справа №176/3862/14-к
провадження №1-кс/176/199/14
у х в а л а
26 грудня 2014 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої слідчої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

старшої слідчої СВ Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4

обвинуваченої особи, що до якої розглядається клопотання - ОСОБА_5 ,

його законного представника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

та старшого судового розпорядника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду клопотання старшої слідчої СВ Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0001537, відомості про яке 24.12.2014 року внесені до ЄРДР, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянину України, із неповною середньою освітою, не одруженому, дітей не маючому, не працюючому, раніше не судимому, зареєстрованому в будинку АДРЕСА_1 , фактично мешкаючому там же по АДРЕСА_2 , якому повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

26 грудня 2014 року старша слідча СВ Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області майор міліції ОСОБА_4 звернулася до Жовтоводського міського суду з клопотанням, узгодженим з прокурором прокуратури м. Жовті Води ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що 24.12.2014 року приблизно о 19 год. 45 хв. неповнолітній ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля будинку АДРЕСА_3 , побачив потерпілу ОСОБА_10 та вирішив відкрито заволодіти її сумкою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 підбіг до потерпілої ОСОБА_10 , наніс удар рукою в область обличчя, від якого потерпіла впала на землю. Після чого ОСОБА_5 шляхом ривка, відкрито викрав з плеча потерпілої ОСОБА_10 її жіночу сумку вартістю 135 грн., в якій знаходилися зв`язка ключів, пів буханки хлібу, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють, 1 кг цукру вартістю 9 грн., гаманець, в кому знаходилися гроші в сумі 4 грн., косметичка, в якій знаходилися медичні препарати і які для потерпілої матеріальної цінності не представляють, чим спричинив останній матеріальний збиток в сумі 148 грн.

Продовжуючи злочинну діяльність, неповнолітній ОСОБА_5 , 24.12.2014 року приблизно о 20 год. 00 хв., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , побачив раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_11 та вирішив відкрито заволодіти її майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, ОСОБА_5 підійшов до потерпілої ОСОБА_11 та шляхом ривка відкрито заволодів поліетиленовим пакетом, який вона тримала в руках та в якому знаходилися продукти харчування: копчена ковбаса вагою 0,5 кг. сервелату «мисливський» вартістю 19,50 грн., твердий сир вагою 250 гр, вартістю 19 грн., 1 літр молока вартістю 7,99 грн., три буханки «Харківські» вартістю 1,35 грн. з 1 од., загальною вартістю 4,05 грн., дві пачки масла вагою 250 гр. за пачку вартістю 15,60 грн. на загальну суму 31,20 грн., 2 десятки перепелиних яєць вартістю 15 грн. за десяток на загальну суму 30 грн., 3 упаковки туалетного паперу вартістю за 1 упаковку 2,90 грн. на загальну суму 8,70 грн., чим спричинив останній матеріальний збиток в сумі 120,44 грн.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите заволодіння чужим майном, вчинене повторно, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Відомості про вказані кримінальні правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24.12.2014 року за № 0001537.

25.12.2014 року неповнолітньому ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вище вказаних кримінальних правопорушень.

Обґрунтовуючи необхідність обрання ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий та прокурор посилалися на те, що неповнолітній хронічних захворювань не має, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є фізично здоровим, за місцем мешкання зарекомендував себе з негативної сторони, 31.10.2014 року був відрахований з ДПТНЗ «Західно-дніпровський центр професійно-технічної освіти» за прогули. Батьки неповнолітнього проживають у м. Жовті Води, а сам неповнолітній проживає з бабусею в с. Миролюбівка П`ятихатського району Дніпропетровської області. Батьки вихованням ОСОБА_5 не займаються, впливу на нього не мають. ОСОБА_5 зарахований на вечірню форму навчання до КЗО СШ №11, але школу не відвідує, батьки не приймають участі в житті дитини, не впливають на його поведінку. Знаходячись на волі, ОСОБА_5 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому зазначене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий та прокурор підтримали клопотання за обставин викладених в ньому.

Неповнолітній підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні просив застосувати йому більш м`який запобіжний захід аніж тримання під вартою. Зазначив, що вину у скоєних кримінальних правопорушеннях визнає.

Захисник неповнолітнього підозрюваного адвокат ОСОБА_12 в судовому засіданні заперечував щодо обрання його підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просив застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просила обрати сину більш м"який запобіжний захід аніж тримання під вартою.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є обґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає, а до підозрюваного ОСОБА_5 має бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України з наступних підстав.

Приходячи до такого висновку суд виходив з наступного.

У відповідності до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні, як встановила ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, у відповідності до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків,зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі,у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місця його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, суд враховує, що тримання під вартою має застосовуватись до неповнолітнього лише у виняткових випадках, як крайня міра.

Саме лише існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення не може бути підставою для позбавлення свободи, а тому в судовому рішенні суд зобов`язаний, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою (Рішення ЄСПЛ від 20 січня 2011 року у справі "Прокопенко проти України").

При вирішенні питання про обрання неповнолітньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати також практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, показовим у цьому аспекті є рішення ЄСПЛ від 27.11.2008 у справі "Свершов проти України", де ЄСПЛ констатував порушення вимог ст. 5 Конвенції (право на свободу та особисту недоторканість) стосовно неповнолітнього.

У п. 63 цього рішення ЄСПЛ в обґрунтування порушення ст. 5 Конвенції зазначив, що національні суди при розгляді питання продовження тримання під вартою неповнолітнього жодного разу не розглядали можливості обрання альтернативного запобіжного заходу замість тримання під вартою і, посилаючись головним чином на тяжкість злочинів, продовжували тримати заявника під вартою на підставах, які не можна вважати "відповідними і достатніми". Крім цього, у п. 64 цього ж рішення ЄСПЛ, визнаючи наявність порушення п. 3 ст. 5 Конвенції зазначив, що "взято до уваги й те, що, хоча захисник закликав враховувати неповнолітній вік заявника, органи влади, як видно з матеріалів справи, ніколи не приймали до уваги цей факт, коли виносили рішення про тримання його під вартою".

В судовому засіданні судом безспірно встановлено, що ОСОБА_5 орган досудового слідства 25.12.2014 року повідомив про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, про які йшлося вище.

Свою провину у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень в судовому засіданні ОСОБА_5 визнав у повному обсязі.

Після дослідження судом протоколів огляду місця події від 24.12.2014 року, протоколів допиту потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколу проведення слідчого експерименту від 25.12.2014 року за участю неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 , суд доходить висновку, що орган досудового слідства має достатньо доказів для того, щоб обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у скоєнні тих злочинів, підозра по яким йому була висунута.

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 , визнавши свою провину у скоєних злочинах, став співпрацювати із слідчими органами.

Судом також із пояснень неповнолітнього ОСОБА_5 встановлено, що він не навчається, однак працює шляхом виконання за домовленістю із громадянами робіт по господарству в с. Миролюбівка. Окрім того, з пояснень неповнолітнього вбачається, що останній проживає з бабусею ОСОБА_13 , допомогає їй по господарству.

Опитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що її онук, неповнолітній ОСОБА_5 , більшу частину часу проживає з нею, в її будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Батьки онука ОСОБА_14 розлучені та проживають окремо. Онук домомогає їй по господарству. Проте він не бажає навчатися, за прогули був відрахований зі школи. За власним бажанням онук неофіційно підзаробляє в селі, надає допомогу людям по господарству. Вона, як бабуся, має вплив на поведінку онука, зможе проконтролювати його дії. Просила не заарештовувати її онука, а залишити його під дамашнім арештом в будинку АДРЕСА_2 , який належить на праві приватної власності їй особисто, в якому вона постійно проживаєта в якому вона зможе та забов"язується забезпечити онука всім необхідним (їжею, ліками, одягом і т.і.)

Опитана в судовому засіданнізаконний представник неповнолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_5 . З батьком сина вона розлучена. Вона проживає в АДРЕСА_5 . Син ОСОБА_14 більшу частину проживає з бабусею ОСОБА_13 в с. Миролюбівка, П"ятихатського району, Дніпропетровської області. Син не бажає навчатися, але прагне працювати та заробляти своєю працею кошти. Просила не заарештовувати її сина, не заперечувала проти того, щоб син був під домашнім арештом за місцем проживання бабусі. При цьому ОСОБА_6 пояснила, що матеріальне становище їх сім`ї скрутне, а тому внести заставу за сина вона або будь-яка інша особа не може.

Опитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що він є батьком неповнолітнього ОСОБА_5 . З матір`ю сина він розліучений. Син ОСОБА_14 проживає з бабусею ОСОБА_13 в с. Миролюбівка, П"ятихатського району, Дніпропетровської області. Син не бажає навчатися, але прагне працювати та заробляти своєю працею кошти. Просив передати сина йому на поруки. В той же час, не заперечував проти того, щоб син був під домашнім арештом за місцем проживання бабусі.

Таким чином, судом встановлено, що постійним місцем проживання неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 є АДРЕСА_2 . Мешкає в ньому разом із бабусею, у місті Жовті Води мешкають його мати ОСОБА_6 , батько ОСОБА_15 , йго молодший брат та старша сестра.

Зазначене свідчить про наявність міцних соціальних зв"язків у неповнолітнього ОСОБА_5 на території м. Жовті Води Дніпропетровської області та с. Миролюбівки П"ятихатського району.

Надані органом досудового слідства характеризуючи данні на ОСОБА_5 про те, що останній не навчається, за прогули був відрахований з навчальних закладів, на думку суду, свідчать лише про не бажання останнього навчатися та отримати освіту. В той же час, неповнолітній ОСОБА_5 прагне працювати та заробляти грошові кошти власною працею, що характеризує його з позитивної сторони.

Зазначені обставини дають суду підстави погодитися із прокурором в тій частині, що у справі мається ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в частині можливості вчинення ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень.

У той же час, на переконання суду, слідчий та прокурор не надали в судовому засіданні жодного доказу, що більш мякі запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Таким чином, при розгляді клопотання судом встановлені наявність обґрунтованої підозри та наявність одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не встановлено фактів, які б свідчили, що більш мякий запобіжний захід відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 не може досягнути мети задля якої застосовується запобіжний захід.

У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, має право застосувати більш мякий запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

При застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу суд враховував можливість застосування таких запобіжних заходів як особиста порука та застава, і приходить до наступного.

Відповідно до ст. 180 КПК України суд не встановив осіб, що заслуговують на довіру та які можуть поручитися за виконанням підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, визначених ст.194 цього Кодексу. Батько неповнолітнього ОСОБА_15 хоч і клопотав перед судом про особисту поруку за сина, проте, суд вважає, що, з урахуванням сімейних обставин, батько не зможе поручитися за виконанням сином процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.182 КПК України, підозрюваний та його батьки не мають достатніх коштів для внесення застави, і їм невідомі особи, які б мали б бажання внести заставу.

З урахуванням обставин викладених вище в ухвалі суду, суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Окрім того, суд вважає за необхідне визначити дійсний час затримання непонолітнього підозрюваного ОСОБА_5 .

Згідно протоколу затримання ОСОБА_5 , останнього було затримано о 22 годині 50 хвилин 24.12.2014 року.

Разом з тим, з пояснень оперуповноваженого Жовтоводського МВ ГУМВС ОСОБА_16 , допитаного в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_5 був ним затриманий одразу ж на місці скоєння злочину о 19 годині 40 хвилин. З того часу ОСОБА_5 був доставлений слідчо-оперативної групою до Жовтоводського МВ ГУМВС і перебував в приміщенні міліції.

За таких обставин, часом затримання неповнолітнього ОСОБА_5 слід вважати 19 година 40 хвилин 24.12.2014 року.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 131, 132, 176-178, 181, 183, 193, 194, 196 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_17 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: будинок АДРЕСА_2 строком на тридцять днів, тобто до 22.01.2015 року до 19 год. 40 хв.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_18 строком на 30 днів, тобто до 22.01.2015 року до 19 год. 40 хв. наступні обов"язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

2) носити електронний засіб контролю.

Виконання ухвали покласти на начальника П"ятихатського РВ УМВС України в Дніпропетровській області.

Звільнити ОСОБА_5 з - під варти негайно.

Строк оскарження ухвали 5 днів з дня її оголошення шляхом подачі безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційної скарги.

Слідча суддя

Жовтоводського міського суду ОСОБА_19 ЗАВІЗІОН