Справа № 369/7852/15-к
Провадження № 1-кп/369/394/15
УХВАЛА
Іменем України
27.08.2015 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретареві судового засідання ОСОБА_2
за участі
прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор, потерпілі та обвинувачений висловили думку про можливість призначення справи до судового розгляду.
Також прокурор заявив клопотання про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_7 .
При перевірці матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що наявний у кримінальному провадженні обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Так, згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п.58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини» № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Згідно вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Разом з тим, в порушення вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, не зазначена належним чином правова кваліфікація.
Згідно обвинувального акту правова кваліфікація вчиненого злочину обвинуваченого прокурором визначена наступним чином: ч.1 ст.125 КК України.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Також висунете в обвинувальному акті прокурором обвинувачення не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України. Обвинувачення належним чином не сформульоване, не надано повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення.
Так, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
В той же час прокурором при формулювання обвинувачення не зазначено мотив і мету нанесення обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Правова кваліфікація за даним фактом за ч.1 ст.125 КК України не відповідає викладеним обставинам формулювання обвинувачення.
Відсутність в обвинувальному акті належно сформульованого обвинувачення та належно зазначеної правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист.
На підставі вищевикладеного, суд не має законних підстав для призначення кримінального провадження відносно ОСОБА_6 до судового розгляду.
Керуючись ст. ст. 3, 110, 291, 314 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України повернути прокурору прокуратури Києво-Святошинського району Київської області для усунення недоліків.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з моменту її оголошення до Апеляційного суду Київської області.
Суддя ОСОБА_1