Путивльський районний суд Сумської області
Справа № 1-74/2010
ВИРОК

Іменем України

12 серпня 2010 року Путивльський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Толстого О.О.

при секретарі - Лавринець О.М.

з участю: прокурора - Зайцева І. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Путивль справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, раніше не судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296 КК України, ч.І ст. 122 КК України,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 АРК, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше судимого 24.09.2009 р. Путивльським районним судом Сумської області за ч.І ст.185 КК України до штрафу в розмірі 1700 грн., сплачений 28.05.2010 р.,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09 травня 2010 року, близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проходячи поміж будинків № 10 і 16 по вул. Кірова в м. Путивлі Сумської області, перебуваючи в стані алкогольного спяніння голосно й брутально лаялись між собою, не звертаючи увагу на присутність інших осіб, в т.ч. ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які з дружинами та малолітніми дітьми поверталися з урочистих заходів з нагоди 65-річчя Дня Перемоги.

У відповідь на зауваження ОСОБА_3 з приводу вживання нецензурних слів в присутності дітей, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 почали ображати його та інших присутніх нецензурною лайкою.

Після чого, грубо порушуючи громадський порядок із хуліганських спонукань, проявляючи явну неповагу до елементарних норм поведінки в суспільстві та нехтуючи загальноприйнятими нормами моральності, намагаючись показати грубу силу і пяну удаль, ОСОБА_2 навмисно штовхнув в плече ОСОБА_3, а потім діючи в групі з ОСОБА_1, спільно безпричинно побили його, умисно завдавши ударів руками й ногами, внаслідок чого спричинили легкі тілесні ушкодження у вигляді саден правого передпліччя, синців лобу, синця голови, синців обох передпліч, синця лівої підвздошної області, синця грудної клітки в проекції 7-го ребра, синця лівої поперекової області, синця лівого колінного суглобу, синця в області лівої вушної та завушної областей, а також легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя у вигляді закритого перелому спинки носу без зміщення, тобто діяли з особливою зухвалістю.

Окрім того, під час вказаних хуліганських дій ОСОБА_1 умисно завдав ОСОБА_3 удару ногою в область правої руки, внаслідок чого спричинив перелом основи нігтьової фаланги 5-го пальця правої китиці, який відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Не припинили своїх хуліганських дій не зважаючи на чисельні прохання присутніх громадян, а з тон час як ОСОБА_4, а потім і ОСОБА_3, намагалися зупинити побиття ОСОБА_3 - З ОСОБА_1 завдав ОСОБА_4 удару рукою в обличчя, від чого той впав на а ОСОБА_2 ударив ногою у живіт ОСОБА_3, чим спричинили їм фізичний біль.

--златі, коли ОСОБА_5 намагався залишити місце конфлікту та сховатися у підїзді будинку по вул. Кірова. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з метою продовження його побиття погнатися за ним та намагалися проникнути до підїзду, але їх не пустила ОСОБА_3, яку ОСОБА_2 із хуліганських спонукань вдарив ногою у живіт, спричинивши фізичний біль.

Не зупиняючись на скоєному ОСОБА_1 і ОСОБА_2 продовжували гучно висловлюватися брутальною лайкою та соромити потерпілих та їх малолітніх дітей, кидали цеглини в двері підїзду, вимагаючи від ОСОБА_3 вийти, доти, поки близько 16 год. їхні хуліганські дії не були припинені викликаними працівниками міліції.

Підсудний ОСОБА_1 вину за ч. 2 ст. 296 КК України визнав повністю, а за ч. 1 ст. 122 КК - частково, показавши суду, що 09.05.2010 р. після вживання алкогольних напоїв разом з ОСОБА_1 поверталися додому, коли зустріли потерпілих, які були з малолітніми дітьми. ОСОБА_5 зробив зауваження з приводу того, що вони з ОСОБА_2 нецензурно висловлювались в присутності малолітніх дітей. Між ними виникла сварка, яка переросла в бійку. Він штовхнув в плече ОСОБА_3, а ОСОБА_2 вдарив того в обличчя. Потім він намагався вдарити ОСОБА_3 ногою по тулубу, однак попав йому по руці, яку той виставив для захисту. Вони хотіли побити ОСОБА_3, а палець йому він зламав неумисно. ОСОБА_3 вони били разом. Він наніс ОСОБА_3 3-4 удари. Скільки ударів наніс ОСОБА_2 не памятає. Чи бив ОСОБА_4 не памятає. Події того дня пригадати точно не може, оскільки знаходився в стані алкогольного спяніння. Під час побиття ОСОБА_5 оборонявся і також завдав їм тілесних ушкоджень. Потерпілу ОСОБА_3 він не бив. Коли вона заховала чоловіка в підїзді будинку вони почали бити у двері, голосно брутально лаялись. Однак цеглини не кидали. Під час цих подій зібрались люди, які робили їм зауваження, вимагали припинити такі дії. Потім приїхали працівники міліції та забрали їх. Такі дії пояснює станом алкогольного спяніння. Просить пробачення у потерпілих.

Підсудний ОСОБА_2 свою вину визнав повністю та дав аналогічні свідчення щодо події злочину, однак конкретизуючи свою участь у насильстві відносно потерпілих показав, що ОСОБА_5 першим вдарив його в обличчя, а він завдав удар у відповідь. Крім цього, він лише двічі вдарив ОСОБА_3 ногою по тулубу. Щоб хтось бив ОСОБА_4 не бачив. ОСОБА_1 хотів розняти його і ОСОБА_3, а ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_1 у ніс. ОСОБА_3 він вдарив один раз у живіт і штовхнув біля підїзду. Підтвердив, що вони з ОСОБА_1 знаходились в стані алкогольного спяніння, брутально висловлювались, кричали, однак цеглою не кидались.

Тобто попри визнання підсудними своє вини у вчиненні хуліганських дій, вони давали показання, які свідчать лише про часткове визнання ними своєї вини у цьому злочині.

Не зважаючи на такі показання підсудних винуватість кожного з них у вчиненні інкримінованих злочинів відповідно до вказаних у вироку обставин підтверджується сукупністю зібраних доказів.

Як зазначено в протоколах усної заяви про скоєний злочин (а.с. 12-14) 09.05.2010 р.

потерпілі ОСОБА_6, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулися до ОВС з приводу їх побиття підсудними.

В суді потерпілий ОСОБА_6 показав, що 9 травня 2010 р. з дружиною та подружжям ОСОБА_4 повертався додому. З ними також були також 3 малолітніх дітей. В районі будинків № 10 і 16 по вул. Кірова в м. Путивлі Сумської області їм зустрілись підсудні, які перебували в стані алкогольного спяніння та голосно і брутально лаялись між собою. Він зробив їм зауваження та попросив їх не лаятись в присутності малолітніх дітей. Однак підсудні почали ображати його та інших присутніх нецензурною лайкою. ОСОБА_1 штовхнув його в плече, а ОСОБА_2 вдарив кулаком у ніс. ОСОБА_1 вдарив ногою і попав по руці, яку він виставив для захисту. Далі підсудні стали бити його руками й ногами по різним частинам тіла, завдавши не менш 4 ударів кожний. Він прикривався та захищаючись наносив ударів у відповідь. ОСОБА_4 намагався йому допомогти, але отримав від ОСОБА_1 удар в обличчя та впав. Потім втрутилась його дружина, яка заховала його в підїзді. Подальших подій він не бачив, але чув удари по дверях підїзду, брутальну лайку підсудних. На цей час підсудні відшкодували йому заподіяну шкоду і він до них претензій не має.

Як вбачається з протоколів слідчих дій (а.с. 36-37,72-73), аналогічні показання він давав будучи допитаним на досудовому слідстві, підтвердив їх і під час очних ставок з підсудними.

При відтворенні обстановки та обставин події потерпілий ОСОБА_6 показав як саме підсудні завдавали йому ударів (а.с. 78-84) і за висновком додаткової судово-медичної експертизи (а.с. 119) продемонстроване ним співпадає з механізмом утворення виявлених у нього тілесних ушкоджень.

Згідно акту судово-медичного обстеження, висновку судово-медичної експертизи (а.с. 32-33, 91-92) ОСОБА_7 було завдано не менш 11 ударів, внаслідок чого заподіяно легких тілесних ушкоджень у вигляді саден правого передпліччя, синців лобу, синця голови, синців обох

передпліч, синця лівої підвздошної області, синця грудної клітки в проекції 7-го ребра, сини* лівої поперекової області, синця лівого колінного суглобу, синця в області лівої вушної та завушної областей; легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя у вигляді закритого перелому спинки носу без зміщення, а також крайовий внутрішньо-суглобовий перелом основи нігтьової фаланги 5 пальця правої китиці, який відноситься то середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Як зазначив у висновку експерт, отримання потерпілим таких тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту при умові відсутності надання тілу додаткового прискорення маловірогідне.

Потерпіла ОСОБА_3 повідомлені ОСОБА_3 обставини повністю підтвердила, а також показала, що коли вона відтягувала чоловіка ОСОБА_2 завдав удару ногою у живіт. Коли вона не пропускала їх до підїзду знову вдарив її ногою у живіт та кулаком в обличчя. Підсудні вели себе зухвало, кидали цеглу в підїзд, свої дії припинили тільки після приїзду працівників міліції. На цей час вона не має претензій до підсудних.

Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що коли підсудні били ОСОБА_7 він намагався втратитись, але отримавши удар в обличчя впав. Хто із підсудних вдарив його він не бачив. Потім його забрали з місця події. Підсудні відшкодували йому завдану шкоду і претензій до них він не має.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що підсудні першими застосували насильство до ОСОБА_7. який лише зробив їм зауваження. Спочатку вдарив ОСОБА_1. а потім ОСОБА_2 Потім били його разом руками й ногами, а він вимушений був захищатися. Коли її чоловік намагався втрутитись його вдарили в обличчя та він впав. Хто саме вдарив вона точно сказати не може оскільки була з дітьми, злякалась. В двору зібрались люди. ОСОБА_7 заштовхала чоловіка в підїзд, а підсудні намагалися прорватися до нього, але вона їх не пускала.

Свідок ОСОБА_9 суду підтвердила, що бачила як підсудні били ОСОБА_7 на вулиці. ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_1. ОСОБА_3 також намагалася допомогти чоловіку і ОСОБА_1 вдарив її ногою в живіт. ОСОБА_3 сховала свого чоловіка в підїзді будинку, а підсудні брутально лаялись, кидали цеглини в підїзд, викликаючи його на вулицю. Вона робила зауваження ОСОБА_2. Підсудні були в стані алкогольного спяніння і припинили свої дії тільки після приїзду міліції.

Свідок ОСОБА_10 дав аналогічні свідчення, а також зауважив, що на в дворі було багато людей, підсудним робили зауваження, однак вони не заспокоювались поки не приїхала міліція.

В звязку з наведеним і даючи оцінку в сукупності всім наведеним доказам, суд приходить до висновку, що вина підсудних доведена повністю.

Ці злочинні дії підсудних суд кваліфікує за ч.2 ст.296 КК України - як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, кваліфікуючими ознаками якого вчинення цих дій групою осіб, а підсудного ОСОБА_1 додаткового і за ч.І ст.122 КК України - як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя.

Водночас, суд вважає за необхідне виключивши з обвинувачення за ч. 2 ст. 296 КК України вказівку' органу досудового слідства про нанесення потерпілій ОСОБА_3 двох ударів рукою в плече ОСОБА_2 і спричинення тілесних ушкоджень у виді синців лівого плеча, оскільки в силу ст. 62 Конституції всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так. як видно з акту судово-медичного дослідження (а.с. 29) наведені тілесні ушкодження виявлені по задній поверхні плеча і за поясненнями самої потерпілої в судовому засіданні могли бути отримані нею в той час, коли ОСОБА_2 вдарив її в обличчя, а вона втративши рівновагу вдарилась о стіну підїзду.

Про завдання удару саме в обличчя потерпіла вказувала і в своїх первісних поясненнях та при очній ставці з підсудним ОСОБА_2 (а.с. 20,75), а при відтворенні обстановки та обставин події вказала, що підсудний вдарив її в плече (а.с. 85), що свідчить про непослідовність показань потерпілої в цій частині.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт не виключив можливість утворення у потерпілої ОСОБА_3 цих ушкоджень при ударі о тверду поверхню, якою могла бути стіна, при наданні тілу додаткового прискорення.

Крім того, підлягає уточненню обвинувачення в частині прізвища підсудного ОСОБА_11, який згідно копію паспорту має прізвище - ОСОБА_1.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, обставини, що помякшують та обтяжують їх покарання.

ОСОБА_12 вчинив злочини середньої тяжкості, як особа - раніше не судимий, не працює, за місцем проживання і попередньої роботи характеризується позитивно, не працює, одружений та має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра-нарколога не перебуває.

Вчинення злочину вперше, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілим, суд визнає за обставини, які помякшують його покарання.

Вчинення злочину в стані алкогольного спяніння, суд визнає за обставину, які обтяжує його покарання.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки ОСОБА_1 вчинив злочини в стані алкогольного спяніння в день державного свята - Дня Перемоги, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді обмеження волі, але беручи до уваги, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, добровільно відшкодував потерпілим завдані збитки, щойно одружився, має малолітню дитину і постійне місце проживання, приходить до висновку про можливість його виправлення без направлення до кримінально-виконавчої установи відкритого типу, звільнивши від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком та покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України.

ОСОБА_2 вчинив злочин середньої тяжкості, як особа - раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, не працює, на обліку у лікарів психіатра-нарколога не перебуває.

Добровільне відшкодування завданого збитку потерпілим, суд визнає обставиною, яка помякшує його покарання.

Суд не знаходить підстав для визнання в якості такої обставини щирого каяття, яке характеризується визнанням своєї провини, оскільки ОСОБА_2 в суді давав показання, які свідчать лише про часткове визнання ним своєї вини у скоєному.

Вчинення злочину в стані алкогольного спяніння та рецидив злочину, суд визнає за обставини, які обтяжують його покарання.

Беручи до уваги всі наведені обставини в сукупності, суд вважає, що хоча ОСОБА_2 і має постійне місце проживання, характеризується позитивно, відшкодував потерпілим завдані збитки, однак маючи судимість за вчинення умисного злочину, до повної сплати штрафу за попереднім вироком, в день державного свята - Дня Перемоги вчинив новий умисний злочин в стані алкогольного спяніння, що є підставою для висновку про можливість його виправлення і попередження вчинення нових злочинів тільки в умовах обмеження волі.

Вироком Путивльського районного суду Сумської області від 24 грудня 2009 року ОСОБА_2 засуджений за ч.І ст.185 КК України до 1700 грн. штрафу, який на момент постановлення вироку повністю сплатив, що підтверджується довідкою ВДВС (а.с. 174) .

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обом підсудним слід залишити підписку про невиїзд з місця постійного проживання.

Судових витрат та речових доказів по справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. ст.122 КК України, призначивши покарання:

-за ч. 2 ст. 296 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців;

-за ч. 1 ст. 122 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік;

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити йому остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1(один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком 1(один) рік, поклавши відповідно до ст. 76 КК України обовязки:

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої системи;

-повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_1 залишити

попередню - підписка про невиїзд з місця постійного проживання.

ОСОБА_2 визнати винним у СКОЄННІ ЗЛОЧИН), передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_2 залишити попередню - підписка про невиїзд з місця постійного проживання, а строк відбування покарання обчислювати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області через Путивльський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення всіма учасниками процесу.

Вирок є оригіналом і виготовлений в нарадчій кімнаті.

Суддя підпис:

Копія вірна:

Суддя О.О.Толстой

Путивльського районного суду