Справа № 439/1404/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/993/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 1015 року м. Львів.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, обвинуваченого по ч. 2ст. 185 КК України
з участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:

перший заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Бродівського районного суду Львівської області від 19.10.2015 р. скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, істотним порушеням вимог кримінального процесуального Закону.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ст.. 185 ч. 2 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до вказаного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бродівського районного суду Львівської області від 25.12.2014р. та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 років обмеження волі.

Вироком Бродівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та відповідно до ст.69 КК України призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень. Ухвалено вирок Бродівського районного суду Львівської області від 25.12.2014 р. відносно ОСОБА_7 виконувати самостійно. Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався. Також вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу, перший заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 вважає, що вирок від 19.10.2015 р. підлягає скасуванню, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Суд, призначаючи покарання ОСОБА_9 , безпідставно застосував ст. 69 цього Кодексу, унаслідок чого призначене засудженому покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі через м`якість. Залишення без реагування явно незаконного судового рішення суперечитиме таким засадам кримінального провадження, як верховенство права та законності. Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого відповідно до вимог ст.ст.409,413,414 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.
З урахуванням того, що в ході перегляду судового рішення необхідно дати оцінку правильності призначення покарання обвинуваченому та дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, з метою недопущення істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, в порядку ч.З ст.404, ч.і ст.405 КПК України, вважає, що слід поновити судове слідство в цій частині при апеляційному розгляді даного кримінального провадження.
Також звертає увагу на те, що прокуратура області не брала участі у судовому розгляді кримінального провадження, однак відповідно до вимог ч.4 ст. 36 КПК України право па подання апеляційної чи касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом України чи за нововиявленими обставинами мають також, незалежно від їх участі в судовому провадженні, прокурори вищого рівня: Генеральний прокурор України, його перший заступник та заступники, керівник регіональної прокуратури, його перший заступник та заступники. Враховуючи вказані обставини, просить задоволити апеляційну скаргу.
При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги.

Обвинувачений заперечив апеляцію прокурора.
Згідно з вироком Бродівського районного суду Львівської області від 19.10.2015 року , ОСОБА_7 , будучи засудженим 25.12.2014 р. Бродівським районним судом Львівської області по ст.ст.185 ч.1,185 ч.2 КК України на один рік обмеження волі з іспитовим строком терміном один рік, не відбувши міри покарання на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин. Так, обвинувачений ОСОБА_7 06 вересня 2015 року приблизно о 20.30 год. в м. Броди біля магазину «Продукти», що розташований за адресою м. Броди вул. Юридика, 41а, керуючись корисливими спонуканнями, з метою крадіжки та особистого збагачення з літнього павільйону вказаного магазину, повторно, таємно, викрав три пластикових крісла, вартістю 140 грн. кожне, що належали потерпілій ОСОБА_10 , чим завдав останній матеріальної шкоди на загальну суму 420 грн. Отже, ОСОБА_7 своїми умисними діями, що виразились у повторному таємному викраденні чужого майна, скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, обвинуваченого колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.
Вина засудженого ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій не оспорюється в апеляційній скарзі, які, на думку колегії суддів, вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України.
Суд не погоджується з доводами апеляції про те, що призначене засудженому покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі через м`якість.
Згідно п. 3 Постанови пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 р., визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК) ( 2341-14 ), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Пункт 8 цієї ж постанови визначає, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є безробітнім, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Суд першої інстанції також врахував думку потерпілої, яка просила не карати обвинуваченого, оскільки їй повністю шкода відшкодована і претензій до нього вона немає.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції визначив визнання обвинуваченим вини, щире каяття, відшкодування шкоди та активне сприяння розкриттю злочину, тобто більше двох пом`якшуючих обставин, що дає підставу для застосування ст. 69 КК України.

Покарання відповідає вимогам ст.65 КК України. Суд підставно врахував пом"якшуючі його вину обставини та правильно застосував ст.69 КК України.
Колегія суддів вважає, що доводи прокурора в апеляції про незаконність застосування судом першої інстанції ст.69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не заслуговують уваги, оскільки суд виконав вимоги цієї норми закону.
При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміни вироку.

Покликання прокурора в апеляції про порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального та кримінального закону є безпідставне.

Керуючись ст.ст. 374, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого по ч. 2ст. 185 КК України залишити без задоволення, а вирок Бродівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого по ст. 185 ч.2 КК України, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4