Справа № 405/3998/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
адвоката: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за кримінальним провадженням за № 0000040 від 16.10.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серпнева, Тарутинського району, Одеської області, українця, гр. України, з професійно-спеціальною освітою, одруженого, маючого неповнолітню дитину, працюючого, демобілізованого з військової частини польва пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 вчинив дезертирство, тобто нез`явлення на службу з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби, за наступних обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 454/2014 від 6 травня 2014 року громадянина ОСОБА_5 було призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період, 20 червня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 144 від 20 червня 2014 року з того ж дня солдата ОСОБА_5 було зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду кулеметника 1 відділення 3 взводу охорони роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат

ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, не допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.

Крім того, згідно зі ст.ст. 40, 249, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові, у тому числі, у разі повернення з лікування.

У разі проходження військовослужбовцем лікування у лікувальному закладі поза розташуванням військової частини, у день виписки з такого лікувального закладу йому видаються відповідні документи, і він самостійно направляється у військову частину, з якої прибув; після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту частини, де здають медичні документи; інші документи здаються старшині роти.

Разом з тим, солдат ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення на службу без поважних причин з метою ухилитися від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, знаходячись на лікуванні у лікувальному закладі поза розташуванням військової частини у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону України за адресою: АДРЕСА_2 , куди 22.07.2014 р. був направлений з Дніпропетровського військового шпиталю, у день виписки, тобто 08.08.2014 р., вирішив не з`являтися на службу без поважних причин.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на нез`явлення на військову службу з метою ухилитися від військової служби, солдат ОСОБА_5 9 серпня 2014 року не з`явився із вказаного лікувального закладу на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , - та продовжував не з`являтися на службу без поважних причин до 9 квітня 2015 року, проводячи час на власний розсуд за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , - та в інших місцях.

Протягом зазначеного періоду нез`явлення на службу солдат
ОСОБА_5 з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.
9 квітня 2015 рокуо 09.15 год. солдат ОСОБА_5 був затриманий співробітниками військової прокуратури Кіровоградського гарнізону.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, не заперечив проти фактичних обставин кримінального правопорушення і пояснив, що дійсно 20.06.2014 року був призваний у зв`язку із мобілізацією на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та був зарахований до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , на посаду кулеметника. Після двох неділь служби був направлений для супроводу вантажу по точкам у зоні АТО. Перебуваючи в зоні АТО його було направлено в госпіталь у м. Дніпропетровськ, з госпіталю м. Дніпропетровська був направлений в госпіталь за місцем проживання в м. Одесу. Лікувався у цьому госпіталі приблизно три неділі також проходив консультацію у психіатра, який вказав, що він має порушену психіку і порекомендував лікуватись за місцем проживання, направлення ніякого не давав, сказавши, що з документами розбереться сам і направить куди потрібно. Після виписки він поїхав додому, де лікувався самостійно. Керівництво військової частини про те, що він лікується не повідомив. Був виписаний з госпіталя приблизно у серпні 2014 року, а затриманий 9.04.2015 року. За весь цей період не повідомив військову частину про своє місце знаходження. Вказав, що раніше проходив строкову службу, з військовими статутами знайомий. Пояснив, що не з`явився до військової частини бо неправильно зрозумів лікаря-психіатра про те, що йому потрібно лікуватись. Після виписки з лікарні самостійно лікувався без звернення до лікувальних закладів та працював. У вчиненому розкаявся, жаліє, що так сталось, просив не позбавляти волі, оскільки має неповнолітню дитину та не працюючу дружину, являється єдиною працюючою особою у сім`ї, має позитивні характеристики і раніше не судимий.

Діяння ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.408 КК України, дезертирство, тобто нез`явлення на службу з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби.

З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав фактичні обставини кримінального правопорушення і проти них не заперечив, суд у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Вирішуючи питання щодо призначення міри покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, як особа за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, працюючий, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставинами, пом`якшуючими покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, обтяжуючих покарання, судом не визнано.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного, а саме його позитивну характеристику, міцність соціальних зв"язків та те, що ОСОБА_5 має неповнолітню дитину і раніше не судимий, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, суд прийшов до висновку, що саме таке призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винним за ч.1 ст.408 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з встановленням іспитового строку на 2 (два ) роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 , не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_5 на апеляційний період залишити особисте зобов`язання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський райсуд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя Ленінського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1