Справа №487/812/13- к 28.11.2013 28.11.2013 28.11.2013
Провадження № 11-кп/784/327/13 Категорія ст. 289 ч. 2 КК України
Головуючий 1 інстанції суддя Боброва І.В.
Доповідач апеляційної інстанції суддя Гребенюк В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючої: Гребенюк В.І.

Суддів: Губи О.О.

ОСОБА_1

За участю: секретаря Грушевського В.Г.

прокурора Цибух Т.І.

захисника ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2013 року, яким обвинуваченого

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має середню освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого на ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимого:

1) 27.08.2012 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 289 КК України - на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

2) 17.09.2012 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за ст. ст. 289 ч. 1, 185 ч. 2 КК України - на 2 роки обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; -

- засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, що належить йому на праві власності.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначене ОСОБА_5 покарання за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 27.08.2012 року за ч. 1 ст. 289 КК України - 3 роки позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки на підставі ст. 75 КК України та покарання за вироком Ленінського районного судом м. Миколаєва від 17.09.2012 року за ст. ст. 289 ч. 1, 185 ч. 2 КК України - 2 роки обмеження волі, із звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік - виконувати самостійно.

Постановлено цивільний позов ОСОБА_3 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_5 на його користь 61 100,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Захід забезпечення кримінального провадження до вступу вироку в законну силу відносно ОСОБА_5 у виді особистого зобовязання - залишений без змін.

Постановлено строк відбування покарання обчислювати з моменту взяття під варту.

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком суду обвинувачений ОСОБА_5 визнаний винним у повторному незаконному заволодінні транспортним засобом, що завдало значної матеріальної шкоди, вчиненому ним за таких обставин.

14.05.2012 року о 13.00 год. ОСОБА_5, знаходячись на автостоянці на вул. Комсомольська, 99 в м. Миколаєві, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою його подальшого перепродажу, діючи відкрито, шляхом обману, під приводом оренди автомобіля у ПП ОСОБА_3, уклав з останнім угоду № 0514-1 «Прокату» (оренди) транспортного засобу автомобіля марки «Део Ланос» держ. номер ВЕ 6979 AM строком до 16.05.2012 року. Після цього з місця події зник, розпорядившись вказаним автомобілем на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на суму 69 910 грн.

За змістом апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок скасувати та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Посилається на: своє щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивні характеристики за місцем проживання, за місцем роботи та за місцем відбування покарання (з органу нагляду); на хвороби батьків, які потребують догляду (батько, що нещодавно переніс дві операції по видаленню виразки і грижі; мати, що хворіє на хворобу, повязану з гормональними проблемами); на виховання ним малолітньої дитини; що на даний час він є єдиним годувальником в сімї і вважає, що саме при застосуванні до нього ст. 75 КК України у нього буде можливість погасити в повному обсязі всю суму боргу потерпілому ОСОБА_3, перед яким вибачається.

Твердить, що на початок досудового розслідування цього злочину він не був судимим і що усі злочини вчинені ним в один проміжок часу через відчай та безвихідь, про що дуже жалкує; що по попереднім справам усі збитки (моральні і матеріальні) ним виплачені в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_3 просить оскаржуваний вирок залишити без змін.

Посилається на те, що до теперішнього часу ані матеріальні збитки, ані моральна шкода ОСОБА_5 не відшкодовані.

Також вважає, що суд прийняв усі передбачені законом заходи для всебічного, повного і обєктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5, потерпілого ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 про залишення вироку без змін, доводи прокурора Цибух Т.І. про залишення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення, а вироку суду без змін; вивчивши кримінальне провадження (справу), обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Наведені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікація його дій апелянтом ОСОБА_5 не оспорюються.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом, відповідно до вимог ст. ст. 65, 66 КК України, були належним чином враховані характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким; дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності 27.08.2012 року та 17.09.2012 року, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває; а також помякшуючу покарання обставину - щире розкаяння.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до вірного висновку про призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Твердження апелянта про активне сприяння розкриттю злочину є обґрунтованими, і тому колегія суддів визнає цю обставину, як помякшуючу покарання ОСОБА_5

Але, навіть і наявність зазначеної помякшуючої покарання обставини не дає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання.

Посилання апелянта на наявність у нього малолітньої дитини та хворих батьків, роботи, позитивних характеристик з місць проживання та роботи, є безпідставними, оскільки матеріали справи таких відомостей не містять і жодного документу на їх підтвердження апелянт не надав.

Таким чином, навіть із врахуванням вищенаведених додаткових даних про особу обвинуваченого та помякшуючої покарання обставини сприяння розкриттю злочину, відсутні підстави для помякшення призначеного йому покарання, яке є справедливим, оскільки призначено в мінімальному розмірі санкції ч. 2 ст. 289 КК України і відсутні підстави вважати його надмірно суворим.

Колегія суддів, не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст. 75 КК України, а тому відсутні підстави для зміни вироку та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 424, 426, 532 ч. 3 КПК України, колегія суддів

Керуючись ст. ст. 405, 407, 424, 426, 532 ч. 3 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2013 року відносно ОСОБА_5 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_1