Справа № 206/2560/15-к
1-кс/206/259/15
У Х В А Л А
21 травня 2015 року Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 та матеріали кримінального провадження №0000746 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новомиколаївка, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, суд
В С Т А Н О В И В:

21 травня 2015р. старший слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Вимоги у клопотанні старшим слідчим обґрунтовані тим, що 21.04.2015р. приблизно о 17год.06хв. ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи в групі з ОСОБА_7 , прибув до приміщення аптеки ТОВ ПКФ «АМІ», яка розташована за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Роторна 19, де, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном і зверненням його на свою користь, з метою подолання опору фармацевта аптеки та доведення умислу на відкрите заволодіння чужим майном до кінця, ОСОБА_6 , тримаючи пістолет в руках та погрожуючи фармацевту аптеки ОСОБА_8 застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, проник до відокремленого приміщення зазначеної вище аптеки, тим самим отримав вільний доступ до касового апарату, який був наполовину відкритий, та в якому знаходились грошові кошти, належні ТОВ ПКФ «АМІ» в сумі 6455грн, які ОСОБА_6 відкрито викрав.

Після чого, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши ТОВ ПКФ «АМІ» майновий збиток на вищевказану суму.

Своїми умисними діями, ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше приміщення.

Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності: протоколом огляду місця події від 21.04.2015р; протоколом обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 від 20.05.2015р; протоколом огляду автомобіля «Opel» Kadet, д/з НОМЕР_1 , куз. № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 від 20.05.2015р, в ході якого вилучено пістолет; показаннями потерпілого ОСОБА_8 ; протоколами пред`явлення потерпілій ОСОБА_8 осіб для впізнання від 21.05.2015р; висновком дактилоскопічної експертизи №68/01-91 від 21.05.2015р. та вилученими в ході огляду місця події речовими доказами слід пальця руки залишений ОСОБА_6 в ході вчинення розбійного нападу.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який відповідно до ч.3 ст.187 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, з конфіскацією майна, знаходячись на волі може перешкоджати встановленню істини по справі, крім того, знаючи про покарання за вчинений ним злочин, може сховатися від органу слідства, прокуратури та суду, а також перешкоджати виконанню процесуальних рішень іншим чином.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність: запобігти спробам ОСОБА_6 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній, знаючи про покарання за вчинений ним злочин, може сховатися від органу слідства, прокуратури та суду; запобігти спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; запобігти спробам незаконно впливати на свідків; запобігти скоєнню підозрюваним інших кримінальних правопорушень у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 знаходячись на свободі може продовжити скоювати злочини з корисних мотивів;перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У клопотанні старший слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Старший слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання, посилаючись на те, що підозрюваний буде скоювати нові злочини та переховуватися від органів міліції.

В судовому засіданні ОСОБА_6 просив не застосовувати запобіжний захід тримання під вартою.

Вислухавши слідчого, підозрюваного, прокурора та дослідивши матеріали долучені до клопотання про застосування запобіжного заходу, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчим було встановлено, що 21.04.2015р. приблизно о 17год.06хв. ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи в групі з ОСОБА_7 , прибув до приміщення аптеки ТОВ ПКФ «АМІ», яка розташована за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Роторна 19, де, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном і зверненням його на свою користь, з метою подолання опору фармацевта аптеки та доведення умислу на відкрите заволодіння чужим майном до кінця, ОСОБА_6 , тримаючи пістолет в руках та погрожуючи фармацевту аптеки ОСОБА_8 застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, проник до відокремленого приміщення зазначеної вище аптеки, тим самим отримав вільний доступ до касового апарату, який був наполовину відкритий, та в якому знаходились грошові кошти, належні ТОВ ПКФ «АМІ» в сумі 6455грн, які ОСОБА_6 відкрито викрав.

У відповідності до ст.176 КПК України, запобіжним заходом є тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором.

За змістом ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє до Франції» від 26 червня 1991р. зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини слідує, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення не застосовується. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Врахувавши дійсні обставини справи, суд схиляється та приймає за дійсні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, запобігти спробам підозрюваного незаконно впливати на свідків, запобігти скоєнню підозрюваним інших кримінальним правопорушень.

Зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, не працевлаштований та тривалий час не має постійного джерела прибутку.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного інших запобіжних заходів: особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, суд вважає за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так як ОСОБА_6 після скоєння злочину до органів досудового слідства не з`явився.

Суд не вбачає підстав для застосування застави.

Оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та може переховуватися значний час, суд вважає за необхідне обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За змістом ч.ч.1,2 ст.197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196-197, 369-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.

Строк запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою рахувати з 21 травня 2015р. по 20 липня 2015р.

Ухвалу суду може бути оскаржено протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської обл.

С Л І Д Ч И Й С У Д Д Я ОСОБА_1