Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
28 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_1 Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
При секретарі судового засідання: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Володимирецького районного суду від 04 серпня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, остання судимість за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2014 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.186, ст..69, 70, 71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі,
З участю прокурора: ОСОБА_8
Захисника: ОСОБА_5 .
Засудженого: ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Володимирецького районного суду від 04 серпня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. В обґрунтування зазначає, що на момент подання клопотання засуджений відбув більше двох третин строку покарання, що відповідає вимогам ст..81 КК України. При цьому зазначає, що твердження суду про те, що засуджений вину у скоєному не визнав не відповідає дійсності, оскільки в судовому засіданні останній визнав свою вину, а міру покарання вважає справедливою. Вважає, що судом не дано об`єктивної оцінки характеру порушень скоєних засудженим, оскільки дисциплінарні стягнення накладено за незначні порушення режиму, які зумовлені хворобою засудженого. Доводить, що ОСОБА_7 переніс складну операцію у зв`язку з проникаючим ножовим пораненням, що обумовлюється певним режимом харчування та виконанням важкої фізичної праці. Крім цього зазначає, що засуджений має стійкі соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває хвора мати, яка потребує догляду та малолітня дитина. При цьому вказує, що засуджений має гарантійний лист про те, що після звільнення буде працевлаштований зазначає, що дані обставини дають підстави вважати, що засуджений не потребує повного відбування покарання та може бути звільнений умовно-достроково.
Просить скасувати ухвалу суду та звільнити засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_7 які підтримали апеляційну скаргу та просять застосувати умовно-дострокове звільнення, думку прокурора ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена в ч.3 ст.81 КК України.

Згідно роз`яснень які містяться у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року №2, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У п.3 ч.3 ст.81 КК України зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після фактичного відбуття засудженим не менше ? частини строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Як вбачається з клопотання ОСОБА_7 засуджений вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2014 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України 6 місяців арешту; за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст..69 КК України 3 роки позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення покарання за вироками Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2013 року та 19 червня 2014 року остаточно призначено ОСОБА_7 покарання 3 роки 3 місяці позбавлення волі. Відповідно до ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2010 року та остаточно призначено покарання 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

Згідно клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення та вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2014 року початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_7 рахується з 12.03.2013 року, а кінець строку 12.11.2015 року. Станом на 28.10.2015 року строк відбутої частини покарання становить 2 роки 7 місяць 7 днів. Тобто, оскільки не відбута частина покарання становить дні, засуджений ОСОБА_7 відбув ? покарання.

При розгляді клопотання встановлено, що засуджений ОСОБА_7 в Полицькій ВК-76 відбуває покарання з 11.03.2015 року. За час відбуття покарання характеризується негативно та з 13.04.2015 року по 25.06.2015 року 6 разів допускав порушення, які виразились в порушенні розпорядку дня. Стягнення не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. Заходи заохочення не застосовувались. У ставленні до персоналу установи допускає грубість, свідомо не виконує вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог, що підтверджується характеристикою засудженого з Полицької ВК-76 (а.с.17).
За змістом закону, висновок суду про виправлення засудженого має бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.
Тому, відмовляючи у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характеристику засудженого, яка свідчить, що протягом строку відбуття покарання останній систематично допускав порушення режиму, а тому вірно визначив, що поведінка засудженого під час відбування покарання не в повній мірі свідчить про те, що він став на шлях виправлення.
Сумлінною поведінкою вважається не пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, на що обґрунтовано і мотивовано покликався суд першої інстанції.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив дані про особу засудженого ОСОБА_7 , а саме його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не лише за час перебування у Полицькій ВК-76.

Також судом враховано пасивну форму поведінки засудженого ОСОБА_7 , те, що він вину свою в вчинених злочинах визнає частково, міру призначеного судом покарання вважає несправедливою, не розкаюється у вчиненому.

Доводи викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_5 щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження під час розгляду його апеляційної скарги.

За таких обставин, ухвала Володимирецького районного суду від 04 серпня 2015 року є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Володимирецькогоо районного суду від 04 серпня 2015 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3