворення обстановки та обставин подій від 19.07.2010 року і який суду показав, що брав участь як понятий у відтворенні обстановки та обставин події, був свідком відтворення за участю ОСОБА_6, при ньому на ОСОБА_6 ніхто не тис, ОСОБА_6 був начебто пригнічений, але поводив себе спокійно, показав місце, де закопаний труп, все що знято на відео, відповідає дійсності. Він не пам»ятає, але начебто він, другий пойнятий та ще хтось допомагали викопувати труп на місці, яке вказав ОСОБА_6, однак зазначив, що приймав участь у відтворенні обстановки та обставин подій, перебуваючи в стані наркотичного сп»яніння, працівники міліції пригощали його горілкою, а тому він повністю не усвідомлював того, що відбувається.

Суд вважає названі покази свідка ОСОБА_19 такими, що не відповідають дійсності, так як з відеозапису слідчої дії вбачається, що ОСОБА_19 був присутній під час того, як ОСОБА_6 повідомлював про обставини вчинення підсудними злочинами, свідок супроводжував всіх учасників слідчої дії разом з понятим ОСОБА_20, ОСОБА_19 в даний час відбуває покарання за вчинення злочинів в місцях позбавлення волі, був доставлений з СІЗО до ІТТ Білоцерківського МВ ГУ разом з підсудними ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а тому міг спілкуватись з ними та змінив показання з метою пом»якшити відповідальність підсудних, а тому суд розціню названі показання критично, не приймає названі показання до уваги, так як вважає їх недостовірними.

Суд переглянув відеозапис відтворення обстановки та обставин події з підозрюваним ОСОБА_6 від 19 липня 2010 року. На відеозапису зафіксовано, що ОСОБА_21 провів слідчу групу на місце, розташоване неподалік АЗС «Укртатнафта», що на вїзді в м. Біла Церква, вказав на місце, де він закопав тіло ОСОБА_9, і саме на цьому місці було виявлено труп останнього. Після чого ОСОБА_6 провів слідчу групу до будинку № 207-а на вул. Петра Запорожця в м. Біла Церква, де було виявлено автомобіль ОСОБА_9 За місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: м. Біла Церква вул.. Чайковського, 10, було вилучено дорожню сумку „Louis Vuetton, в якій знаходились пенал (чоловіче портмоне), обкладинку до записної книжки, 200 доларів США, які зі слів ОСОБА_6 належать ОСОБА_9

Протоколом огляду ДВД-диска з відеозаписом протоколу відтворення обстановки та обставин події за участю підозрюваного ОСОБА_10 (т.2 а.с. 70) та постановою про приєднання вказаного диска до справи як речового доказу (т.2 а.с. 71).

Свідок ОСОБА_20, який також брав участь в якості понятого при проведенні відтворення обстановки та обставин події з ОСОБА_10, помер 04 вересня 2010 року (т. З а.с. 215) і тому на досудовому слідстві та в суді не допитувався.

Свідок ОСОБА_22, допитана в судовому засіданні показала, що ОСОБА_7 її брат, дружив з ОСОБА_6, проживав окремо з дружиною та у них є новонароджена дитина. По характеру ОСОБА_7 спокійний, доброзичливий, допомагав по господарству. Прав на право керування у брата немає та водити він не вміє. Про обставини справи їй нічого не відомо.

Аналогічні показання у справі дала свідок ОСОБА_23.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_7 її чоловік, в ніч з 16 на 17 липня 2010 року на прохання свого товариша ОСОБА_6 ходив розвантажувати будівельні матеріали, але повернувся додому чисто вдягнутий, був збуджений, внаслідок чого між ними виникла сварка. На слідуючий день приходив ОСОБА_6, який був трохи злий, її чоловік спустився до ОСОБА_6 на вулицю та вони стояли розмовляли, а коли вона підійшла, то вони притихли.

Свідок ОСОБА_25 суду показала, що ОСОБА_6 її син, якого вона вдома бачила востаннє в п»ятницю,16.07.2010 року. Де був син в ніч з 16 на 17 липня їй невідомо, лише вранці вона побачила, що він спав вдома. Чи були ушкодження у сина на руці, впевнено сказати не може. Охарактеризовує сина з позитивного боку.

Аналогічні показання у справі дав в судовому засіданні свідок ОСОБА_26, батько підсудного ОСОБА_6

Висновком судово-медичної експертизи № 132/2323 від 29 вересня 2010 року про те, що ОСОБА_9 спричинено наступні тілесні ушкодження: а) рана № 4 в поперековій області праворуч з рівними не осадженими краями, рівними стінками та кінцями, які наближаються до гострокутних, з відхідним у напрямку справа наліво, ззаду наперед раньовим каналом, проникаючим у зачеревний простір з пошкодженням правої нирки, аналогічна рана № 9 з відхідним спереду назад раньовим каналом, проникаючим у черевну порожнину без пошкодження внутрішніх органів, б) рани №№ 1,2,3,5,6,7,8 аналогічного характеру, раньові канали яких сліпо закінчуються в мяких тканинах, в) крововилив в мяких тканинах тьмяно-потиличної області зліва, по одному крововиливу обличчя та обох ключичних областей, морфологічні ознаки удавлення мяких тканин шиї. Всього на трупі виявлено 9 ран, заподіяних гострим предметом, 4 пошкодження (крововилив в мяких тканинах тьмяно-потиличної області зліва, по одному крововиливу обличчя та обох ключичних областей), заподіяних тупим предметом. Проникаюче поранення черевної порожнини (№ 9) та поранення зачеревного простору з пошкодженням нирки (№ 4) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_9 наступила в результаті проникаючих колото-різаних поранень черевної порожнини та зачеревного простору з пошкодженням правої нирки, що призвело до розвитку шоку (т.2 а.с. 96-101).

Висновком судово-медичної експертизи № 262-МК від 12 жовтня 2010 року, на дослідження якої надавались клапті шкіри, одяг та взуття ОСОБА_9, яка прийшла до висновку, що рани на поперековій ділянці трупа ОСОБА_9 спричинені колюче- ріжучим предметом типу клинку ножа, що мав з одного боку обушок П-подібного профілю, з протилежного лезо двохсторонньої заточки. Вістря ножа мало трикутну форму. Слідів заліза та сторонніх нашарувань в ділянках ран не знайдено. На одязі та взутті ОСОБА_9 (сорочці, брюках, правій туфлі) пошкоджень від дії колючо- ріжучих та ріжучих предметів не встановлено (т.2 а.с. 198-103).

Висновком судово-цитологічної експертизи № 240/ц від 09 листопада 2010 року, на дослідження якої надавались марлевий бинт, вилучений з місця події, яка встановила, що кров на бинті могла утворитися як від потерпілого ОСОБА_9, так і від ОСОБА_10 та ОСОБА_7 (т.2 а.с. 176-180).

Висновком судово-цитологічної експертизи № 242/ц від 09 листопада 2010 року, на дослідження якої надавався марлевий тампон зі змивами, зробленими під час відтворення обстановки та обставин події з ОСОБА_10, яка також встановила, що на тампоні виявлено кров, яка могла утворитися як від ОСОБА_9, так і від ОСОБА_10 та ОСОБА_7 (т.2 а.с. 187-191).

На досудовому слідстві ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розповідали про обставини вчинення злочинів, які частково відповідають встановленим судом обставинам.

В явці з повинною ОСОБА_6 зазначав, що його попросили організувати зустріч з ОСОБА_8 за винагороду в 5000 доларів США, перед зустріччю він детально обговорював та готував яму для залякування ОСОБА_8, якому він телефонував починаючи з 14.07.2010 року, ОСОБА_7 чекав його біля дачі, щоб допомогти йому «оглушити» ОСОБА_8, з яким він міг не впоратись особисто. ОСОБА_7 був біля калітки дачі, коли ОСОБА_6 схватив ОСОБА_8 за шию а ОСОБА_7 наносив удари дулом муляжа пістолета по голові для того щоб оглушити, ОСОБА_6 душив бинтом ОСОБА_8, після чого протягом 1-2 хв. ОСОБА_8 знепритомнів. Разом з ОСОБА_7 він зв»язав руки ОСОБА_8, штани його були приспущені до колін, так як ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 тягнули ОСОБА_8 до виритої ями, після чого він прикидав ОСОБА_8 землею руками, каменем, сів у машину ОСОБА_8 та перегнав її на масив Леваневського в м.Біла Церква. Речі ОСОБА_8 він разом з ОСОБА_7 викинули на смітник. (т.1 а.с. 55-65).

Так, під час допиту підозрюваний ОСОБА_10 в присутності адвоката показав, що в лісосмузі поклав на землю ОСОБА_9 і в цей час ОСОБА_7 (ОСОБА_7) 2 рази ударив його муляжем пістолету типу револьвер в область голови, від чого той розлетівся на частини. Почав бити потерпілого руками та ногами по тулубу та в район вуха. Після цього марлевим бинтом, який приготував раніше, протягом 1 хвилини душив ОСОБА_12, бив кастетом по його спині (т.1 а.с. 92-94).

Обвинувачений ОСОБА_10 показав, що схопивши ОСОБА_9 передпліччям лівої руки, повалив його на коліна, підбіг ОСОБА_7 та наніс два удари пістолетом в область голови, який розлетівся на шматки. ОСОБА_7 почав наносити йому удари руками в область голови та тулуба. Він, тобто ОСОБА_6, взяв кухонний ніж та наніс ОСОБА_9 ножем один удар в область живота, два удари в область спини в районі нирок, після чого ОСОБА_9 втратив свідомість (т.1 а.с. 100-104).

ОСОБА_7 в своїй явці з повинною від 19.07.2010 року, яка надана на ім»я начальника Білоцерківського МВГУ МВС України в Київській області ОСОБА_27 указав, що його друг ОСОБА_6 запропонував заробити гроші, побити людину, яка мала приїхати на автомобілі. 16.07.2010 року людина приїхала, ОСОБА_6 почав його бити, а він, тобто ОСОБА_7, допоміг звалити цю людину на землю. Людина втратила свідомість, ОСОБА_6 потягнув його в кущі, а він залишився на місці. Повернувшись, ОСОБА_6 забрав автомобіль ВМВ Z-4 незнайомця та підвіз його до таксі. Гроші за допомогу в сумі 500 доларів ОСОБА_6 ОСОБА_7 до часу написання явки не віддав. (т.1 а.с. 67-68).

В протоколі прийняття явки з каяттям, який відібраний ст. оперуповноваженим ВКР Білоцерківського МВ ГУ ОСОБА_17 19.07.2010 року, вказано, що ОСОБА_7 повідомив, що 13.07.2010 року ОСОБА_6 казав, що з м. Києва приїде хлопець, якого потрібно сильно налякати. Про деталі його не розпитував, але погодився бути присутнім під час побиття невідомого хлопця і в разі необхідності надати фізичну допомогу. 16.07.2010 року ОСОБА_6 дав йому пістолет та повідомив, що він газовий, без куль, коли вони зустрілись близько 23 години, повів його до дачного масиву «Сухий яр», де показував вже викопану яму, в яку після побиття він збирався вкинути незнайомого чоловіка. Під час спілкування з хлопцем, що приїхав, ОСОБА_6 почав наносити невідомому тілесні ушкодження, а він, тобто ОСОБА_7, почав бити невідомого руками та ногами. В ході бійки незнайомець подряпав ОСОБА_7. Від ударів невідомий впав на землю і він разом з ОСОБА_6 били його ногами. Після того, як хлопець втратив свідомість, ОСОБА_6 потягнув його до кущів, а він, тобто ОСОБА_7, залишився на місці побиття хлопця, позбирав в пакет деталі пістолета (т.1 а.с. 69-70).

ОСОБА_7, будучи допитаним як підозрюваний, в присутності адвоката показав, що ОСОБА_6 наніс потерпілому приблизно 5 ударів по тулубу. Він, тобто ОСОБА_7, вдарив потерпілого по голові боковою частиною пістолета, який від удару розлетівся на декілька частин. Наніс потерпілому приблизно 5 ударів рукою та коліном по голові. На прохання ОСОБА_6 позбирав в поліетиленовий пакет речі, що залишились на місці події, виявив на асфальті ніж та запитав ОСОБА_6 звідки цей ніж взявся, той відповів, що він наносив потерпілому удари цим ножем. Кульок з речами з місця події викинули у сміттєвий бак (т.1 а.с. 125-129).

Допитаний як обвинувачений ОСОБА_7 під час досудового слідства в присутності захисника повністю підтримав свої покази, які давав при допиті як підозрюваний (т.1 а.с. 135-136).

Вказані явка з повинною ОСОБА_7, протокол прийняття явки з каяттям ОСОБА_7, фактичні дані, які викладені в явці з повинною ОСОБА_6, протоколи допитів їх в якості підозрюваних та обвинувачених суд оцінює, як докази, що є допустимими та такими, що не протирічять іншим здобутим по справі доказам, оскільки ці докази отримані уповноваженим на це органом, з відомого, не забороненого законом джерела в установленому законом порядку, з дотриманням процесуальної форми, належним чином закріплені та завірені та не протирічать іншим здобутим по справі доказам.

Відомості, повідомлені ОСОБА_7 у явці з повинною, суттєво не відрізняються від показань, даних ним та ОСОБА_6 під час допиту в якості підозрюваних (обвинувачених), які зафіксовані у відповідних протоколах допиту.

Суд вважає також допустимим як доказ фактичні дані, які зазначені в явці з повинною ОСОБА_10 щодо обставин вчинення ним та ОСОБА_7 нападу на ОСОБА_8, хоча в порушення вимог ч. 4 ст. 96 КПК України не зазначено дати її прийняття посадовою особою Шевченківського РУ (т. а.с. 55-65), так як відповідно до ст.65 КПК України доказом є всякі фактичні дані про подію, які встановлюються з певних джерел, а не порядок оформлення явки з повинною, яка написана власноруч ОСОБА_6, ним підписана, відсутність дати прийняття явки з повинною від посадової особи міліції не свідчить про те, що фактичні дані не відповідають дійсності, а тому суд приймає до уваги явку з повинною ОСОБА_6 в частині фактичних обставин, які в ній зазначені.

В суді підсудні відмовились від наведених вище своїх показань, які вони давали на досудовому слідстві як підозрювані та обвинувачені, але вказані покази на досудовому слідстві ОСОБА_6 та ОСОБА_7 давали в присутності захисників, не робили зауважень щодо того, що їх змушували давати названі покази, а тому дані показання суд використовує як доказ їх винуватості у вчиненні злочинів проти життя та здоровя потерпілого з метою заволодіння його майном- грошовими коштами, цінностями, які могли при ньому знаходитись, автомобілем ОСОБА_8, вважає дані показання такими, що частково відповідають дійсним обставинам справи.

Крім того, в судовому засіданні під час попереднього розгляду справи підсудний ОСОБА_10 показав, що наніс кілька ударів ОСОБА_9 саме ножем, в тому числі наніс удар в область нирок (т. 4 а.с. 4-12), що відповідає його показам в якості обвинуваченого в тій частині, що він кухонним ножем та наніс потерпілому один удар в область живота, два удари в область спини в районі нирок (т.1 а.с. 100-110), тобто не заперечував факту спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, ніж був раніше приготований підсудним ОСОБА_6 для нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8, що узгоджується з показаннями ОСОБА_7 під час допиту його як підозрюваного (т.1 а.с.128), а тому суд вважає покази підсудного ОСОБА_6 в частині того, що він використав металевий предмет сріблястого кольору, який підібрав на землі під час боротьби з ОСОБА_9 та наносив ним удари потерпілому такими, що не відповідають дійсності, дані суду з метою пом»як шити покарання за вчинене.

Враховуючи сукупність показів підсудних на досудовому слідстві, в судовому засіданні, хронологію та послідовність дій підсудних, те, що ОСОБА_6 завчасно запропонував ОСОБА_7 приймати участь в нападі на ОСОБА_8 за грошову винагороду, 500 доларів США, на що він погодився, тобто ОСОБА_7 приймав активну участь у нападі на ОСОБА_8 з корисливих мотивів, з метою отримати винагороду, разом підсудні спланували та розподілили свої ролі в участі у нападі, приготували яму, знаряддя для зв»язування потерпілого, медичний бинт, визначили місце вчинення нападу, під час вчинення нападу діяли узгоджено та цілеспрямовано, підсудний ОСОБА_6 повалив на землю потерпілого, за допомогою марлевого бинта душив та наносив удари ножем, руками та ногами, підсудний ОСОБА_7 наносив з силою удари муляжем пістолета в область голови ОСОБА_8, життєво-важливий орган, від чого пістолет розлетівся, наносив удари руками та ногами по голові, тулубу потерпілого, разом приховували труп ОСОБА_8, знищили( викинули) знаряддя злочину та речові докази, при цьому разом заволоділи автомобілем ОСОБА_8, сіли в нього та залишили місце пригоди, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні повністю доведено, що підсудні діяли за попередньою змовою, групою осіб, цілеспрямовано та з єдиною метою та корисливим мотивом вчинення вбивства ОСОБА_8 та заволодіння його майном, грошовими коштами, цінностями, які могли бути при ОСОБА_8, з метою заволодіння автомобілем ОСОБА_8, який ОСОБА_28 в подальшому планував реалізувати, причому, з врахуванням особи ОСОБА_28, який має вищу юридичну освіту, життєвий досвід, суд вважає недостовірними та надуманими покази названого підсудного в явці з повинною, протоколі допиту як підозрюваного щодо участі у нападі невстановлених осіб на ім»я «Гіві», «Фіна», про яких жодного разу на досудовому слідстві не зазначав підсудний ОСОБА_7, покази ОСОБА_10 в цій частині перевірялись на досудовому слідстві (т.2 а.с. 224-226, т. 5 а.с. 23) і свого підтвердження не знайшли, у звязку з чим в порушенні кримінальної справи щодо невстановлених осіб по факту вбивства ОСОБА_9 відмовлено, а також суд вважає надуманою позицією захисту підсудного ОСОБА_7 щодо того, що він не приймав участі в нападі, вбивстві з корисливих мотивів ОСОБА_8 та заволодінні його автомобілем разом з ОСОБА_6, так як назване суперечить вищезазначеним доказам, показам самих підсудних на досудовому розслідуванні.

Зміна показань підсудними розцінюється судом як лінія захисту, спроба уникнути покарання за вчинення особливо тяжких злочинів підсудним ОСОБА_29, ОСОБА_6 - частково.

Відмовляючись від раніше даних показів, підсудні в суді заявили про тиск з боку працівників міліції, які нібито примусили їх дати завідомо неправдиві свідчення.

Заяви підсудних за дорученням суду перевірялась прокуратурою Шевченківського району м. Києва та прокуратурою м. Біла Церква, свого підтвердження не знайшли і в порушенні кримінальної справи проти співробітників Шевченківського РВ м. Києва та Білоцерківського MB було відмовлено. Тобто фактично не встановлено, що працівники міліції здійснювали будь-який тиск на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та примушували їх давати неправдиві показання.

Крім цього, судом вважаються надуманими та неправдивими твердження ОСОБА_6 щодо того, що потерпілий ОСОБА_8 сам затіяв сварку та бійку, був винен йому грошові кошти, мав нетрадиційну сексуальну орієнтацію, приїхав до нього по телефонному дзвінку з метою задоволення своєї статевої пристрасті з м.Києва в м.Білу Церкву серед ночі, так як назване суперечить показанням потерпілої ОСОБА_11 щодо особи її сина, які підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_15 в судовому засіданні, а тому суд вважає доведеним, що ОСОБА_9 приїхав на неодноразові виклики по телефону від ОСОБА_6, близько 00 год. 30 хвилин в ніч з 16 на 17 липня 2010 року з м.Києва до м.Біла Церква для вирішення вигаданих ОСОБА_6 проблем, для з»ясування обставин попереднього викрадення у нього грошових коштів з автомобіля, як вбачається з показань потерпілої в судовому засіданні, у суду відсутні підстави сумніватись в достовірності показів ОСОБА_11 щодо того, що їй син повідомляв напередодні, що був повинен зустрітись з чоловіком, якому відомо про обставини викрадення його грошей. Доказів про те, що ОСОБА_8 був винен ОСОБА_6 грошові кошти, мав з ним стосунки по роботі, в судовому засіданні не здобуто.

Крім цього суд вважає хибними посилання захисту на те, що злочин не розкритий, місце вчинення злочину не встановлене, так як назване протирічить показанням підсудного ОСОБА_6 в судовому засіданні, де він частково визнає вину у вчиненні убивства ОСОБА_8, а також протирічить доказам, які були досліджені в судовому засіданні, під час проведення відтворення обстановки і обставин подій зазначав місце вчинення вбивства потерпілого ОСОБА_8, де були виявлені уламки знаряддя злочину- пневматичного пістолета, яким користувався під час вчинення нападу та спричинення тілесних ушкоджень підсудний ОСОБА_7, були виявлені сліди крові, які згідно висновку експертизи могли належати ОСОБА_30, залишки марлевого бинта, яким користувались підсудні під час придушування та зв»язування ОСОБА_8, а тому у суду відсутні підстави сумніватись в названих доказах та суд вважає, що вбивство ОСОБА_30 вчинено на відстані близько 200 м від АЗС «Укртатнафта» за адресою: вул. Київська, 43-А в м. Біла Церква Київської області в напрямку дачних ділянок.

Згідно п.п. 6,11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року N 10 « Про судову практику у справах про злочини проти власності» розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров'я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні. Якщо під час розбою чи вимагання було умисно заподіяно тяжке тілесне ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, або останнього було умисно вбито, дії винної особи належить кваліфікувати за сукупністю злочинів - за частиною четвертою статті 187 КК України і пунктом 6 частини другої статті 115 КК України.

Пленум Верховного Суду України „Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоровя особи від 07 лютого 2003 року № 2 в пункту 16 зазначив, що вчиненим за попередньою змовою групою осіб (п.12 ч.2 ст. 115 КК України) умисне вбивство вважається тоді, коли в позбавленні потерпілого життя брали участь декілька осіб (дві і більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовились про спільне його виконання.

В суді доведено, що ОСОБА_6А .та ОСОБА_7 заздалегідь домовились про вчинення вбивства ОСОБА_8 з метою заволодіння його майном, корисливих мотивів, підсудні за попередньою змовою, групою осіб вчинили розбійний напад на ОСОБА_8, під час якого вбили потерпілого та заволоділи його особистим майном, автомобілем потерпілого, а тому дії підсудних вірно кваліфіковано органами досудового слідства за ст.115 ч.2 п.п.6,12 КК України як умисне вбивство, вчинене з корисливих мотивів, вчинене за попереднім зговором групою осіб, за ст. 187 ч.4 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, організованою групою осіб, за ст. 289 ч.3 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, за кваліфікуючими ознаками як вчинені за попереднім зговором групою осіб, які поєднані з насильством, небезпечним для життя чи здоров»я потерпілого, повторно, так як підсудні заволоділи транспортним засобом ОСОБА_8 після вчинення злочину, передбаченого ст.187 КК України.

Злочин, передбачений п.п. 6,12 ч.2 ст. 115 КК України, характеризується умисною формою вини.

Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 7 лютого 2003 року №1 „Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоровя особи зазначив, що за п.6 ст. 115 КК України як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у звязку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном тощо), одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обовязків (одержати спадщину, позбавитися боргу, звільнитися від платежу тощо) або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту винагороду, яку бажав одержати внаслідок вбивства, а також коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення цього злочину.

В пункті 16 вказаної постанови зазначено, що вчиненим за попередньою змовою групою осіб (п.12 ч.2 ст. 115 КК України) умисне вбивство вважається тоді, коли в позбавленні потерпілого життя брали участь декілька осіб (дві і більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його виконання.

Вину підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_7 у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, підтверджено у повному обсязі наступними доказами, дослідженими судом.

Показами потерпілої ОСОБА_14 про те, що її синові ОСОБА_9 належав автомобіль марки „BMW Z 4 синього кольору, яким він користувався.

Показами свідка ОСОБА_15, який на досудовому слідстві та в суді вказував на те, що ОСОБА_9 належить автомобіль марки „BMW Z 4 синього кольору і саме на цьому автомобілі ОСОБА_9 16 липня 2010 року поїхав з роботи (т.2 а.с. 35-38, т.4 а.с. 42-44).

Ксерокопією облікової картки приватного AMT, де зафіксовано, що ОСОБА_9 є власником автомобіля НОМЕР_4 (т. 1 а.с. 27).

Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 19 липня 2010 року за участю підозрюваного ОСОБА_10, який розповідав, що після вчинення вбивства ОСОБА_9 разом з ОСОБА_7 сіли в автомобіль ОСОБА_9 та поїхали до м. Біла Церква, указав на місце біля будинку № 207-А по вул. П.Запорожця в м. Біла Церква, де дійсно було виявлено автомобіль марки „BMW Z 4без реєстраційного номеру, який належить ОСОБА_9 (т.1 а.с. 151-160).

Показами підсудного ОСОБА_10, який пояснив, що дійсно після настання смерті ОСОБА_9 він скористався автомобілем марки „BMW Z 4, належним ОСОБА_9 для того, щоб доїхати до м. Біла Церква. Автомобіль залишив поблизу будинку № 207-а на вул. Петра Запорожця в м. Біла Церква.

На досудовому слідстві ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в присутності захисників поясняли, що спільно поїхали з місця події на автомобілі, належному ОСОБА_12, ОСОБА_6 їхав за кермом автомобіля, а ОСОБА_7 - як пасажир. Але для кваліфікації не має значення хто з цих осіб керував транспортним засобом.

Обєктивна сторона злочину, передбаченого ст. 289 КК України, виражається в незаконному заволодінні транспортним засобом.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту № 14 від 23 грудня 2005 року у пункті 16 вказав, що заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб має місце у випадках, коли дві і більше особи до початку виконання, домовились про спільне його вчинення, незалежно від того, хто з них керував транспортним засобом.

Про попередню змову підсудних на вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом вказують їх дії, які носили узгоджений характер - підсудні вдвох сіли в машину ОСОБА_9, розуміючи, що транспортний засіб належить іншій особі, разом вирушили з місця події.

Тому суд вважає доведеним те, що заволодіння транспортним засобом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили за попередньою змовою групою осіб, з застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров»я потерпілого ОСОБА_8, так як розбійний напад та вбивство потерпілого був вчинений також з метою заволодіння автомобілем потерпілого, що вбачається з показань підсудного ОСОБА_7 як підозрюваного та як обвинуваченого на досудовому слідстві, коли він повідомляв, що ОСОБА_6 казав йому, що автомобіль потерпілого йому треба комусь віддати (т.1 а.с.128), тобто до вчинення нападу намір був спрямований і на заволодіння автомобілем потерпілого ОСОБА_8

Обвинувачення посилається на те, що під час руху ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пошкодили зовнішній вигляд автомобіля і відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи № С 10-477 від 14 вересня 2010 року станом на 17 липня 2010 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля НОМЕР_5 складає 9311,63 грн., вартість матеріального збитку, нанесеного в результаті незаконного заволодіння автомобілем складає 18623,26 грн. (судова автотоварознавча експертиза в т.2 а.с. 113-140).

Проте, автомобіль ОСОБА_9 був виявлений 19 липня 2010 року о 21 годині 10 хвилин, в протоколі відтворення обстановки та обставин події не зафіксовано, що на автомобілі виявлено будь-які пошкодження (т.1 а.с. 156). Ключів від автомобілю виявлено не було, яким чином автомобіль доставлявся до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві не відомо.

28 липня 2010 року, до проведення огляду автомобіля та проведення експертних досліджень, автомобіль був переданий потерпілій ОСОБА_11 (т.1 а.с. 160).

Автомобіль був оглянутий, як речовий доказ, 06 вересня 2010 року, про що складено протокол огляду. В цьому протоколі зафіксовано, що огляд автомобіля проводився в м. Києві в гаражному підвальному приміщенні, при цьому не вказано де розташовано це приміщення. Порушень цілісності автомобіля не виявлено. При зовнішньому візуальному огляді виявлено сколи та подряпини лако-фарбового покриття по загальній поверхні автомобіля, а саме на передній правій дверцяті пошкодження лакокрасочного покриття з вмятиною 10 см (т.2 а.с. 47).

Оскільки на місці виявлення автомобіля не зафіксовано наявність будь-яких пошкоджень транспортного засобу, до визнання автомобіля речовим доказом та огляду його як речового доказу, автомобіль було передано матері ОСОБА_8, не відомі умови транспортування автомобіля з м. Біла Церква до м. Києва, умови його зберігання, невідомий технічний стан автомобіля до того часу, як на ньому приїхав до м.Біла Церква ОСОБА_8, суд вважає недоведеним те, що саме внаслідок дій ОСОБА_10 та ОСОБА_31 автомобіль марки „BMW Z 4 реєстраційний номер АА 8399, що належав ОСОБА_9, отримав механічні пошкодження.

Вину підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_7 у вчиненні розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, групою осіб, доведено наступними доказами.

Показами потерпілої ОСОБА_32, яка суду показала, що її син любив гарні та дорогі речі, купив сумку, портмоне та ін. фірми «Louis Vuetton. Під час досудового слідства їй були повернуті дорожня сумка сина, портмоне, обкладинка до записної книжки.

Показами свідка ОСОБА_15, який на досудовому слідстві та в суді показав, що 16 липня 2010 року приблизно о 21 годині ОСОБА_9 поїхав з роботи на власному автомобілі „BMW Z 4, при ньому була дорожня сумка марки „Louis Vuetton (т.2 a.c. 35-38, т.4 a.c. 42-44).

Протоколом відтворення обстановки та обставин події з підозрюваним ОСОБА_6, від 19 липня 2010 року, який пояснив, що після вчинення вбивства ОСОБА_9 заволодів його автомобілем, в якому виявив дорожню сумку, яку забрав додому. За місцем проживання ОСОБА_6 дійсно виявлено та вилучено дорожню сумку, в якій знаходились чоловіче портмоне, обкладинка до записної книжки, також вилучені гроші в сумі 200 доларів СІЛА, які зі слів ОСОБА_6, належали ОСОБА_9 (т.1 а.с. 151- 158).

Протоколом предявлення предметів для впізнання потерпілій ОСОБА_14, яка 08 вересня 2010 року впізнала серед предявлених їй предметів сумку свого сина ОСОБА_9 (т.1 а.с. 182).

Довідкою банківської установи про те, що станом на 17 липня 2010 року курс долару США в еквіваленті до Національної валюти України становив 7,900800 гривень за один долар США (т.2 а.с. 239).

Протоколом огляду речових доказів від 08 вересня 2010 року, а саме дорожньої сумкою марки „Louis Vuetton (модель Keepall Ері 45), чоловічого портмоне марки „Louis Vuetton (модель Zippy Coin Purse Ері), обкладинки до записної книжки марки „Louis Vuetton (модель Couv. AG.FONC/PM LV), пачки з-під цигарок „Vogue (т.2 а.с. 49-50).

Довідкою торгівельного закладу доведено, що вартість дорожньої сумки марки „Louis Vuetton (модель Keepall Ері 45) становить 13300 гривень, чоловічого портмоне марки „Louis Vuetton (модель Zippy Coin Purse Ері) - 2990 гривень, обкладинки до записної книжки марки „Louis Vuetton (модель Couv. AG.FONC/PM LV) - 2560 гривень (т. 2 а.с. 240).

ОСОБА_6 посилається на те, що умислу на заволодіння майном ОСОБА_9 не мав. Виявивши в машині ОСОБА_9 дорожню сумку, які речі знаходились у сумці не перевіряв.

Однак, ОСОБА_6 не заперечує того факту, що приніс дорожню сумку ОСОБА_9 додому, а саме в будинок № 10 по вул. Чайковського в м. Біла Церква, тобто розпорядився чужим майном на власний розсуд.

ОСОБА_7 вчинив розбійний напад з метою заволодіння майном ОСОБА_8 та подальшої винагороди в сумі 500 доларів США, за попереднім зговором з ОСОБА_6, який і заволодів майном ОСОБА_33 - в тому числі дорожньою сумкою, де знаходились чоловіче портмоне, обкладинка до записної книжки, гроші в сумі 200 доларів США, тобто дії підсудних охоплювались однією корисливою метою - отримання внаслідок злочину матеріальної вигоди від майна потерпілого. Крім цього ОСОБА_34 приносив додому до ОСОБА_7 гроші в сумі 500 доларів США, що вбачається з первинних показів, явок з повиною підсудних, які ОСОБА_7 не взяв, зажадавши обміняти їх на гривні, тобто напад вчинявся з корисливих мотивів, метою збагачення за рахунок майна іншої особи.

Таким чином, в судовому засіданні доведено, що своїми умисними діями, які виразились у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, який поєднаний із насильством, що є небезпечним для життя чи здоров»я особи, яка зазнала нападу(розбій), вчинення нападу за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_9 з корисливих мотивів (умисному вбивстві), яке вчинене за попередньою змовою групою осіб, незаконному заволодінні транспортним засобом з будь-якою метою, вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров»я потерпілого, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили злочини, передбачені ст.ст.115 ч.2 п.п.6,12,187 ч.4, 289 ч.3 КК України, а тому підсудні підлягають покаранню за вчинене в межах санкцій зазначених статей.

Призначаючи міру покарання підсудним, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, особи винних, обставини справи.

Обставин, що помякшують чи обтяжують покарання підсудного ОСОБА_6 відповідно до ст.ст. 66,67 КК України , судом не встановлено.

Обставиною, що пом»якшує відповідальність підсудного ОСОБА_7 суд вважає перебування у нього на утриманні малолітньої дочки ОСОБА_35, обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

ОСОБА_10 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має позивні характеристики з місця проживання та місця проходження строкової військової служби, офіційно не працює, так як не зареєстрований як фізична-особа підприємець в Білоцерківській ОДПІ, є постраждалим від Чорнобильської катастрофи, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває (т. 3 а.с. 112-130).

Амбулаторна комплексна судово-психіатрична експертиза прийшла до висновку, що ОСОБА_10 під час скоєння інкримінованих йому дій на психіатричне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому стані психічної діяльності. Тому він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання у нього також не виявлено, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними (т. 2 а.с. 210-211).

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_10 злочинів, його особу, обставини справи, суд вважає, що його виправлення є можливим лише в умовах ізоляції від суспільства, оскільки не знаходить достатніх підстав для призначення більш мякого покарання, ніж позбавлення волі.

ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцями проживання та роботи характеризується позитивно, працює вантажником, страждає на соматичні захворювання, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває (т. 3 а.с. 92-111).

Амбулаторна комплексна судово-психіатрична експертиза прийшла до висновку, що ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій на психіатричне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому стані психічної діяльності. Тому він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання у нього також не виявлено, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними (т. 2 а.с. 218-219).

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 є можливим лише в умовах ізоляції від суспільства, оскільки не знаходить достатніх підстав для призначення більш мякого покарання, ніж позбавлення волі.

Під час призначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є особливо тяжкими, особи підсудних, які не розкаялись у вчиненому, враховує встановлені обставини справи та ступінь участі підсудних у вчиненні злочинів саме підсудний ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 вчинити злочини, тобто є організатором, підбурювачем та співвиконавцем злочинів, під час яких саме ОСОБА_6 приготував знаряддя злочинів, викопав яму для приховання трупу, безпосередньо заподіяв смертельні тілесні ушкодження ОСОБА_8, протиправно заволодів майном та керував автомобілем потерпілого.

Підсудний ОСОБА_7 є співвиконавцем вчинених злочинів, так як з корисливих мотивів допомагав ОСОБА_6 вчиняти вбивство, наносив тілесні ушкодження ОСОБА_8, зв»язував потерпілого, разом з ОСОБА_6 приймав участь у приховуванні трупу та вчиненні незаконного заволодіння автомобілем потерпілого, а тому з врахуванням наведеного суд вважає, що підсудний ОСОБА_6 заслуговує більш тривалого терміну позбавлення волі в межах санкцій статей КК України, які їм інкриміновані, а також до підсудних слід застосувати додаткову міру покарання, конфіскацію всього належного їм майна.

Потерпіла ОСОБА_14 на досудовому слідстві заявила цивільний позов, який уточнювала в судовому засіданні, просила стягнути 471755,81 грн. в рахунок відшкодування завданої їй матеріальної шкоди, 10 000 000 гривень - моральної шкоди, посилаючись на те, що матеріальну шкоду їй заподіяно витратами на поховання, встановлення та виготовленням пам»ятника, внаслідок заволодіння транспортним засобом, належним ОСОБА_36, який їй повернутий. Моральна шкода, як вказує потерпіла, заподіяна їй тим, що внаслідок втрати сина їй, як матері, нанесено велику душевну біль, нестерпні страждання.

Вирішуючи цивільний позов, суд вважає встановленим, що потерпілій ОСОБА_14 заподіяно матеріальну шкоду в сумі 506757 гривень 96 копійок, з яких 232417гривень 96 копійок - витрати, повязані з похованням та поминальним обідом, 18340 гривень - витрати на оплату послуг адвокатів, 256 000 гривень - витрати, повязані з установкою памятника на місці поховання ОСОБА_9, що підтверджені наданими потерпілою суду документами - договорами на надання юридичних послуг, на установку памятника та специфікацією до цього договору, квитанціями на придбання матеріалів, виконання робіт, однак потерпілою заявлено цивільний позов на суму 471755,81 грн. в рахунок відшкодування завданої їй матеріальної шкоди, що є меншим, чим дійсні матеріальні витрати на поховання, встановлення пам»ятника, правову допомогу, позовні вимоги потерпіла не уточнювала, а тому суд не має можливості вийти за межі позовних вимог, цивільний позов слід задовольнити в частині відшкодування матеріальної шкоди в межах заявлених позовних вимог, на суму 471755 грн.81 коп.

Автомобіль, що належав ОСОБА_9, переданий ОСОБА_14, факт завдання автомобілю механічних пошкоджень діями підсудних в суді не доведений і тому позов в частині відшкодування матеріальних збитків, повязаних з заволодінням транспортним засобом в сумі 19821 грн.98 коп., задоволенню не підлягає.

Враховуючи ступінь участі підсудних у вчиненні злочинів, характер дій кожного, суд вважає, що з ОСОБА_10 слід стягнути 271755 гривень 81 копійку, з ОСОБА_7 слід стягнути 200000 гривень в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків на користь потерпілої ОСОБА_11, поклавши обовязок відшкодувати половину витрат, понесених потерпілою при оплаті труда адвокатів.

Також суд вважає встановленим, що внаслідок злочинних дій підсудних потерпілій ОСОБА_11 завдано значну моральну шкоду внаслідок втрати сина, нанесено велику душевну біль, спричинено непоправні страждання.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з наступними змінами, передбачає можливість відшкодування моральної шкоди внаслідок заподіяння особи моральних, психічних страждань. Суд вважає встановленим, що ОСОБА_14 таку шкоду заподіяно, вона втратила рідну людину - єдиного сина, внаслідок чого відчуває велику душевну біль. Моральну шкоду їй завдано неправомірними діями підсудних, які позбавили життя сина ОСОБА_14, а тому з врахуванням обставин справи, виходячи з принципів виваженості, розумності та справедливості, з врахуванням осіб підсудних та їх майнового стану, суд вважає, що 10 млн. гривень є сумою, нереальною для добровільного або примусового виконання і вважає за можливе стягнути з ОСОБА_10 для відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_14 600 тисяч гривень, з підсудного ОСОБА_7 400 тисяч гривен, цивільний позов потерпілої підлягає задоволенню частково.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 321-324 КПК України, суд-

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 п.п.6,12 ст. 115, ч.3 ст. 289, ч.4 ст. 187 КК України і призначити покарання:

-за ч. 2 п.п.2,6 ст.115 КК України у вигляді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

-за ч.3 ст. 289 КК України у вигляді 10( десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

-за ч.4 ст. 187 КК України у виді 12( дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 70 ч.І КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_10 призначити у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 п.п.6,12 ст. 115, ч.3 ст. 289, ч.4 ст. 187 КК України і призначити покарання:

-за ч. 2 п.п.2,6 ст.115 КК України у виді 12 (дванадцяти ) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

-за ч.3 ст. 289 КК України у виді 8 ( восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

-за ч.4 ст. 187 КК України у виді 10( десяти ) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.І ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_7 призначити у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Стягнути з ОСОБА_10 271755 (двісті сімдесят одну тисячу сімсот п»ятдесят п»ять) гривень 81 копійку матеріальної та 600 000 (шістьсот тисяч) грн.. моральної шкоди на користь ОСОБА_11, з ОСОБА_7 200000 (двісті тисяч) грн. матеріальної та 400000 (чотириста тисяч)грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_14.

Речові докази: марлевий тампон, два предмета з сріблястого металу, металевий гвинт, круглий предмет з 9-ма наскрізними отворами, марлевий медичний бинт, конверти зі зрізами нігтьових пластин ОСОБА_10 та ОСОБА_7, що зберігаються в камері схову Білоцерківського MB ГУ МВС України в Київській області - знищити.

Речові докази: гроші, що зберігаються на депозитному рахунку фінансової частини Білоцерківського MB ГУ МВС України в Київській області:: 200 доларів США - повернути ОСОБА_14: 100 доларів США та 160 гривень, вилучених у ОСОБА_10 - звернути в рахунок відшкодування збитків потерпілій ОСОБА_14

Речові докази: автомобіль НОМЕР_2, дорожню сумку марки „Louis Vuetton (модель Keepall Ері 45), чоловіче портмоне марки „Louis Vuetton (модель Zippy Coin Purse Ері), обкладинку до записної книжки марки „Louis Vuetton (модель Couv. AG.FONC/PM LV), пачку з-під цигарок, пластикову картку „Болеро, документи на імя ОСОБА_9, що передані на зберігання ОСОБА_14, залишити останній.

Речовий доказ: диск із записом відтворення обстановки та обставин події з ОСОБА_10 - зберігати в матеріалах кримінальної справи.

Речовий доказ: блокнот ОСОБА_10, що зберігається в матеріалах кримінальної справи - знищити.

Речові докази: мобільний телефон марки „Sony Ericsson типу „слайдер з сім- карткою оператора мобільного звязку „Life, мобільний телефон марки „Samsung з сім-карткою мобільного оператора „Life, що зберігаються в камері схову СУ ГУ МВС України в м. Києві - реалізувати, гроші отримані від реалізації звернути в рахунок виконання вироку в частині стягнень з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_14

Речові докази: фрагменти одягу ОСОБА_9, а саме сорочки чоловічої з паперово-бавовняної тканини світлого відтінку, брюк спортивних з синтетичної тканини темного відтінку, праву туфлю, що зберігаються в камері схову СУ ГУ МВС України в м. Києві - знищити.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_10 та ОСОБА_7 у виді утримання під вартою в СІ30-13 Державного департаменту по виконанню покарань у м. Києві та Київській області.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_10 та ОСОБА_7 з 19 липня 2010 року.

Вирок суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженими - з моменту отримання ними копії вироку.

Головуючий суддя: О. В. Закаблук

Судді: Т.С. Шпак

ОСОБА_37